Ordförklaringar

Administrativ börda : De administrativa kostnader och informationskostnader som företag måste bära för att uppfylla kraven i lagstiftningen.

Färdplan : Ett kort dokument som innehåller en första beskrivning av ett planerat kommissionsinitiativ, bland annat uppgifter om vilka huvudområden som ska konsekvensbedömas och planeringen av konsekvensbedömningsarbetet. Färdplanerna har två funktioner: dels innehåller de en beräknad tidtabell för förslaget, dels anger de hur konsekvensbedömningen kommer att genomföras. Färdplaner offentliggörs när kommissionens lagstiftnings- och arbetsprogram antas.

Föredragande : term som används i Europaparlamentet för att beskriva den eller de ledamöter som ansvarar för ett visst förslag eller betänkande. Parlamentsledamöter som ansvarar för ett förslag och som hör till en annan politisk grupp än Europaparlamentets officiella föredragande med ansvar för samma förslag kallas skuggföredragande.

Högnivågruppen av oberoende intressenter för administrativa bördor (den så kallade Stoibergruppen) : Denna grupp ger kommissionen råd i fråga om åtgärdsprogrammet för minskning av administrativa bördor. Edmund Stoiber, tidigare regeringschef i Bayern, är ordförande för gruppen. De övriga medlemmarna företräder viktiga intresseorganisationer. Gruppens mandat upphör 2010.

Införlivande : I unionsrätten en process där medlemsstaterna införlivar ett EU-direktiv i nationell lagstiftning genom att anta lämplig genomförandelagstiftning.

Interventionslogik : Interventionslogik är det planerade sambandet mellan en interventions input och åstadkommandet av dess output och därmed dess konsekvenser i form av resultat och utfall.

Kommissionens lagstiftnings- och arbetsprogram : I detta dokument, som offentliggörs i november varje år, presenterar kommissionen de lagstiftningsinitiativ och andra initiativ som den har planerat för det kommande året. Programmet innehåller inte alla initiativ som ska presenteras ett visst år, utan identifierar politiska initiativ av särskild betydelse. I programmet anges de praktiska formerna för genomförandet av de politiska prioriteringar och initiativ som fastställs i den årliga politiska strategin.

Kommittéförfarande : Kommittésystem som innebär att de delegerade akter som genomförs av Europeiska kommissionen övervakas. Kommittéerna består av företrädare för medlemsstaterna och har mandat att reglera vissa delegerade aspekter av sekundärlagstiftning som antas av rådet och, när medbeslutandeförfarandet tillämpas, Europaparlamentet. Kommissionen är ordförande för dessa sammanträden och står för sekretariatet.

Konsekvensbedömningsnämnden : Ett organ som är knutet till kommissionens generalsekretariat och som bedömer kvaliteten på varje konsekvensbedömningsrapport och därefter offentliggör ett yttrande om den. Nämnden består av fyra direktörer från olika generaldirektorat och kommissionens ställföreträdande generalsekreterare.

Mandelkerngruppen : Rådgivande arbetsgrupp på hög nivå som bestod av lagstiftningsexperter från medlemsstaterna och Europeiska kommissionen. Denna grupp inrättades av medlemsstaternas civilministrar i november 2000 och leddes av fransmannen Dieudonné Mandelkern, tidigare ledamot av Frankrikes högsta förvaltningsdomstol (Conseil d'Etat). Bland annat rekommenderade gruppen 2001 att kommissionen borde ta fram ett verktyg för att bedöma de sociala, ekonomiska och miljömässiga effekterna av föreslagen lagstiftning.

Medbeslutande : Enligt medbeslutandeförfarandet delar rådet lagstiftande befogenhet med Europaparlamentet. Båda institutionerna kan dock endast fatta beslut på förslag av kommissionen (som ensam har initiativrätt).

Rådsarbetsgrupp : Arbetsgrupp som är specialiserad på ett visst politikområde vid ministerrådet och som består av delegationer från samtliga medlemsstater. Den förbereder de rättsakter som ska antas av den berörda rådskonstellationen.

Standardkostnadsmodell : Metod för att bedöma kostnader som uppstår för att följa de krav på information som skapas av lagstiftningen. Kostnaden beräknas utifrån den genomsnittliga kostnaden per enhet för den erforderliga administrativa verksamheten multiplicerad med det totala antalet verksamheter som utförs per år.

Särskilda expertgruppen för bättre lagstiftning : Expertgrupp bestående av tjänstemän med ansvar för bättre lagstiftning i EU:s medlemsstater och andra europeiska länder. Gruppen möts två gånger om året och leds av delegationen från det land som påföljande halvår är ordförandeland för EU. Gruppen har till uppdrag att utbyta idéer och vidareutveckla befintliga initiativ som EU och dess medlemsstater har tagit för att minska byråkratin och förbättra lagstiftningen.

Årlig politisk strategi : I kommissionens årliga politiska strategi fastställs, tidigt år n-1, politiska prioriteringar och nyckelinitiativ för år n. Strategin innehåller också en fördelning av motsvarande ekonomiska resurser och personalresurser till dessa prioriterade initiativ. Den tjänar som underlag till en politisk diskussion om kommissionens program med Europaparlamentet och rådet.

Sammanfattning

I. Konsekvensbedömning är en av hörnstenarna i kommissionens politik för bättre lagstiftning för att förbättra och förenkla ny och gällande lagstiftning. Dess syfte är att bidra till beslutsprocesserna genom att information om planerade interventioner systematiskt samlas in och analyseras och genom att deras sannolika konsekvenser uppskattas. Detta ska ge de organ som är delaktiga i lagstiftningsprocessen en grund för att besluta om det lämpligaste sättet att ta itu med det problem som konstaterats.

II. Vid revisionen analyserade revisionsrätten huruvida konsekvensbedömningar var ett stöd i beslutsfattandet vid EU:s institutioner. Framför allt granskade revisionsrätten i vilken omfattning

- konsekvensbedömningar gjordes av kommissionen när den utarbetade sina förslag och Europaparlamentet och rådet konsulterade dem under lagstiftningsförfarandet,

- kommissionens förfaranden för konsekvensbedömning utgjorde ett lämpligt stöd när den utarbetade sina initiativ,

- innehållet i kommissionens konsekvensbedömningsrapporter var relevant och presentationen av resultaten bidrog till att de beaktades i beslutsfattandet.

III. Revisionen gällde perioden 2003–2008 och omfattade bland annat en internationell jämförelse mellan konsekvensbedömningssystem, en analys av ett urval av kommissionens konsekvensbedömningar, intervjuer med och undersökningar bland personer som var involverade i genomförandet, översynen och användningen av kommissionens konsekvensbedömningar, både inom och utanför kommissionen. Resultaten granskades i förhållande till gällande interinstitutionella avtal, kommissionens riktlinjer och god praxis som omnämns i policydokument och som fastställts av OECD. Under hela revisionen gav expertgrupper råd och stöd i revisionsarbetet.

IV. Bättre lagstiftning är ett ansvar som åvilar alla EU-institutioner som deltar i lagstiftningsprocessen. Sammantaget visade revisionen att konsekvensbedömning, särskilt de senaste åren, har varit effektivt i att stödja beslutsfattandet inom EU:s institutioner. Framför allt konstaterades att kommissionen hade infört ett omfattande konsekvensbedömningssystem 2002. Konsekvensbedömning har blivit en väsentlig del av kommissionens politikutveckling och har använts av kommissionen till att förbättra initiativens utformning. Kommissionens konsekvensbedömningar översänds systematiskt till Europaparlamentet och rådet som stöd för beslutsfattandet på lagstiftningsområdet. Användare vid de båda institutionerna anser att de är värdefulla när kommissionens förslag behandlas. Kommissionens konsekvensbedömningar uppdaterades dock inte i takt med att lagstiftningsförfarandet framskred, och Europaparlamentet och rådet gjorde sällan konsekvensbedömningar av sina egna förslag till ändringar.

V. Vid revisionen identifierade revisionsrätten områden där förbättringar skulle kunna ske och som hänger samman med de konsekvensbedömningsförfaranden som kommissionen använder och med innehållet i och presentationen av konsekvensbedömningsrapporterna, nämligen följande:

(i) Kommissionen offentliggjorde inte en utförlig översikt över de lagstiftningsinitiativ som inte ingick i kommissionens lagstiftnings- och arbetsprogram som valts ut för att konsekvensbedömas och förklarade inte heller varför man valde ut vissa men inte andra initiativ. Samråd med intressenter användes allmänt för att få en första input men inte när det gällde förslag till konsekvensbedömningsrapporter. Revisionsrätten konstaterade att kommissionen på senare tid har förbättrat sin interna kvalitetskontroll av konsekvensbedömningsarbetet, men valet av tidpunkt för när konsekvensbedömningsnämnden ingriper skulle kunna förbättras.

(ii) Kommissionens konsekvensbedömningsrapporter innehöll i allmänhet en uttömmande beskrivning av det aktuella problemet och preciserade de eftersträvade målen. Revisionsrätten konstaterade att dessa och andra obligatoriska avsnitt i konsekvensbedömningsrapporterna följde kommissionens riktlinjer. De viktigaste resultaten och huvudbudskapen i konsekvensbedömningsrapporterna är dock inte alltid lätta att uppfatta, och ibland är det svårt att jämföra konsekvenserna av de olika handlingsalternativ som presenteras i en konsekvensbedömningsrapport. Problemen med att kvantifiera och kostnadsberäkna konsekvenser kan härledas till tillgången till uppgifter. Slutligen konstaterade revisionsrätten att genomförande- och tillämpningskostnaderna och den potentiella administrativa bördan till följd av den föreslagna lagstiftningen inte alltid hade analyserats eller kvantifierats tillräckligt.

VI. Revisionsrätten anser att kommissionen bör ta vederbörlig hänsyn till principerna om tydliga mål, förenkling, realism, insyn och redovisningsskyldighet när nya interventioner utformas och befintliga ses över. Europaparlamentet, rådet och kommissionen bör överväga resultaten och rekommendationerna i denna rapport när de ser över sina interinstitutionella avtal om bättre lagstiftning och en gemensam ansats för konsekvensanalys.

Inledning

Bättre lagstiftning inom EU

1. Kommissionens politik för bättre lagstiftning syftar till bättre utformning av ny lagstiftning och förenkling av gällande lagstiftning [1]. Initiativet för bättre lagstiftning var ett svar på det behov som uttrycktes vid Europeiska rådets toppmöten i Göteborg och Laeken 2001 att

- förenkla och förbättra Europeiska unionens lagstiftning,

- överväga de ekonomiska, sociala och miljömässiga effekterna av förslag.

2. Sedan dess har Europeiska kommissionen vidtagit flera åtgärder, bland annat konsekvensbedömning, för att förbättra utformningen av interventioner (se ruta 1).

Ruta 1

Politiska instrument för bättre lagstiftning

Förenkling av gällande lagstiftning.

Granskning och i förekommande fall tillbakadragande av förslag under behandling.

Övervakning och minskning av onödiga "administrativa bördor".

Samråd med berörda parter [2].

Konsekvensbedömning.

Konsekvensbedömning som verktyg för bättre lagstiftning

Räckvidden hos kommissionens konsekvensbedömningssystem

3. Konsekvensbedömningar görs av lagstiftningsförslag och andra kommissionsinitiativ. Alla viktiga lagstiftnings-, budget- och politikformuleringsinitiativ med betydande konsekvenser måste genomgå en konsekvensbedömning. Viktiga politiska initiativ definieras som alla de initiativ som presenteras i den årliga politiska strategin eller, senare, i kommissionens lagstiftnings- och arbetsprogram, med vissa klart fastställda undantag. Därutöver kan andra viktiga initiativ konsekvensbedömas från fall till fall [3].

4. Kommissionens konsekvensbedömningssystem är även tillämpligt på befintlig EU-lagstiftning när "gemenskapens regelverk" ses över eller uppdateras, till exempel enligt det rullande förenklingsprogrammet. År 2009, slutligen, utvidgades räckvidden hos kommissionens konsekvensbedömningssystem till att även omfatta genomförandebestämmelser (eller kommittébeslut). Dessa genomförandeåtgärder är en betydande källa till EU-lagstiftning, eftersom runt 250 kommittéer inom kommittéförfarandet beslutar om cirka 2600 sådana åtgärder varje år. Omkring 1000 av dem grundas på lagstiftning som antagits enligt medbeslutandeförfarandet [4].

Kommissionens konsekvensbedömningssystem är mer omfattande än jämförbara nationella system

5. Fullt fungerande konsekvensbedömningssystem finns endast i några få medlemsstater [5]. Kommissionens konsekvensbedömningssystem har dessutom en annorlunda och till viss del större omfattning än andra system i OECD-länderna (se bilaga I):

- För det första behandlar andra konsekvensbedömningssystem (till exempel systemet i Förenta staterna) endast genomförandebestämmelser (det vill säga regleringsåtgärder som ytterligare preciserar lagstiftning som antagits av kongressen; inom EU kan sådana åtgärder jämföras med kommittébeslut).

- För det andra koncentrerar vissa europeiska länder (till exempel Nederländerna och Tyskland) sin analys av kommande lagstiftning på den administrativa bördan. När det gäller kommissionen är detta endast en av flera aspekter som analyseras i samband med en konsekvensbedömning.

Innehåll i kommissionens konsekvensbedömningsrapporter

6. De rapporter som konsekvensbedömningarna resulterar i förväntas identifiera och innehålla en bedömning av det aktuella problemet och de eftersträvade målen, närmare utveckla huvudalternativen för att det politiska målet ska uppnås och analysera deras sannolika ekonomiska, miljömässiga och sociala konsekvenser. De bör även analysera de potentiella administrativa bördor som blir följden av de föreslagna alternativen, bedöma eventuella genomförande- och tillämpningsproblem och ange lämpliga övervaknings- och utvärderingsarrangemang för den intervention eller det program som föreslås [6].

Organisatoriskt ansvar, förfarandeaspekter och kostnad för kommissionens konsekvensbedömningssystem

7. Inom kommissionen ansvarar varje generaldirektorat för att göra sina konsekvensbedömningar i överensstämmelse med kommissionens riktlinjer. Sedan den första versionen av riktlinjerna offentliggjordes 2002, har de uppdaterats vid tre tillfällen, senast i januari 2009 [7]. Konsekvensbedömningar görs av den personal som ansvarar för det politiska initiativet. Den backas upp av särskilda stödenheter för konsekvensbedömning. Sedan 2007 har en konsekvensbedömningsnämnd svarat för kvalitetsstöd till och kvalitetskontroll av alla konsekvensbedömningar vid kommissionen [8].

8. Ett preliminärt förslag till konsekvensbedömningsrapport måste åtfölja ett förslag när det blir föremål för samråd mellan kommissionens avdelningar. Ett slutgiltigt förslag till konsekvensbedömningsrapport åtföljer lagstiftningsförslaget när det skickas till kommissionsledamöternas kollegium för slutgiltigt antagande. Den slutgiltiga konsekvensbedömningsrapporten skickas också till Europaparlamentet och rådet tillsammans med det slutgiltiga förslaget samt görs tillgängligt på webbplatsen Europa [9].

Interinstitutionella avtal mellan Europaparlamentet, rådet och kommissionen

9. I det interinstitutionella avtalet om bättre lagstiftning från 2003 var Europaparlamentet, rådet och kommission eniga om "... att konsekvensanalyser bidrar till att förbättra gemenskapslagstiftningens kvalitet, både när det gäller dess tillämpningsområde och dess innehåll" [10]. År 2005 undertecknades ytterligare ett interinstitutionellt avtal mellan Europaparlamentet, rådet och kommissionen om en gemensam ansats för konsekvensanalys [11].

10. År 2005 kom Europaparlamentet, rådet och kommissionen överens om att det interinstitutionella avtalet skulle ses över före utgången av 2007 [12]. Denna översyn har fortfarande inte gjorts. Som en förberedande åtgärd utarbetade Europaparlamentet, rådet och kommissionen 2008 "lägesrapporter" där de gav sina synpunkter på den gemensamma ansatsen för konsekvensanalys sedan 2005 [13].

11. Vid flera tillfällen har Europaparlamentet antagit resolutioner om bättre lagstiftning och användningen av konsekvensbedömning och i allmänhet uttryckt ståndpunkten att konsekvensbedömningar är värdefulla som underlag för EU:s beslutsfattande [14]. På samma sätt har rådet åtagit sig i sina senaste slutsatser om bättre lagstiftning att fortsätta använda kommissionens konsekvensbedömningsrapporter, och även konsekvensbedömningsnämndens yttranden, under hela förhandlingsprocessen [15]. Europaparlamentet och rådet har meddelat revisionsrätten sina synpunkter i frågor som behandlas i denna rapport (skrivelser från Europaparlamentets talman och ordföranden för Europeiska unionens råd bifogas denna rapport).

12. Diagram 1 ger en översikt över konsekvensbedömningens roll när kommissionens initiativ och lagstiftningsförslag utarbetas och fastställs.

Diagram 1

Konsekvensbedömningens (KB) roll när kommissionens initiativ och lagstiftningsförslag utarbetas och fastställs

+++++ TIFF +++++

Revisionens inriktning och omfattning samt revisionsmetod

13. Vid revisionen bedömde revisionsrätten huruvida kommissionens konsekvensbedömningar var ett stöd i beslutsfattandet vid EU:s institutioner. Framför allt granskade revisionsrätten i viIken omfattning

- konsekvensbedömningar gjordes av kommissionen när den utarbetade sina förslag och Europaparlamentet och rådet konsulterade dem under lagstiftningsförfarandet,

- kommissionens förfaranden för konsekvensbedömning utgjorde ett lämpligt stöd när den utarbetade sina initiativ,

- innehållet i kommissionens konsekvensbedömningsrapporter var relevant och presentationen av resultaten bidrog till att de beaktades i beslutsfattandet.

14. Revisionen gällde perioden 2003–2008 och omfattade bland annat

- en jämförelse mellan specifika delar av kommissionens system och andra konsekvensbedömningssystem,

- en analys av produktionsstatistik för konsekvensbedömningar och av ett urval av konsekvensbedömningsrapporter (styrkortsanalys avseende fem generaldirektorat och motsvarande omkring en fjärdedel av alla konsekvensbedömningar som gjordes under den period som granskades),

- intervjuer med och undersökningar bland personer som var involverade i genomförandet, översynen och användningen av kommissionens konsekvensbedömningar, både inom och utanför kommissionen.

Bilaga II innehåller en mer utförlig beskrivning av de metoder som användes vid revisionen.

15. Resultaten granskades i förhållande till gällande interinstitutionella avtal [16], kommissionens riktlinjer [17] och god praxis som omnämns i policydokument [18] och som fastställts av OECD [19]. Expertgrupper bestående av verksamma på området för konsekvensbedömning och bättre lagstiftning uppmanades av revisionsrätten att ge stöd och råd under hela revisionen.

16. En analys av kvaliteten på enskilda rättsakter eller på lagstiftningsförfarandet som sådant ingick inte i revisionens inriktning och omfattning.

Iakttagelser

Kommissionens, Europaparlamentets och rådets användning av konsekvensbedömning i beslutsfattandet

17. Konsekvensbedömningar bidrar till beslutsprocesser genom att man systematiskt samlar in och analyserar information om planerade interventioner och uppskattar deras sannolika konsekvenser [20]. Enligt de gällande interinstitutionella avtalen mellan Europaparlamentet, rådet och kommissionen ska konsekvensbedömningar i första hand hjälpa kommissionen att utarbeta politiska initiativ och lagstiftningsförslag. Därefter, under lagstiftningsförfarandet, ska de konsekvensbedömningar som presenteras av kommissionen och eventuellt de som gjorts av Europaparlamentet och rådet tillhandahålla information på vars grund lagstiftarna kan besluta om det lämpligaste sättet att angripa det identifierade problemet.

18. För detta ändamål granskade revisionsrätten

- i vilken utsträckning kommissionen har gjort konsekvensbedömningar av sina lagstiftningsförslag och andra initiativ och huruvida konsekvensbedömningar användes aktivt i kommissionens politikutveckling och utarbetande av lagstiftningsförslag,

- huruvida användare vid Europaparlamentet och rådet ansåg att kommissionens konsekvensbedömningar bidrog till lagstiftningsprocessen och huruvida konsekvensbedömningar påverkade hur man diskuterade lagstiftningsförslag i berörda utskott och arbetsgrupper,

- i vilken utsträckning lagstiftarna konsekvensbedömde sina egna materiella ändringar eller bad kommissionen att presentera uppdateringar av sina konsekvensbedömningar med beaktande av sådana ändringar och huruvida nationella organ tillhandahöll ytterligare information som underlag i lagstiftningsprocessen på EU-nivå.

Konsekvensbedömningar hjälper kommissionen att utarbeta sina förslag

Betydande ökning av antalet konsekvensbedömningar sedan 2003

19. Under den period som granskades hade konsekvensbedömningar ett starkt stöd bland institutionerna [21] och de användes i allt högre grad till att ge input till kommissionens utarbetande av politiska initiativ och lagstiftningsförslag. Totalt offentliggjordes 404 konsekvensbedömningsrapporter av kommissionen under den granskade perioden. Sedan 2003 har antalet konsekvensbedömningar som görs varje år ökat och 2008 uppgick det till 121 rapporter (se diagram 2).

Diagram 2

Antal konsekvensbedömningar som görs varje år

+++++ TIFF +++++

Källa: Europeiska kommissionen.

Kommissionens mål att konsekvensbedöma initiativ i lagstiftnings- och arbetsprogrammet uppfylldes

20. Urvalet av initiativ som ska konsekvensbedömas är ett viktigt beslut vad beträffar politiska konsekvenser och resurser som behövs. Under den granskade perioden var det viktigaste villkoret för urval att initiativet ingick i kommissionens lagstiftnings- och arbetsprogram, som innehåller kommissionens viktigaste politiska initiativ enligt den årliga politiska strategin (se ruta 2).

21. Mellan 2003 och 2008 konsekvensbedömdes 69 % av alla initiativ i kommissionens lagstiftnings- och arbetsprogram. Sedan 2005 har konsekvensbedömningar, i enlighet med de kriterier som kommissionen fastställde vid den tidpunkten, gjorts av alla relevanta punkter i lagstiftnings- och arbetsprogrammet, det vill säga de initiativ som ansågs ha betydande konsekvenser.

Ruta 2

En rad villkor för val av initiativ som ska konsekvensbedömas

År 2003, som var det första året då konsekvensbedömningssystemet tillämpades, beslutade kommissionen att välja ut ett visst antal förslag som skulle konsekvensbedömas. Kommissionen grundade sitt urval på de utvalda förslagens betydelse i förhållande till de politiska prioriteringarna, kommissionsavdelningarnas möjlighet att göra bedömningarna på kort sikt och behovet av att upprätthålla en balans mellan olika typer av förslag och medverkan av ett brett spektrum av avdelningar. År 2004 var det första året då konsekvensbedömningsförfarandet integrerades fullt ut i programcykeln och användningen av konsekvensbedömningar utvidgades till att också omfatta en rad förslag som fanns med i kommissionens lagstiftnings- och arbetsprogram och som ansågs ha betydande konsekvenser [22]. Sedan 2005 krävs konsekvensbedömning av alla initiativ som anges i kommissionens lagstiftnings- och arbetsprogram [23], med undantag av några typer av initiativ [24].

En ökande trend att initiativ som inte ingår i kommissionens lagstiftnings- och arbetsprogram också konsekvensbedöms

22. I enlighet med sina regler och genom en bedömning från fall till fall har kommissionen även konsekvensbedömt initiativ som inte ingår i lagstiftnings- och arbetsprogrammet [25]. Sådana initiativ utgjorde merparten av de initiativ som konsekvensbedömdes 2008 (se diagram 3).

Konsekvensbedömning på väg att bli standardförfarande i kommissionens politikutveckling

23. Konsekvensbedömning håller i allt högre grad på att bli en del av politikutvecklingskulturen vid kommissionen. Under de senaste åren har kommissionen anordnat omfattande utbildning i konsekvensbedömningsmetoder. Hur konsekvensbedömningar ska göras fastställs i kommissionens riktlinjer för konsekvensbedömning som utfärdas av generalsekretariatet och som är tillämpliga vid alla avdelningar och enheter. Sedan 2002 har detta material uppdaterats tre gånger, senast i januari 2009 [26].

Diagram 3

Fördelning av konsekvensbedömningar mellan 2005 och 2008 – initiativ som ingick i kommissionens lagstiftnings- och arbetsprogram (KLAP) jämfört med initiativ som inte ingick i kommissionens lagstiftnings- och arbetsprogram (KLAP)

+++++ TIFF +++++

Källa: Europeiska revisionsrättens analys av kommissionens uppgifter.

24. Sedan 2007 granskar en konsekvensbedömningsnämnd, med stöd av kommissionens generalsekretariat, kvaliteten på de konsekvensbedömningar som generaldirektoraten gör. I riktlinjerna för konsekvensbedömning preciserades nyligen också att generaldirektörerna måste ta på sig ansvaret för att de metoder som används i konsekvensbedömningsdokumenten är tillförlitliga genom att underteckna det förslag till konsekvensbedömningsrapport som läggs fram för konsekvensbedömningsnämnden för kvalitetskontroll [27]. Riktlinjerna föreskriver också att styrgrupper för konsekvensbedömning ska användas för att säkerställa överensstämmelse mellan politikområden vid konsekvensbedömningen.

Konsekvensbedömningar hjälper i första hand till att forma kommissionens förslag

25. Vid revisionen konstaterade revisionsrätten att kommissionen inte använde konsekvensbedömningar för att besluta huruvida man skulle gå vidare med ett förslag. Beslutet att starta ett initiativ fattas vanligtvis innan en konsekvensbedömningsrapport är klar. Kommissionen använder i stället konsekvensbedömningar till att samla och analysera bevis som under politikutvecklingsprocessen används till att förbättra det föreslagna initiativet (ett exempel ges i ruta 3).

Ruta 3

Konsekvensbedömning bidrar till att förbättra det föreslagna initiativet: "Roaming I"

I fallet med "Roaming I" [28] höll man fast vid beslutet att lagstifta genom en förordning [29] (och inte genom ett direktiv eller att inte lagstifta alls), men lagstiftningsförslaget anpassades under hela konsekvensbedömningsprocessen. I den andra samrådsfasen hade kommissionen föreslagit en regleringsmodell kallad "principen om hemmapriser" som en möjlighet att komma till rätta med problemen på roamingmarknaden. I den konsekvensbedömning som följde efter det offentliga samrådet anslöt sig kommissionen till den dominerande ståndpunkten bland de svarande och föreslog slutligen en alternativ modell (dvs. principen om en europeisk hemmamarknad) som innebar en bättre lösning på problemen på roamingmarknaden.

26. Revisionen visade också att konsekvensbedömningen särskilt de senaste åren har blivit mer omfattande när det gäller antalet alternativ som analyseras och att resurserna riktas in på bedömning av initiativ efter deras betydelse:

- Analys av en allt större mängd olika handlingsalternativ: Kommissionens personal med ansvar för att utforma lagstiftningsförslag och tillhörande konsekvensbedömningar uppgav att konsekvensbedömningsprocessen krävde att den övervägde fler alternativ än tidigare när den utarbetade ett politiskt initiativ. Revisionsrätten konstaterade att antalet alternativ som presenterades i konsekvensbedömningsrapporterna ökade under den granskade perioden. När det gäller konsekvensbedömningar som gjordes 2007 och 2008 visade revisionsrättens analys framför allt att kommissionen i allt större utsträckning analyserade flera möjliga regleringsalternativ under sina konsekvensbedömningar.

- Prioritering av resurser till lagstiftningsförslag och initiativ i kommissionens lagstiftnings- och arbetsprogram: Kommissionen anser att mer resurser bör avsättas till analysen av de viktigaste initiativen jämfört med de minst viktiga initiativen. I kommissionens riktlinjer kallas detta principen om proportionerlig analys [30]. På grundval av uppskattningar som kommissionen har gjort kan man visa att mer tid ägnas åt de konsekvensbedömningar som görs av lagstiftningsförslag (jämfört med initiativ som inte gäller lagstiftning) och som ingår i kommissionens lagstiftnings- och arbetsprogram (jämfört med dem som inte gör det) (se diagram 4). Detta tyder på att kommissionen koncentrerar sina resurser i enlighet med de i förväg fastställda prioriteringarna.

Diagram 4

Genomsnittliga personalresurser som används för att upprätta konsekvensbedömningsrapporter (KLAP = kommissionens lagstiftnings- och arbetsprogram)

+++++ TIFF +++++

Anmärkning: 52 konsekvensbedömningsrapporter.

Källa: Europeiska revisionsrättens analys av kommissionens uppgifter (2009).

Konsekvensbedömningar används aktivt i beslutsfattandet i kommissionsledamöternas kollegium

27. Vid kommissionen planeras initiativ och utarbetas konsekvensbedömningar inom generaldirektoraten under ledning av den kommissionsledamot som ansvarar för ett visst politikområde. Därefter antas kommissionens förslag av kommissionsledamöternas kollegium, och dessa beslut bereds vanligen vid möten som kommissionsledamöternas kanslipersonal håller varje vecka. Enligt den kanslipersonal vid kommissionen som intervjuades är konsekvensbedömningsrapporterna en värdefull källa till information om förslag som läggs fram av en annan kommissionsledamot än den som de lyder under. Konsekvensbedömningar (och tillhörande yttranden från konsekvensbedömningsnämnden) diskuteras regelbundet på de förberedande mötena varje vecka.

De flesta användarna vid Europaparlamentet och rådet anser att kommissionens konsekvensbedömningsrapporter innehåller relevant information för lagstiftningsprocessen

Kommissionens konsekvensbedömningsrapporter översänds till Europaparlamentet och rådet tillsammans med det politiska initiativet

28. Konsekvensbedömningsrapporter ska "fullt ut och fritt" ställas till Europaparlamentets och rådets förfogande, så att lagstiftarna kan få en fullständig bild av faktabasen i konsekvensbedömningsrapporten [31]. Under den granskade perioden vidarebefordrades alla konsekvensbedömningsrapporter som åtföljde lagstiftningsförslag till båda institutionerna.

Ruta 4

Exempel på "god praxis" när det gäller en konsekvensbedömning som presenterades och diskuterades i en arbetsgrupp vid ett parlamentsutskott

Vid ett arbetsgruppsmöte i utskottet för den inre marknaden och konsumentskydd presenterades och diskuterades konsekvensbedömningen av förslaget till direktiv om konsumenträttigheter [32]. Efter det att en företrädare för kommissionen kort hade presenterat konsekvensbedömningen, kommenterade flera parlamentsledamöter innehållet i konsekvensbedömningsrapporten och föreslog vilka aspekter som kommissionen borde uppmärksamma ytterligare. Detta exempel visar att konsekvensbedömningar kan spela en roll när det gäller att informera lagstiftarna, och att diskutera konsekvensbedömningsrapporter med parlamentsledamöter kan ge kommissionen viktig återkoppling om lagstiftningsförslaget.

Kommissionens konsekvensbedömningar diskuteras sällan vid utskottssammanträden i Europaparlamentet och sammanträden i rådsarbetsgrupper

29. Vid Europaparlamentet och rådet är det rekommenderad praxis att diskutera kommissionens konsekvensbedömning när ett förslag läggs fram [33]. Men den praxis som kunde observeras vid såväl parlamentet som rådet motsvarar inte alls detta rekommenderade tillvägagångssätt:

- Kommissionens konsekvensbedömningsrapporter presenteras och diskuteras inte heller systematiskt vid Europaparlamentets utskottssammanträden. Revisionsrätten konstaterade att kommissionen endast i undantagsfall bjöds in för att presentera sina konsekvensbedömningar (se ruta 4 för ett exempel på "god praxis"). En analys av över 12000 offentliga utskottsdokument från parlamentets valperiod 2004–2009 visade att endast ett dokument innehöll en uttrycklig hänvisning till en av kommissionens konsekvensbedömningar [34].

- I de interna riktlinjerna vid rådet rekommenderas att kommissionens konsekvensbedömningar diskuteras på arbetsgruppsnivå [35]. Enligt uppgifter som framkom vid intervjuer med tjänstemän vid rådet beslutar man om en formell diskussion ska föras om konsekvensbedömningen, och i förekommande fall om en presentation ska göras av kommissionen, från fall till fall (se ruta 5 för ett exempel på "god praxis"). En analys av rådets offentliga register för perioden 2004–2009 visade att en uttrycklig hänvisning till en av kommissionens konsekvensbedömningar endast gjordes i fyra dokument.

Ruta 5

Exempel på "god praxis" när det gäller konsekvensbedömningar som diskuterats i rådsarbetsgrupper

Under den granskade perioden presenterades två konsekvensbedömningar på energipolitikens område i rådsarbetsgruppen: lagstiftningspaketet om den inre marknaden för el och gas [36] och paketet med tillämpningsåtgärder för EU:s mål angående klimatförändringar och förnybar energi 2020 [37]. I båda fallen ägde diskussionen rum på kommissionens förslag. Den begränsades inte till ett arbetsgruppsmöte utan gav underlag till diskussionen i rådet under hela lagstiftningsprocessen.

Kommissionens konsekvensbedömningar innehåller relevant och informativ dokumentation till stöd för det förslag som läggs fram för Europaparlamentet och rådet

30. Trots att det nästan aldrig förekommer formella hänvisningar till kommissionens konsekvensbedömningar i Europaparlamentets och rådets officiella dokument, uppgav användare av kommissionens konsekvensbedömningsrapporter vid båda institutionerna att rapporterna anses innehålla relevant extrainformation till stöd för kommissionens förslag (se diagram 5).

Diagram 5

Undersökning bland rådsarbetsgrupper: den roll som kommissionens konsekvensbedömningar spelar när det gäller att underbygga beslutsfattandet inom rådet

Källa: Europeiska revisionsrättens undersökning bland rådsarbetsgrupper (2009).

| Instämmer | Instämmer inte | Vet ej |

Kommissionens konsekvensbedömning har en viktig funktion när det gäller att underbygga de beslut som rådet fattar | 53 % | 35 % | 12 % |

| Alltid/Oftast/ Ofta | Sällan/Aldrig | Vet ej |

Konsekvensbedömningar har underbyggt beslut som fattats eller ståndpunkter som intagits av delegationen | 50 % | 42 % | 8 % |

Delegationerna kommenterar innehållet i konsekvensbedömningar under rådsgruppsmötena | 38 % | 55 % | 7 % |

Delegationerna ber kommissionen om närmare uppgifter om dess bedömning | 35 % | 57 % | 8 % |

Användarna anser att konsekvensbedömningarna har en positiv effekt på EU- lagstiftningens kvalitet

31. Under granskningen uttryckte de användare som intervjuades vid Europaparlamentet och rådet generellt sitt stöd för konsekvensbedömning. En övervägande majoritet av de svarande i undersökningen bland rådsarbetsgrupper (68 %) ansåg att de konsekvensbedömningsrapporter som de hade gått igenom hade en positiv effekt på den slutgiltiga rättsaktens kvalitet. Denna positiva syn på kommissionens konsekvensbedömningssystem bekräftades också av nationella experter på bättre lagstiftning i en undersökning som genomfördes vid ett sammanträde som den särskilda expertgruppen för bättre lagstiftning höll i juni 2009. Fler än 8 av 10 svarande (85 %) ansåg att konsekvensbedömning bidrog till EU:s politiska mål om bättre lagstiftning (se diagram 6).

Diagram 6

Undersökningar: Konsekvensbedömningarnas bidrag till bättre lagstiftning

+++++ TIFF +++++

Anmärkning: 26/90 svar.

Källa: Europeiska revisionsrättens undersökning bland rådsarbetsgrupper/undersökning i särskilda expertgruppen för bättre lagstiftning (2009).

Intressegrupper och det civila samhällets organisationer beaktar konsekvensbedömningar när de bidrar till diskussionen om lagstiftningsförslag

32. Offentlig granskning av lagstiftningsförslag är av största betydelse när det gäller det politiska målet "bättre lagstiftning". Kommissionens slutliga konsekvensbedömningsrapporter är offentliga dokument som finns tillgängliga på nätet för alla berörda parter när det aktuella politiska initiativet har föreslagits. Detta är internationell god praxis (se bilaga I).

33. Intervjuer med intresseorganisationer som företräder intressegrupper och det civila samhället [38] visade att deras företrädare systematiskt beaktade konsekvensbedömningar. En del av dem uppgav dock att de uppfattade konsekvensbedömningsrapporterna som en politisk motivering till kommissionens förslag och inte som en oberoende bedömning av dess möjliga konsekvenser. Denna kritik var mer uttalad när det gällde konsekvensbedömningar som gjordes de första åren efter systemets införande och har sedan dess avtagit.

De potentiella konsekvenserna av ändringar av ursprungliga kommissionsförslag bedöms inte

Parlamentet och rådet gjorde åtta konsekvensbedömningar av ändringar av kommissionens förslag

34. Europeiska unionens institutionella struktur innebär att beslutsfattandet på lagstiftningsområdet skiljer sig från hur det går till i merparten av medlemsstaterna. Enligt fördraget fungerar Europaparlamentet och rådet som lagstiftare, medan kommissionen ensam har initiativrätt. Enligt Lissabonfördraget har medbeslutandeförfarandet utvidgats till att omfatta fler politikområden.

35. I praktiken ändras nästan alla kommissionsförslag (ibland i betydande grad) av lagstiftaren under lagstiftningsförfarandet. Därför har Europaparlamentet och rådet kommit överens om att när medbeslutandeförfarandet är tillämpligt, kommer de "…på grundval av gemensamt definierade kriterier och förfaranden, att kunna använda sig av konsekvensanalyser före antagandet av en betydande ändring, antingen vid första behandlingen eller vid förlikningen" [39]. Detta åtagande bekräftades på nytt i det interinstitutionella avtalet om en gemensam ansats för konsekvensanalys från 2005 [40].

36. Denna aspekt av det interinstitutionella avtalet har dock endast genomförts delvis av Europaparlamentet och rådet. Mellan 2005 och 2008 antog Europaparlamentet 377 sekundärrättsakter och rådet 1946 [41]. Vid revisionen konstaterade revisionsrätten att under denna period hade

- Europaparlamentet konsekvensbedömt förslag till ändringar när det gäller sju förslag [42],

- rådet gjort en konsekvensbedömning [43].

37. Europaparlamentet [44] och rådet [45] bekräftade nyligen återigen sitt åtagande att göra konsekvensbedömningar av sina egna ändringar i sak. Europaparlamentet har skapat förutsättningar för att göra sina egna konsekvensbedömningar genom att upprätta ett ramkontrakt för de aktuella förfarandena, men detta har ännu inte skett vid rådet [46].

Konsekvensbedömningar som offentliggörs av kommissionen uppdateras inte under lagstiftningsförfarandet

38. Utöver de konsekvensbedömningar som görs av Europaparlamentet eller rådet, föreskriver de interinstitutionella avtalen att lagstiftarna kan uppmana kommissionen att uppdatera sin ursprungliga konsekvensbedömning med beaktande av de ändringsförslag som antagits av Europaparlamentet eller rådet [47].

39. En uppdatering av kommissionens konsekvensbedömningsrapport skulle vara synnerligen relevant när det gäller viktig lagstiftning eller i de fall då betydande ändringar av det ursprungliga kommissionsförslaget (till exempel av den interventionslogik eller de instrument som används) har lagts fram [48].

40. Revisionsrätten konstaterade dock att konsekvensbedömningar som kommissionen hade gjort inte har uppdaterats under den period som granskades. Detta skedde inte ens i fallet med "tjänstedirektivet", som ändrades betydligt under lagstiftningsförfarandet (se ruta 6).

Ruta 6

Exempel: kommissionens förslag till "direktiv om tjänster på den inre marknaden"

Kommissionens avsikt med sitt lagstiftningsförslag var att minska hindren för gränsöverskridande handel med tjänster inom EU. Det första kommissionsförslaget presenterades i mars 2004 [49] och den tillhörande konsekvensbedömningsrapporten i januari 2004 [50]. Den 22 mars 2005 ansåg Europeiska rådet att kommissionen behövde göra omfattande ändringar av sitt ursprungliga förslag, för att bevara den europeiska sociala modellen på ett bättre sätt. Den 5 april 2006 presenterade kommissionen ett ändrat förslag för rådet, däribland flertalet av de ändringar som Europaparlamentet hade röstat igenom vid första behandlingen enligt medbeslutandeförfarandet. Den 29 maj 2006 godkände rådet den ändrade texten [51]. Man presenterade dock ingen omarbetad konsekvensbedömning som återspeglade konsekvenserna av de ändringar som gjorts i förhållande till det ursprungliga förslaget. Det ändrade förslaget antogs slutligen den 12 december 2006 av Europaparlamentet och rådet såsom direktiv 2006/123/EG.

Medlemsstaternas användning av nationella konsekvensbedömningar under lagstiftningsförfarandet: "god praxis" i Storbritannien

41. Konsekvensbedömningar av kommissionsförslag kan också göras av nationella förvaltningar som vill skapa en förhandlingsposition för regeringen i rådet. Vid revisionen konstaterade emellertid revisionsrätten att det i praktiken endast är Storbritannien som systematiskt försöker använda sitt nationella konsekvensbedömningssystem för detta ändamål (se ruta 7).

Ruta 7

Nationella konsekvensbedömningar av kommissionsförslag – internationell "god praxis"

Storbritannien gör nationella konsekvensbedömningar av viktiga kommissionsinitiativ för att underbygga den ständiga representationens förhandlingsposition [52]. Man gör en egen konsekvensbedömning, vanligtvis genom att använda uppgifter som gäller Storbritannien, och ifrågasätter därmed analysen i kommissionens konsekvensbedömning. I Tyskland har förbundsdagen infört ett krav på att konsekvenserna av föreslagen EU-lagstiftning ska bedömas, men detta har ännu inte genomförts i praktiken [53]. I Polen har myndigheterna också behörighet att göra en nationell konsekvensbedömning om ett viktigt lagstiftningsförslag läggs fram, men detta har ännu inte resulterat i någon formell konsekvensbedömning.

Kommissionens förfaranden för genomförande av konsekvensbedömningar

42. Kommissionens förfaranden för konsekvensbedömning avgör hur konsekvensbedömningarna ger stöd i kommissionens interna beslutsfattande. För detta ändamål granskade revisionsrätten huruvida kommissionens tillvägagångssätt garanterar att

- de initiativ som har störst konsekvenser eller är politiskt mest känsliga väljs ut för konsekvensbedömning,

- samråd sker med intressenter när det gäller de viktigaste faserna i konsekvensbedömningsprocessen,

- det görs en kvalitetsgranskning av kommissionens konsekvensbedömningsarbete.

Det behövs mer insyn i urvalsförfarandet och i inriktningen av konsekvensbedömningsarbetet

43. Kommissionen anger i sina riktlinjer de kriterier som kommissionens avdelningar (tillsammans med generalsekretariatet) ska tillämpa för att avgöra vilka initiativ som kräver en konsekvensbedömning. Konsekvensbedömningar bör framför allt riktas in på de initiativ som får störst konsekvenser för medborgare, företag och förvaltningar eller som är politiskt känsliga.

Kommissionens urval av initiativ som ska konsekvensbedömas sker utifrån en analys från fall till fall

44. Beslutet om huruvida en konsekvensbedömning ska göras fattas utifrån en analys från fall till fall. Kommissionen använder inte kvantifierbara indikatorer (till exempel uppskattade ekonomiska konsekvenser) för att fastställa gränsvärden, över vilka konsekvensbedömningar måste göras. Ett tillvägagångssätt med sådana gränsvärden används i vissa OECD-länder (se bilaga I). När det gäller konsekvensbedömningar av lagstiftningsförslag som inte ingår i kommissionens lagstiftnings- och arbetsprogram offentliggörs inte skälen till vilka initiativ som väljs ut för en analys.

Kommissionens rapportering om lagstiftningsverksamhet tyder inte på ett planerat konsekvensbedömningsarbete

45. En översikt över alla lagstiftningsförslag under utarbetande vid kommissionen (planeringsrapport) överlämnas varje månad till Europaparlamentet och rådet och offentliggörs på webbplatsen Europa. Men i denna månadsrapport anges inte vilka initiativ som ska konsekvensbedömas. Denna situation skiljer sig från systemet i Förenta staterna, där sådana initiativ tydligt framhävs i den samlade katalogen över kommande lagstiftningsverksamhet [54]. På samma sätt måste ministerier i Storbritannien offentliggöra en förteckning över alla planerade lagstiftningsförslag för de närmaste tre åren som ska åtföljas av en konsekvensbedömning (se bilaga I).

46. Under den granskade perioden var de färdplaner som bifogades kommissionens lagstiftnings- och arbetsprogram de enda dokument som innehöll uppgifter om vilka initiativ som skulle konsekvensbedömas. Konsekvensbedömningar som inte gällde initiativ upptagna i kommissionens lagstiftnings- och arbetsprogram (det vill säga merparten av konsekvensbedömningarna 2008) gick inte att urskilja i förväg utanför kommissionen.

Kommissionen använder ofta samråd för att få underlag till konsekvensbedömningarna men inte när det gäller förslag till rapporter

47. Konsekvensbedömning bör vara en öppen process där olika parters sakkunskap och ståndpunkter utnyttjas. Offentlig granskning är en ändamålsenlig kontrollmekanism som ska garantera att konsekvensbedömningarna behandlar de viktigaste frågorna, inbegriper alla möjliga handlingsalternativ och ger en balanserad bild. Samråden gör att kommissionen kan samla berörda parters synpunkter och beakta olika ståndpunkter. Dessa samråd bör genomföras i enlighet med kommissionens egna normer på området [55].

48. Samråd med intressenter används ofta av kommissionen, och de bidrag som lämnas offentliggörs i allt högre grad på webbplatsen Europa. Vid revisionen konstaterade revisionsrätten att minimifristerna för samråd i regel respekterades.

49. Samråd om förslag till konsekvensbedömningsrapporter bidrar till att göra bedömningen fullständig, enhetlig och exakt. Framför allt utgör det en grund för identifieringen och kvantifieringen av den potentiella kostnaden och nyttan och de potentiella administrativa bördorna och problemen med genomförandet och tillämpningen. Revisionsrättens analys visade emellertid att kommissionen aldrig höll samråd om förslag till konsekvensbedömningsrapporter. Samråd användes ibland för att identifiera möjliga politiska alternativ tidigt i processen (i 21 % av de konsekvensbedömningar som granskades), men de gällde praktiskt taget aldrig kommissionens preliminära bedömning av politiska alternativ. I undersökningen bland rådsarbetsgrupper uppgav 72 % av de svarande att ett förslag till delrapport borde finnas tillgängligt en viss tid innan kommissionens förslag offentliggörs (se diagram 7).

50. Revisionsrätten konstaterar att i vissa OECD-länder som Australien [56], Förenta Staterna [57] och Storbritannien [58] offentliggörs förslagen till konsekvensbedömningsrapporter systematiskt för information och kommentarer eller diskuteras utkast till förslag till rättsakt med intresseorganisationer (se bilaga I).

Diagram 7

Undersökning bland rådsarbetsgrupper: En konsekvensbedömningsdelrapport bör finnas tillgänglig en viss tid innan förslaget läggs fram

+++++ TIFF +++++

Anmärkning: 91 svar.

Källa: Europeiska revisionsrättens undersökning bland rådsarbetsgrupper (2009).

Kommissionens senaste förbättringar av kvalitetsgranskningen av sina konsekvensbedömningsrapporter

Konsekvensbedömningsnämnden granskar kvaliteten på konsekvensbedömningarna inom kommissionen

51. Sedan 2008 har konsekvensbedömningsnämnden granskat praktiskt taget alla förslag till konsekvensbedömningsrapporter. Kvalitetskontrollen omfattar alla aspekter som behandlas i en konsekvensbedömning och alla skeden av processen och börjar med en preliminär granskning av färdplanen. När konsekvensbedömningsnämnden anser att konsekvensbedömningsrapporten är av otillräcklig kvalitet, kan den begära att en omarbetad rapport läggs fram. År 2008 skedde detta i 43 av 135 fall. Fyra av dessa 43 omarbetade rapporter måste till och med ändras och läggas fram en tredje gång.

52. Enligt den personal vid kommissionen som intervjuades i samband med de ingående fallstudierna har inrättandet av konsekvensbedömningsnämnden som internt kvalitetsgranskningsorgan inneburit en press på generaldirektoraten att presentera förslag till rapporter av god kvalitet. Det har också lett till ökad insyn i systemet, eftersom alla konsekvensbedömningsnämndens yttranden offentliggörs på webbplatsen Europa.

En effektiv kvalitetsgranskning är avhängig av att kvalitetsbedömningsnämndens yttrande finns tillgängligt i tid

53. Eftersom kommissionens initiativ måste bli föremål för samråd mellan kommissionens avdelningar, beslut av kommissionsledamöterna och översättning, kan konsekvensbedömningsnämndens yttrande endast ha en materiell effekt på slutversionen av det aktuella initiativet om konsekvensbedömningsnämndens granskning sker tillräckligt tidigt i processen. Konsekvensbedömningsnämndens rekommendationer är i många fall omfattande och skulle, om de följdes, leda till en hel del ytterligare konsekvensbedömningsarbete och potentiella ändringar av initiativet. Detta innebar en utmaning 2007 och 2008, eftersom den tid som förflöt i en tredjedel av de analyserade fallen mellan konsekvensbedömningsnämndens slutyttrande och antagandet av förslaget var mindre än sex veckor. Trots detta följdes, såsom angavs i de konsekvensbedömningsrapporter som granskades, nämndens rekommendationer åtminstone upp i viss utsträckning i den slutliga konsekvensbedömningsrapporten.

Konsekvensbedömningsnämnden har inte mandat att kräva att konsekvensbedömningar görs men den ger generalsekretariatet och generaldirektoraten råd om vilka initiativ som bör konsekvensbedömas

54. Konsekvensbedömningsnämnden har inte mandat att kräva att generaldirektoraten ska inleda konsekvensbedömningsarbete med avseende på ett visst förslag (se bilaga I). Men konsekvensbedömningsnämnden ger generalsekretariatet och generaldirektoraten råd när det gäller identifieringen av initiativ som bör konsekvensbedömas [59]. Mot denna bakgrund ansåg generalsekretariatet 2008 först att det behövdes ytterligare 55 konsekvensbedömningar. Efter samråd med generaldirektoraten beslutade generalsekretariatet att en konsekvensbedömning behövdes i 21 av dessa fall.

55. Konsekvensbedömningsnämnden kan inte heller lägga konsekvensbedömningsrapporten (och det åtföljande lagstiftningsförslaget) på is: i stället kan generalsekretariatet ingripa under det avdelningsövergripande samrådet med avseende på båda dokumenten. Under den period som granskades kunde revisionsrätten dock inte konstatera något ingripande som specifikt gällde den slutliga konsekvensbedömningsrapporten.

Innehåll i och presentation av kommissionens konsekvensbedömningsrapporter

56. Resultaten av konsekvensbedömningsprocessen sammanfattas i konsekvensbedömningsrapporter som ska tillhandahålla information på vars grund lagstiftarna kan besluta om det lämpligaste sättet att komma till rätta med det identifierade problemet. Kommissionens konsekvensbedömningsrapporter förväntas därför innehålla en samlad och jämförande bedömning av de olika möjliga handlingsalternativen. Vid revisionen granskade revisionsrätten huruvida

- konsekvensbedömningsrapporterna innehöll en beskrivning av den fråga som skulle behandlas och förklarade hur nyttan med en planerad intervention skulle uppnås,

- informationen i konsekvensbedömningsrapporterna presenterades på ett användarvänligt sätt och gjorde det möjligt att jämföra de analyserade alternativen,

- konsekvensbedömningarna innehöll sådan information som är relevant för de politiska beslutsfattarna (till exempel information om potentiella genomförandeproblem, tillämpningsfrågor och administrativa bördor).

Revisionsrätten är i detta sammanhang medveten om att varje analys av potentiella framtida konsekvenser med nödvändighet är osäker, ofullständig och förenklad.

Presentationen av hur den föreslagna interventionen bäst ska nå avsedda resultat behöver förbättras ytterligare

57. Konsekvensbedömningsrapporter ska beskriva det aktuella problemet, precisera relevanta politiska mål och ange ett antal olika lämpliga alternativ för att komma till rätta med det konstaterade problemet. Vidare bör de visa hur det avsedda utfallet och resultatet kan uppnås med den föreslagna genomförandemekanismen.

Konsekvensbedömningsrapporterna ger en bra beskrivning av problemet och fastställer politiska mål

58. Sedan 2003 ska man enligt kommissionens riktlinjer i konsekvensbedömningarna identifiera det problem som ska angripas och fastställa politiska mål som svarar mot problemet och dess orsaker. Alla konsekvensbedömningsrapporter som revisionsrätten granskade i sin analys innehöll avsnitt om problemidentifiering och politiska mål. Vad beträffar de fall som analyserades ingående gav dessa avsnitt en tillfredsställande översikt över problemet och i dem fastställdes ett antal rimliga politiska mål.

59. Detta bekräftades av undersökningarna bland användare av konsekvensbedömningsrapporter vid andra institutioner, i medlemsstaterna och vid intresseorganisationer. De uppgav att dessa avsnitt av konsekvensbedömningsrapporterna ofta gjorde att de bättre förstod kommissionens skäl till att ta initiativ till ett förslag. Enligt de intervjuade var dessa avsnitt de mest lästa delarna av konsekvensbedömningsrapporterna. Vidare uppgav 84 % av de svarande i undersökningen bland rådsarbetsgrupper att de "instämde" eller "instämde helt" i att problembeskrivningen gav dem en bättre förståelse för resonemanget bakom förslaget.

Interventionslogik används inte för att visa hur den förväntade nyttan ska uppnås

60. Inte i något av de fall som revisionsrätten granskade gav konsekvensbedömningen en tydlig bild av interventionslogiken bakom initiativet. Detta får till följd att konsekvensbedömningsrapporterna inte innehåller en standardiserad presentation av hur målen för och det förväntade utfallet av den föreslagna interventionen kan uppnås med de planerade genomförandemekanismerna och, när det gäller utgiftsprogram, den beräknade budgeten [60].

Analysen av effekter och presentationen av den kan förbättras

61. Konsekvensbedömningar måste vara lättillgängliga och begripliga för lekmän, om de ska kunna användas i beslutsfattandet. De ska bidra till identifieringen av det handlingsalternativ och de genomförandemekanismer som är den bästa lösningen på problemet genom att innehålla en jämförande analys av alternativen. Detta kan ofta underlättas genom att information i kvantitativa och ekonomiska termer tillhandahålls. Konsekvensbedömningarna bör därför närmare ange kostnaden för och nyttan med förslagen, hur de genomförs och vem som påverkas. Enligt kommissionens riktlinjer ska alla konsekvenser om möjligt och vid behov kvantifieras och kostnadsberäknas utifrån robusta metoder och tillförlitliga uppgifter [61].

De viktigaste resultaten och huvudbudskapen i konsekvensbedömningsrapporterna är inte alltid lätta att sluta sig till

62. Trots att presentationen av konsekvensbedömningsrapporter följer en gemensam struktur som fastställs i riktlinjerna för konsekvensbedömning, är det inte alltid lätt att uppfatta de viktigaste resultaten och huvudbudskapen. Enligt den undersökning som gjordes som ett led i granskningen beror detta främst på konsekvensbedömningarnas längd och tekniska karaktär och på det komplexa språk som används (se diagram 8) samt på de övriga brister som beskrivs nedan.

Diagram 8

Undersökning bland rådsarbetsgrupper: De största hindren för en effektiv användning av kommissionens konsekvensbedömningar

+++++ TIFF +++++

Anmärkning: 93 svar.

Källa: Europeiska revisionsrättens undersökning bland rådsarbetsgrupper (2009).

Att analysera alla ekonomiska, sociala och miljömässiga konsekvenser är en utmaning

63. Det krav som kommissionen har ålagt sig själv - att bedöma alla betydande ekonomiska, sociala och miljömässiga konsekvenser (de "tre pelarna") – är ambitiöst. Vid den internationella jämförelsen identifierades inget annat system där ett lika omfattande tillvägagångssätt används (se bilaga I).

64. Revisionsrättens analys visade att kommissionens konsekvensbedömningsarbete i praktiken var ojämnt fördelat mellan de tre pelarna och mellan kostnader och nytta (se diagram 9). Detta är en återspegling av det faktum att alla typer av konsekvenser inte är lika relevanta för ett visst initiativ. Undersökningen bland rådsarbetsgrupperna visade att en majoritet av de svarande ansåg att det rådde en lämplig balans mellan de ekonomiska, miljömässiga och sociala konsekvenserna av de olika handlingsalternativen (se diagram 10).

Det är ofta svårt att göra en direkt jämförelse mellan olika alternativ

65. Konsekvensbedömningar ska ge en grund för jämförelse mellan olika alternativ. Revisionsrättens analys visade att detta var fallet i två tredjedelar av de konsekvensbedömningsrapporter som granskades. I de övriga konsekvensbedömningsrapporterna var det svårt att jämföra olika alternativ, eftersom en kvantifierad konsekvensbedömning saknades, metoder för att jämföra och presentera kvalitativa bevis inte användes tillräckligt och olika alternativ inte bedömdes lika ingående.

66. För det första kvantifieras och kostnadsberäknas ofta inte konsekvenserna, så att en jämförelse mellan alternativ underlättas (se diagram 11). Detta uppgav också de svarande i undersökningen: nästan hälften (48 %) "instämde inte" eller "instämde inte alls" i påståendet att man hade gjort en lämplig kvantifiering och kostnadsberäkning av kostnaderna och nyttan med konsekvenserna av de olika handlingsalternativen (se diagram 12). Vissa OECD-länder har strängare krav när det gäller att kvantifiera kostnader och nytta (se bilaga I), även om en kvantifiering inte alltid görs (såsom i exempelvis Storbritannien [62]).

Diagram 9

Vilka konsekvenser bedömdes – ekonomiska, miljömässiga eller sociala (utvalda generaldirektorat; perioden 2003–2008)?

+++++ TIFF +++++

Källa: Europeiska revisionsrättens "styrkortsanalys" (2003–2008).

Diagram 10

Undersökning bland rådsarbetsgrupper: I kommissionens konsekvensbedömningsrapporter råder en lämplig balans mellan ekonomiska, sociala och miljömässiga konsekvenser

+++++ TIFF +++++

Anmärkning: 74 svar.

Källa: Europeiska revisionsrättens undersökning bland rådsarbetsgrupper (2009).

Diagram 11

Vilka konsekvenser kvantifierades eller kostnadsberäknades (utvalda generaldirektorat; perioden 2003–2008)?

+++++ TIFF +++++

Källa: Europeiska revisionsrättens "styrkortsanalys" (2003-2008).

Diagram 12

Undersökning bland rådsarbetsgrupper: Kommissionens konsekvensbedömningsrapporter innehåller en lämplig kvantifiering och kostnadsberäkning av kostnader och nytta

+++++ TIFF +++++

Anmärkning: 71 svar.

Källa: Europeiska revisionsrättens undersökning bland rådsarbetsgrupper (2009).

67. I de fall där det är svårt att göra en kvantifiering och kostnadsberäkning kan en tillförlitlig analys av kvalitativa aspekter bidra till jämförelsen mellan olika alternativ. En kvalitativ jämförelse mellan alternativ görs i alla konsekvensbedömningar. Vad beträffar de metoder som används visade dock revisionsrättens analys att "multikriterieanalys" användes i 44 % av konsekvensbedömningsrapporterna, "känslighetsanalys" i 12 % och "riskanalys" i 11 % av dem. Alla dessa tre metoder finns med i riktlinjerna för konsekvensbedömning som metoder för att jämföra konsekvenser [63].

68. Slutligen är det lättare att jämföra olika alternativ om de analyseras lika ingående. Revisionsrättens undersökning visade dock att analysens omfattning för de olika alternativen inte var balanserad i omkring hälften av de granskade fallen. Betydligt mer information presenterades om en undergrupp av alternativen och ofta endast om det specifika alternativ som senare behölls i kommissionens förslag.

Tillgång till uppgifter för konsekvensbedömningar förblir ett problem

69. Många av svårigheterna med att analysera konsekvenser kan spåras tillbaka till problemet med tillgång till uppgifter. Enligt intervjuerna med kommissionspersonal är insamling av standardiserade och jämförbara uppgifter i tid ett särskilt problem. Skillnader mellan olika medlemsstater i fråga om uppgifternas tillgänglighet och tillförlitlighet förvärrar problemet, såsom framgår av exemplet nedan (se ruta 8).

Ruta 8

Exempel på problem med kvaliteten på och tillgången till uppgifter

När det gällde "likabehandling" medgav man i konsekvensbedömningsrapporten att det saknades tillförlitliga uppgifter om diskriminering och pekade på det faktum att medlemsstaterna inte systematiskt samlar in uppgifter på vissa diskrimineringsgrunder [64]. För att minska detta problem kompletterade kommissionen befintliga uppgifter med opinionsundersökningar om människors uppfattning om och erfarenhet av diskriminering.

70. Under den period som granskades användes externa studier för att samla in uppgifter i allt högre grad. Detta tillvägagångssätt uppmuntras också i kommissionens riktlinjer, som reviderades 2009 [65]. Å andra sidan konstaterade revisionsrätten vid revisionen att interna källor, såsom kommissionens gemensamma forskningscentrum (GFC) eller Eurostat (kommissionens statistikavdelning), inte används aktivt för att fastställa tillgången till medlemsstatsspecifika uppgifter för konsekvensbedömningssyften och för att tillhandahålla sådana uppgifter (till exempel i samarbete med nationella statistikkontor). Nätverket av organ som Regionkommittén, Ekonomiska och sociala kommittén eller högnivågruppen för bättre lagstiftning används inte heller för det ändamålet.

71. I sina slutsatser om bättre lagstiftning nyligen uppmanade rådet (konkurrenskraft) kommissionen att i ett tidigt skede samarbeta med medlemsstaterna vid den insamling av uppgifter som ska ligga till grund för konsekvensbedömningar i syfte att ta hänsyn till de särdrag hos medlemsstaterna som ska avspeglas i dess fortsatta förberedelsearbete [66].

Informationen om genomförandeaspekter, verkställighetskostnader och den administrativa bördan kan förbättras ytterligare

72. Hur effektiv en intervention och dess kostnader är påverkas av hur interventionen genomförs och verkställs av kommissionen och, i sista hand, av medlemsstaterna. Om information saknas om genomförandeproblem med gällande lagstiftning är det problematiskt, eftersom sådana kunskaper är viktiga för att förhindra liknande problem efter en översyn. Därför bör genomförandeaspekter analyseras i konsekvensbedömningar, och information om införlivandet och genomförandet av gällande lagstiftningsåtgärder måste samlas in. Denna information kan lämnas bland annat i efterhandsutvärderingen av befintliga åtgärder och program.

Genomförandeaspekter analyseras inte alltid tillräckligt i konsekvensbedömningarna

73. Genomförandeaspekter behandlas visserligen i kommissionens konsekvensbedömningar, men vid revisionen konstaterade revisionsrätten att de inte alltid tillmäter genomförandearrangemang tillräcklig betydelse. Revisionsrättens analys visar att endast omkring hälften av alla granskade rapporter innehöll åtminstone en hänvisning till en genomförandeplan. Flera fall konstaterades där viktiga genomförandeaspekter inte hade analyserats tillräckligt i konsekvensbedömningsrapporterna. När lagstiftningsförslaget läggs fram för Europaparlamentet och rådet sammanfattas mer detaljerade bedömningar av dessa aspekter i särskilda genomförandeplaner. Kommissionen använder också jämförelsetabeller för att övervaka genom vilka rättsakter specifika EU-bestämmelser har införlivats i nationell lagstiftning.

74. Undersökningar bland användare av konsekvensbedömningsrapporter utanför kommissionen (ledamöter av Europaparlamentet, företrädare för medlemsstaterna och tjänstemän vid Europaparlamentet och rådet) visade att konsekvenserna av införlivande och genomförande var av stor betydelse under lagstiftningsprocessen. Detta bekräftas också av det arbete som utförts av nationella revisionsorgan i medlemsstaterna [67]. Exemplet i ruta 9 visar tänkbara konsekvenser av att genomförandeaspekterna inte analyseras tillräckligt under lagstiftningsprocessen.

Ruta 9

Bedömning av genomförandeaspekter: konsekvensbedömningar av "konsumenträttigheter"

Konsekvensbedömningen av "konsumenträttigheter" [68] innehöll inte en tillförlitlig analys av den europeiska harmoniseringseffekt som det föreslagna direktivet [69] skulle få i medlemsstaterna. I konsekvensbedömningen saknades framför allt en analys av skillnaderna mellan gällande nationell lagstiftning och de nya föreslagna harmoniserade reglerna för konsumentlagstiftning. Detta konstaterades också av arbetsgruppen för konsumentskydd, som består av ledamöter av Europaparlamentets utskott för den inre marknaden [70]. Därför räknar man med stora ändringar i kommissionens ursprungliga förslag under lagstiftningsförfarandet som bättre speglar den specifika situationen i enskilda medlemsstater.

75. Kommissionspersonal med ansvar för konsekvensbedömningar uppgav vilka svårigheter de hade att bedöma sådana specifika aspekter i en europeisk union där lagstiftningen införlivas i 27 rättssystem och genomförs och tillämpas av ett ännu större antal nationella och regionala organ. De pekade också på att det inte görs några nationella konsekvensbedömningar av EU-initiativ, som skulle kunna vara en värdefull källa till information om potentiella hinder för ett effektivt genomförande på grund av specifika nationella förutsättningar och om tillförlitliga uppskattningar av de potentiella verkställighetskostnaderna för ett lagstiftningsförslag (se punkt 41).

Efterhandsutvärderingar av befintliga åtgärder och program görs inte systematiskt inom alla lagstiftningsområden

76. En offentlig intervention (och dess faktiska konsekvenser) bör bedömas genom fortlöpande övervakning och efterhandsutvärdering som ska förbättra utformningen av interventioner ytterligare. För att möjliggöra lärande och återkoppling med tanke på framtida initiativ, behöver man i efterhandsutvärderingarna samla in relevant information om efterlevnad av lagstiftning och reglernas effektivitet jämfört med de planerade resultat som ursprungligen fastställdes i konsekvensbedömningen [71].

77. Kunskap om hur effektivt EU-lagstiftning har införlivats och genomförts är en viktig faktor som kommissionen måste beakta varje gång den lägger fram förslag till ändring av lagstiftningen. Revisionen visade att under den granskade perioden skilde sig fokus i kommissionens efterhandsutvärderingar betydligt från fokus i konsekvensbedömningarna. En analys av kommissionens översikt över sina utvärderingar 2007 [72] visar att endast 24 % av efterhandsutvärderingarna behandlade frågor som rörde översynen av gällande sektorslagstiftning eller sektorsövergripande lagstiftning. Samma sak konstaterades också i en nyligen genomförd studie [73].

Verkställighetskostnader och administrativa bördor bedöms inte tillräckligt

Verkställighetskostnader

78. Att utarbeta lagstiftning som är lätt att tillämpa är det effektivaste sättet att förhindra alltför stora verkställighetskostnader [74]. Kommissionen kvantifierar verkställighetskostnaderna i konsekvensbedömningsrapporterna i de fall då den anser att de är relevanta och betydande. Revisionsrätten konstaterade att verkställighetskostnader nämns i många konsekvensbedömningsrapporter, men att kvantifierade uppskattningar av sådana kostnader i praktiken analyserades ingående endast i ett fåtal fall. När det gäller EU:s utgiftsprogram uppkommer sådana kostnader antingen vid själva kommissionen (vid direkt förvaltning) eller vid såväl kommissionen som i medlemsstaterna (vid delad eller decentraliserad förvaltning). Den ingående granskningen av konsekvensbedömningarna av två av EU:s stora utgiftsprogram (konsekvensbedömningarna om sammanhållning och sjunde ramprogrammet för forskning, teknisk utveckling och demonstration (FP7) [75]) visade att verkställighetskostnaderna i dessa fall inte hade kvantifierats i detalj.

Den administrativa bördan till följd av gällande lagstiftning: åtgärdsprogram för en minskning

79. I mars 2007 beslutade kommissionen och stats- och regeringscheferna i alla medlemsstater, i enlighet med EU:s initiativ för bättre lagstiftning, att minska den administrativa bördan till följd av gällande EU-lagstiftning med 25 % till 2012. Kommissionen införde därefter en systematisk mätning av informationskostnaderna till följd av EU-lagstiftning [76] (se ruta 10). I augusti 2007 tillsattes en högnivågrupp av oberoende intressenter för administrativa bördor som skulle ge kommissionen råd på området.

Standardkostnadsmodellen används sällan för att kvantifiera potentiella administrativa bördor till följd av ny lagstiftning

80. Vid konsekvensbedömningar av ny lagstiftning ska enligt kommissionens riktlinjer standardkostnadsmodellen (SCM) användas för att kvantifiera den administrativa bördan, om denna förväntas vara betydande [77]. Standardkostnadsmodellen är en relativt enkel och standardiserad metod som tillämpas i många länder (se bilaga I), och det är en mindre komplex uppgift att bedöma sådana kostnader jämfört med att fastställa alla ekonomiska, sociala och miljömässiga konsekvenser.

81. I 35 av de 39 konsekvensbedömningsrapporter från 2008 som granskades av revisionsrätten övervägde kommissionen att bedöma den administrativa bördan. I 14 av dessa 35 fall kvantifierades också den administrativa bördan. Standardkostnadsmodellen användes dock i endast fyra av dessa fall.

Ruta 10

Kommissionens åtgärdsprogram syftade till minskad byråkrati

I oktober 2009 slutförde kommissionen sin mätning av de administrativa bördor [78] som åligger företagen för att de ska uppfylla de lagstadgade EU-kraven om att lämna information om sina produkter eller sin verksamhet, antingen till offentliga myndigheter eller till privata aktörer [79]. I denna studie uppskattades kostnaderna till följd av de 72 rättsakter som åtgärdsprogrammet omfattar på de 13 prioriterade områdena till 123,8 miljarder euro 2005 [80]. Kommissionen har identifierat sammanlagt 486 EU-krav på information och över 10000 nationella skyldigheter i bestämmelser som genomför eller införlivar dessa EU-krav (varav över 700 nationella krav går längre än kraven i EU-lagstiftningen). På grundval av denna analys, och förutom åtgärder som faller under kommissionens eget ansvar, har kommissionen tagit initiativ till ett antal lagstiftningsförslag för att avlägsna eller minska de administrativa bördorna: Europaparlamentet och rådet har hittills antagit 33 lagstiftningsförslag (vilket motsvarar en uppskattad minskning på 5,7 miljarder euro) som lagts fram av kommissionen. Ytterligare 18 åtgärder som enligt uppskattningar skulle kunna leda till en minskning motsvarande 30,7 miljarder euro har ännu inte antagits.

Slutsatser och rekommendationer

Användning av konsekvensbedömningar i beslutsfattandet vid kommissionen, Europaparlamentet och rådet

82. Sedan 2002 har kommissionen infört ett omfattande konsekvensbedömningssystem, som i fråga om flera av de aspekter som revisionsrätten har granskat kan anses utgöra god praxis inom EU. Revisionsrätten konstaterade också förbättringar av kommissionens konsekvensbedömningar under den period som granskades. Framför allt de senaste åren har konsekvensbedömningarna bidragit till att förbättra kommissionens förmåga att utarbeta sina förslag. Vid revisionen fann revisionsrätten bevis för att konsekvensbedömningsförfarandena har blivit en väsentlig del av processen för politikutveckling och att konsekvensbedömningsrapporterna används aktivt av beslutsfattare inom kommissionen.

83. Alla de tre EU-institutioner som medverkar i lagstiftningsprocessen har ett ansvar för lagstiftningens kvalitet. Kommissionens konsekvensbedömningar översänds systematiskt till Europaparlamentet och rådet, och användare inom båda institutionerna anser att de är värdefulla när kommissionens lagstiftningsförslag behandlas. Men konsekvensbedömningarna uppdateras inte under lagstiftningsförfarandet när ändringsförslag läggs fram. När kommissionens ursprungliga förslag ändras, analyserar varken kommissionen, Europaparlamentet eller rådet systematiskt konsekvenserna av ändringarna. Därför är de uppskattade konsekvenserna av den slutgiltiga rättsakten inte kända om det har förekommit betydande ändringar.

Kommissionens förfaranden för att utarbeta konsekvensbedömningar

84. Insyn skapar trovärdighet, och kommissionens tillvägagångssätt för konsekvensbedömning är som bäst när det ger insyn. Exempel är offentliggörandet av kommissionens lagstiftnings- och arbetsprogram, färdplaner, den fullständiga versionen av den slutgiltiga konsekvensbedömningsrapporten och, sedan 2007, konsekvensbedömningsnämndens yttranden. Revisionsrätten konstaterar dock följande brister när det gäller kommissionens förfaranden för urval av initiativ som ska konsekvensbedömas, för samråd med berörda parter och för kvalitetsgranskningen av förslag till konsekvensbedömningsrapporter:

- Kommissionen angav inte i förväg vilka initiativ som skulle genomgå en konsekvensbedömning, och när det gällde konsekvensbedömningar av lagstiftningsförslag som inte ingick i kommissionens lagstiftnings- och arbetsprogram offentliggjordes inte skälen till valet av de initiativ som skulle analyseras.

- Samråd med intressenter genomfördes inte om förslag till konsekvensbedömningsrapporter. Detta har lett till att de potentiella fördelarna med en offentlig granskning innan förslaget fastställs slutgiltigt (det vill säga att man samlar alla berörda parters synpunkter i ett tidigt skede och att acceptansen för det lagstiftningsförslag som därefter läggs fram ökar) inte har konkretiserats fullt ut.

- Konsekvensbedömningsnämnden konstaterades bidra till konsekvensbedömningarnas kvalitet. I vissa fall gjordes dock kvalitetsgranskningen för sent i processen.

Rekommendation 1

Kommissionen bör förbättra konsekvensbedömningsprocessen genom att

- tillhandahålla en översikt över lagstiftningsinitiativ (inbegripet översynen av gällande lagstiftning) som den tänker konsekvensbedöma; en motivering bör lämnas när en konsekvensbedömning inte görs,

- offentliggöra, för information och kommentarer, deldokument (till exempel färdplaner och förslag till konsekvensbedömningsrapporter),

- se till att konsekvensbedömningsnämndens kvalitetsgranskning av konsekvensbedömningsarbete sker i tid.

Innehåll i och presentation av kommissionens konsekvensbedömningsrapporter

85. Kommissionen har ett ambitiöst förhållningssätt till konsekvensbedömning i och med att den strävar efter att analysera alla betydande ekonomiska, sociala och miljömässiga konsekvenser i en enda bedömning. Konsekvensbedömningsrapporter bör innehålla en beskrivning av det aktuella problemet, en analys av alla genomförbara handlingsalternativ med avseende på kostnader och nytta och en bedömning av genomförande- och tillämpningsfrågor samt en uppskattning av den administrativa bördan till följd av den föreslagna lagstiftningen. De bör också fastställa en ram för framtida övervakning och utvärdering. Denna omfattande bedömning står sig väl i en jämförelse med andra konsekvensbedömningssystem.

86. Revisionsrätten kunde konstatera att konsekvensbedömningsrapporterna generellt sett uppfyllde kraven i kommissionens riktlinjer. Vid revisionen identifierades dock ett antal brister som gällde innehållet i och presentationen av konsekvensbedömningsrapporterna, nämligen följande:

- De viktigaste resultaten och huvudbudskapen i konsekvensbedömningsrapporterna är inte alltid lätta att uppfatta, och det gäller även hur en intervention förväntas uppnå sina mål. Det är ibland svårt att jämföra konsekvenserna av de olika handlingsalternativ som presenteras i en konsekvensbedömningsrapport.

- Svårigheter med att kvantifiera och kostnadsberäkna konsekvenser kan spåras tillbaka till tillgången på uppgifter. Detta är ett område där kommissionen ännu inte fullt ut utnyttjar vare sig intern kapacitet eller kapacitet i medlemsstaterna.

- Genomförandeaspekterna analyseras inte alltid tillräckligt i konsekvensbedömningarna. Efterhandsutvärderingar som skulle kunna ge relevant information om befintliga åtgärder och program och som skulle kunna användas i samband med en konsekvensbedömning är ofta inte tillgängliga för lagstiftningsåtgärder.

- De potentiella verkställighetskostnaderna och den potentiella administrativa bördan till följd av EU-lagstiftning kvantifieras inte alltid tillräckligt. Standardkostnadsmodellen används sällan för att kvantifiera potentiella administrativa bördor.

Rekommendation 2

Kommissionen bör förbättra presentationen av konsekvensbedömningsrapporterna och deras innehåll genom att

- utarbeta konsekvensbedömningsrapporter på ett sätt som gör det lättare att jämföra olika alternativs uppskattade konsekvenser; detta bör ske genom att kvantifieringen och kostnadsberäkningen av konsekvenser samt presentationen av den kvalitativa analysen förbättras,

- utveckla en strategi för att förbättra kvaliteten på de uppgifter som finns tillgängliga för konsekvensbedömning och samtidigt ta hänsyn till den specifika situationen i enskilda medlemsstater,

- lägga större tonvikt vid genomförandeaspekter och i större utsträckning använda efterhandsutvärderingar av genomförandet av EU-lagstiftning som underlag i konsekvensbedömningsprocessen,

- mer i detalj analysera verkställighetskostnaderna för sina lagstiftningsförslag och konsekvent använda "standardkostnadsmodellen" i de fall då de administrativa bördorna kvantifieras.

Konsekvensbedömning vid EU:s institutioner: ett effektivt stöd i beslutsfattandet

87. Revisionsrätten anser att kommissionen bör ta vederbörlig hänsyn till principerna om tydliga mål, förenkling, realism, insyn och redovisningsskyldighet när nya interventioner utformas och befintliga ses över [81]. Sammantaget har revisionen visat att konsekvensbedömning, särskilt de senaste åren, har varit effektivt när det gäller att stödja beslutsfattandet inom EU:s institutioner. Europaparlamentet, rådet och kommissionen kan överväga resultaten och rekommendationerna i denna rapport när de ser över sina interinstitutionella avtal om bättre lagstiftning och en gemensam ansats för konsekvensanalys. Detta är också ett tillfälle att beakta förändringarna till följd av Lissabonfördraget som trädde i kraft den 1 december 2009, till exempel den allmänna initiativrätten för en grupp av medlemsstater och de nationella parlamentens roll i EU:s beslutsfattande.

Denna rapport har antagits av revisionsrätten vid dess sammanträde i Luxemburg den 19 maj 2010.

För revisionsrätten

+++++ TIFF +++++

Vítor Manuel da Silva Caldeira

Ordförande

[1] Europeiska kommissionen, Styrelseformerna i EU – Vitbok, KOM(2001) 428 slutlig.

[2] Meddelande från kommissionen, Mot en bättre struktur för samråd och dialog. Allmänna principer och miniminormer för kommissionens samråd med berörda parter, KOM(2002) 704 (nedan kallade miniminormer).

[3] Europeiska kommissionen, Riktlinjer för konsekvensbedömning, SEK(2005) 791, s. 6.

[4] Se Europeiska kommissionen, Rapport från kommissionen om kommittéernas arbete under 2006, KOM(2007) 842, 2007; Europaparlamentet, arbetsgruppen om reformeringen av parlamentets arbetssätt, andra delrapporten om lagstiftande verksamhet och interinstitutionella förbindelser, 15 maj 2008, PE 406.309/CPG/GT (Europaparlamentets interna dokument), del B, kapitel 4, s. 41.

[5] OECD, Indicators of Regulatory Management Systems, Regulatory Policy Committee, 2009, Report (rapport från 2009 om indikatorer för regleringssystem från kommittén för regleringspolitik); Evaluating Integrated IAs (EVIA) (utvärdering av integrerade konsekvensbedömningssystem), slutrapport, mars 2008.

[6] Europeiska kommissionen, Riktlinjer för konsekvensbedömning, SEK(2005) 791.

[7] Europeiska kommissionen, Riktlinjer för konsekvensbedömning, SEK(2005) 791, 15.6.2005, ändrad 15.3.2006; Europeiska kommissionen, Riktlinjer för konsekvensbedömning, SEK(2009) 92, 15.1.2009.

[8] Informationsmeddelande från ordföranden till kommissionen, Enhancing quality support and control for Commission IAs, The IA Board (om att förbättra kvalitetsstödet och kvalitetskontrollen när det gäller kommissionens konsekvensbedömningsrapporter, konsekvensbedömningsnämnden), 14 november 2006.

[9] http://ec.europa.eu/governance/impact/ia_carried_out/ia_carried_out_en.htm

[10] Punkt 28 i Interinstitutionellt avtal om bättre lagstiftning (EUT C 321, 31.12.2003).

[11] Gemensam interinstitutionell ansats för konsekvensanalys (14901/05 JUR, antaget 29.11.2005).

[12] Punkt 19 i Gemensam interinstitutionell ansats för konsekvensanalys (14901/05 JUR, antagen 29.11.2005).

[13] Europaparlamentet: Utskottsordförandekonferensen, IA, The European Parliament’s Experience, A Stock-taking Report of The Common Approach to IA (Europaparlamentets erfarenheter av konsekvensbedömning, en lägesrapport om den gemensamma ansatsen för konsekvensanalys). Rådet: Meddelande från direktören för direktorat I i generaldirektorat C vid rådets generalsekretariat, Review of the Inter-institutional Common Approach to IA – State of play of the handling of IA in the Council (om översyn av den interinstitutionella gemensamma ansatsen för konsekvensanalys – lägesrapport om hur konsekvensanalyser hanteras vid rådet), Bryssel, 3.11.2008. Kommissionen: Review of the Inter-Institutional Common Approach to IA (IA) - Implementation of the Common Approach by the Commission. A working document of the Secretariat General (om översyn av den interinstitutionella gemensamma ansatsen för konsekvensanalys – kommissionens genomförande av den gemensamma ansatsen. Ett arbetsdokument från generalsekretariatet) SG.C.2 D(2008) 9524.

[14] Resolution av den 24 mars 2004 om granskning av gemenskapsbestämmelsernas konsekvenser och samrådsförfarandena (2003/2079(INI)); resolution av den 10 juli 2005 om minskning av administrativa kostnader orsakade av lagstiftning (2005/2140(INI)); resolution av den 16 maj 2006 om tillämpning, konsekvenser och effekter av gällande lagstiftning om den inre marknaden (2004/2224(INI)); resolution av den 16 maj 2006 om bättre lagstiftning 2004: tillämpning av subsidiaritetsprincipen – 12:e årsrapporten (2005/2055(INI)); resolution av den 4 september 2007 om bättre lagstiftning 2005: tillämpning av subsidiaritets- och proportionalitetsprinciperna – 13:e årsrapporten (2006/2279(INI)); resolution av den 4 september 2007 om översynen av den inre marknaden (2007/2024(INI)); resolution av den 4 september 2007 om bättre lagstiftning inom Europeiska unionen (2007/2095(INI)); resolution av den 21 oktober 2008 om bättre lagstiftning 2006: tillämpning av subsidiaritets- och proportionalitetsprinciperna – 14:e årsrapporten (2008/2045(INI)); Europaparlamentet, utskottet för rättsliga frågor, betänkande om programmet "Bättre lagstiftning" inom Europeiska unionen (2007/2095(INI)); A6-0273/2007 slutlig, 2.7.2007: se motiveringen och punkterna 5–15, 21, 26, 30 och 42–43.

[15] Europeiska unionens råd, punkt 6 i rådets (konkurrenskraft) slutsatser om bättre lagstiftning, 17076/09, 4.12.2009.

[16] Interinstitutionellt avtal om bättre lagstiftning, Gemensam interinstitutionell ansats för konsekvensanalys, 2005.

[17] Meddelande från kommissionen om konsekvensanalys, KOM(2002) 276 slutlig; Meddelande från kommissionen – Mot en bättre struktur för samråd och dialog. Allmänna principer och miniminormer för kommissionens samråd med berörda parter, KOM(2002) 704 slutlig; Informationsmeddelande från ordföranden till kommissionen, Enhancing quality support and control for Commission IAs, The IA Board (om att förbättra kvalitetsstödet och kvalitetskontrollen när det gäller kommissionens konsekvensbedömningsrapporter, konsekvensbedömningsnämnden), 14 november 2006; Europeiska kommissionen, Riktlinjer för konsekvensbedömning 2005/2006, SEK(2005) 791.

[18] Mandelkerngruppen om bättre lagstiftning, slutrapport, 13 november 2001.

[19] OECD, Regulatory Impact Analysis: Best Practice in OECD Countries (konsekvensanalys av lagstiftning: bästa praxis i OECD-länder), 1997; OECD, APEC-OECD Integrated Checklist on Regulatory Reform: Final Draft (APEC-OECD:s integrerade checklista för lagstiftningsreform: slutligt utkast), 2005; OECD, Indicators of Regulatory Management Systems (indikatorer för regleringssystem), 2009.

[20] Europeiska kommissionen, punkt 1.2 i Meddelande från kommissionen om konsekvensanalys, KOM(2002) 276 slutlig, 2.6.2002. Konsekvensanalyser innebär "att man systematiskt analyserar de sannolika konsekvenserna av offentliga åtgärder".

[21] José Manuel Barroso – Europeiska kommissionens ordförande: Uttalande om brittiska ordförandeskapets verksamhetsprogram, Europaparlamentet – plenarsammanträde, Bryssel den 23 juni 2005; Uniting in peace: the role of Law in the European Union (förening i fred: lagens roll i Europeiska unionen), Jean Monnet-föreläsning, Europeiska universitetsinstitutet (EUI), Florens den 31 mars 2006; Qualité de la législation européenne: le temps des résultats (den europeiska lagstiftningens kvalitet: dags för resultat), Europaparlamentet, Strasbourg den 4 april 2006; Presentation av Europeiska kommissionens arbetsprogram för 2007, Europaparlamentet, Strasbourg den 14 november 2006; Alive and kicking: the renewed Lisbon strategy is starting to pay off (vid full vigör: den förnyade Lissabonstrategin börjar ge resultat), Bryssel den 5 mars 2007; We are all new Europeans now (vi är alla nya européer nu), Litauens parlament (Seimas), Vilnius den 29 mars 2007. Günther Verheugen, det slovenska ordförandeskapets konferens om "bättre lagstiftning", Ljubljana, den 17 april 2008.

[22] Se den årliga politiska strategin för 2005; KOM(2004) 133 slutlig, 25.2.2004. Kommissionens lagstiftnings- och arbetsprogram för 2004, KOM(2003) 645 slutlig, bilaga 2: dessa initiativ inbegrep viktiga förslag där politiken fastställs, lagstiftningsförberedande förslag och lagstiftningsförslag.

[23] Europeiska kommissionen, Riktlinjer för konsekvensbedömning, SEK(2005) 791, 15.6.2005, ändrade den 15 mars 2006, procedurregler (II.1).

[24] Undantagna är "grönböcker", förslag till samråd med "arbetsmarknadens parter", periodiska beslut av och rapporter från kommissionen, förslag med anledning av internationella skyldigheter och kommissionsåtgärder som följer av dess behörighet att se till att EG-lagstiftningen tillämpas korrekt samt verkställande beslut.

[25] Dessa initiativ (som ska ha potentiellt betydande konsekvenser, gälla nya eller känsliga frågor eller särskilt påverka intressenter, varför en konsekvensbedömning ska göras) fastställs på grundval av en genomgång och bedömning som generalsekretariatet gör med stöd av konsekvensbedömningsnämnden.

[26] Europeiska kommissionen, Riktlinjer för konsekvensbedömning, SEK(2005) 791, 15.6.2005, ändrad 15.3.2006; Europeiska kommissionen, Riktlinjer för konsekvensbedömning, SEK(2009) 92, 15.1.2009.

[27] Europeiska kommissionen, Riktlinjer för konsekvensbedömning 2009, SEK(2009) 92.

[28] KOM(2006) 382.

[29] Tal av kommissionsledamot Viviane Reding inför Europeiska gruppen av regleringsmyndigheter den 8 februari 2006.

[30] Europeiska kommissionen, Riktlinjer för konsekvensbedömning 2009, SEK(2009) 92, kapitel 3, s. 12–16.

[31] Interinstitutionellt avtal om bättre lagstiftning, särskilt punkterna 25 och 29; Interinstitutionellt avtal om en gemensam ansats för konsekvensanalys (14901/05 JUR, antaget 29.11.2005), särskilt punkterna 5, 6 och 13.

[32] KOM(2008) 614.

[33] Europaparlamentets utskottsordförandekonferens, IA Handbook (handbok för konsekvensbedömning), 17 juli 2008; Europeiska unionens råd, generalsekretariatet, Handling IAs in Council: Indicative Guidance For Working Party Chairs (hur konsekvensbedömningar hanteras vid rådet: riktlinjer för arbetsgruppsordförande), Luxemburg, 2007.

[34] Europaparlamentet, utskottet för industrifrågor, forskning och energi, ITRE(2008)0123_1; 23 januari 2008, sammanträde kl. 17:00–18:30; skrivelse från kommissionsledamoten Andris Piebalgs om kommissionens konsekvensbedömning, fortsatt diskussion om energipaketet för el och gas.

[35] Europeiska unionens råd, generalsekretariatet, Handling IAs in Council: Indicative Guidance For Working Party Chairs (hur konsekvensbedömningar hanteras vid rådet: riktlinjer för arbetsgruppsordförande), 2007.

[36] KOM(2007) 528, KOM(2007) 529, KOM(2007) 530, KOM(2007) 531 och KOM(2007) 532.

[37] KOM(2008) 16, KOM(2008) 17 och KOM(2008) 19.

[38] Business Europe, Eurochambers, den europeiska konsumentorganisationen, European Environmental Bureau, European Federations for Transport and Environment, European Trade Union Federation, Social Forum, Världsnaturfonden (WWF).

[39] Artikel 30 i Interinstitutionellt avtal om bättre lagstiftning (2003/C 321/01).

[40] Interinstitutionellt avtal om en gemensam ansats för konsekvensanalys (14901/05 JUR, antaget 29.11.2005).

[41] Se http://eur-lex.europa.eu/RECH_menu.do?ihmlang=en last viewed on 15 June 2009.

[42] IA: The European Parliament’s Experience – A Stock-Taking Report of the Common Approach to IA (Europaparlamentets erfarenheter av konsekvensbedömning, en lägesrapport om den gemensamma ansatsen för konsekvensanalys), utskottsordförandekonferensen, december 2008 (konsekvensbedömningar av ändringsförslag: 1) prioriterade ämnen i vatten (februari 2008), 2) vissa aspekter av arbetstidsdirektivet (juli 2007), 3) driftskompatibilitet hos gemenskapens järnvägssystem II (april 2007), 4) förslag till direktiv om luftkvalitet (september 2006), 5) bestämmelser för färdigförpackade varors nominella mängder (november 2005), 6) konsekvensbedömning av återvinningsmålen i ramdirektivet om avfall (maj 2008), 7) direktiv 2006/66/EG om batterier och ackumulatorer och förbrukade batterier och ackumulatorer och om upphävande av direktiv 91/157/EEG (november 2005).

[43] Europaparlamentets och rådets direktiv 2006/66/EG av den 6 september 2006 om batterier och ackumulatorer och förbrukade batterier och ackumulatorer och om upphävande av direktiv 91/157/EEG (EUT L 266, 26.9.2006, s. 1).

[44] Europaparlamentet, utskottet för rättsliga frågor, föredragande Katalin Lévai, betänkande om programmet "Bättre lagstiftning" inom Europeiska unionen (2007/2095(INI)); A6-0280/2007 slutlig, 2.7.2007: se framför allt motiveringen och punkterna 5–15, 21, 26, 30 och 42–43; Europaparlamentet, arbetsgruppen för en reform av parlamentets arbetsmetoder, andra delrapporten om lagstiftningsverksamhet och interinstitutionella förbindelser, 21 maj 2008, PE 406.309/CPG/GT (internt parlamentsdokument), del A, punkt 1.3, s. 13–14).

[45] Rådet, generalsekretariatet, punkt 13 i rådets (konkurrenskraft) slutsatser om bättre lagstiftning, 9663/09 COMPET 264, 13.5.2009.

[46] Meddelande från direktören för direktorat I i generaldirektorat C vid rådets generalsekretariat, Review of the Inter-institutional Common Approach to IA – State of play of the handling of IA in the Council (om översyn av den interinstitutionella gemensamma ansatsen för konsekvensanalys – lägesrapport om hur konsekvensanalyser hanteras vid rådet), Bryssel, 3.11.2008.

[47] Punkt 12 i Interinstitutionellt avtal om en gemensam ansats för konsekvensanalys (14901/05 JUR, antaget 29.11.2005).

[48] Interinstitutionellt avtal om bättre lagstiftning (2003/C 321/01), särskilt punkt 30.

[49] Europeiska kommissionen, förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om tjänster på den inre marknaden, KOM(2004)2 slutlig/3, 5.3.2004.

[50] SEK(2004) 21.

[51] Europaparlamentets yttrande av den 16 februari 2006, rådets gemensamma ståndpunkt av den 24 juli 2006 (EUT C 270 E, 7.11.2006, s. 1) och Europaparlamentets ståndpunkt av den 15 november 2006. Rådets beslut av den 11 december 2006.

[52] UK Better Regulation Executive, IA guidance (riktlinjer för konsekvensbedömning), http://www.berr.gov.uk/files/file44544.pdf.

[53] Vereinbarung zwischen dem Deutschen Bundestag und der Bundesregierung über die Zusammenarbeit in Angelegenheiten der Europäischen Union in Ausführung des § 6 des Gesetzes über die Zusammenarbeit von Bundesregierung und Deutschem Bundestag in Angelegenheiten der Europäischen Union (överenskommelse mellan den tyska förbundsdagen och förbundsregeringen om samarbete i frågor som rör Europeiska unionen för tillämpning av § 6 i lagen om samarbete mellan förbundsregeringen och den tyska förbundsdagen i frågor som rör Europeiska unionen); punkt I.5. Bundesgesetzblatt 2006 del I nr 44, Bonn, 30 september 2006.

[54] Planering och övervakning av lagstiftningsverksamhet i Förenta staterna: Varje halvår utarbetar Office for Information and Regulatory Affairs (OIRA) (kontoret för information och lagstiftning) vid presidentens kontor för förvaltning och budget (Office for Management and Budget (OMB)) ett program och en plan för lagstiftning (Regulatory agenda and plan), där man samlar information om kommande lagstiftningsverksamhet från alla federala myndigheter och dess förväntade bruttoeffekt när det gäller kostnader och/eller nytta. I denna plan identifieras vilka av de genomförandebestämmelser som har föreslagits av myndigheter som ska konsekvensbedömas. Planen offentliggörs.

[55] Europeiska kommissionen, meddelande – Mot en bättre struktur för samråd och dialog. Allmänna principer och miniminormer för kommissionens samråd med berörda parter, KOM(2002) 704 slutlig.

[56] Council of Australian Governments: Best Practice Regulation. A Guide for Ministerial Councils and National Standards Setting Bodies (bästa praxis på lagstiftningsområdet, en vägledning för myndigheter som är verksamma på området). Oktober 2007.

[57] O’Connor Close, C.; Mancini D.J.: Comparison of US and European Commission guidelines on Regulatory IA/Analysis (jämförelse mellan Förenta staternas och Europeiska kommissionens vägledningar för konsekvensbedömning på lagstiftningsområdet). Industrial Policy and Economic Reforms Papers No. 3. April 2007.

[58] United Kingdom Cabinet Office, Better Regulation Executive, IA Guidance (riktlinjer för konsekvensbedömning), London, maj 2007.

[59] Informationsmeddelande från ordföranden till kommissionen, Enhancing quality support and control for Commission IAs, The IA Board (om att förbättra kvalitetsstödet och kvalitetskontrollen när det gäller kommissionens konsekvensbedömningsrapporter, konsekvensbedömningsnämnden), 14 november 2006.

[60] Se även Europeiska revisionsrätten: särskild rapport nr 9/2007 om utvärderingen av EU:s ramprogram för forskning, teknisk utveckling och demonstration (FoTU) – skulle kommissionens tillvägagångssätt kunna förbättras?, särskild rapport nr 7/2008 Intelligent energi 2003–2006, särskild rapport nr 2/2009 Europeiska unionens folkhälsoprogram (2003–2007): Ett ändamålsenligt sätt att förbättra hälsan?.

[61] Europeiska kommissionen, Riktlinjer för konsekvensbedömning 2005/2006, SEK(2005) 791.

[62] National Audit Office (Storbritanniens nationella revisionsorgan), Delivering High Quality IAs (om att göra konsekvensbedömningar av hög kvalitet), 30.1.2009, s. 14.

[63] Bilagor till Riktlinjer för konsekvensbedömning (SEK(2005) 791), s. 58–59.

[64] Europeiska kommissionen, konsekvensanalys av förslaget till direktiv om genomförande av principen om likabehandling av personer oavsett religion eller övertygelse, funktionshinder, ålder eller sexuell läggning, SEK(2008) 2180, s. 11.

[65] Europeiska kommissionen, Riktlinjer för konsekvensbedömning 2009, SEK(2009) 92, s. 17.

[66] Rådet, generalsekretariatet, punkt 18 i rådets (konkurrenskraft) slutsatser om bättre lagstiftning, 9663/09 COMPET 264, 13.5.2009.

[67] Algemene Rekenkamer, European legislation: The implementation of European directives and the enforcement of European regulations in the Netherlands (om europeisk lagstiftning och genomförande av EU-direktiv och tillämpning av EU-förordningar i Nederländerna), 17 juni 2008.

[68] Europeiska kommissionen, konsekvensanalys av "konsumenträttigheter", SEK(2008) 2544.

[69] Europeiska kommissionen, förslag till direktiv om konsumenträttigheter, KOM(2008) 614.

[70] Presentationen av kommissionens konsekvensbedömning och den efterföljande diskussionen under det sammanträde som arbetsgruppen för konsumentskydd höll den 4 februari 2009 betraktades som en del av förfarandet för insamling av revisionsbevis.

[71] Europeiska kommissionen, Riktlinjer för konsekvensbedömning 2005/2006, SEK(2005) 791, s. 45 och Europeiska kommissionen, Riktlinjer för konsekvensbedömning 2009, SEK(2009) 92, s. 48–49.

[72] Europeiska kommissionen, Evaluation in the Commission - Reporting on Results: Annual Evaluation Review 2007 - Conclusions and findings from evaluations in the Commission (om utvärdering vid kommissionen – rapportering av resultat: årlig genomgång av utvärderingar 2007 – slutsatser och resultat från utvärderingar vid kommissionen), KOM(2008) 300, maj 2008; bilagorna I och II.

[73] Bruegel, Europe’s economic priorities 2010–2015: Memos to the new Commission (om Europas ekonomiska prioriteringar 2010–2015: PM för den nya kommissionen), André Sapir (red), 2009, s. 17.

[74] Europeiska kommissionen, En europeisk union som bygger på resultat – Tillämpningen av gemenskapsrätten, KOM(2007) 502, s. 6.

[75] SEK(2005) 430 respektive SEK(2004) 924.

[76] Europeiska kommissionen: Meddelande från kommissionen till rådet, Europaparlamentet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén samt Regionkommittén: Åtgärdsprogram för minskning av administrativa bördor i Europeiska unionen, KOM(2007) 23 slutlig, 24.1.2007.

[77] Europeiska kommissionen, Riktlinjer för konsekvensbedömning 2005/2006, SEK(2005) 791, bilaga 20.

[78] Europeiska kommissionen: Meddelande från kommissionen till rådet och Europaparlamentet: Åtgärdsprogram för minskade administrativa bördor i Europeiska unionen – Områdesspecifika planer för minskade bördor och åtgärder under 2009, KOM(2009) 544 slutlig, 22.10.2009.

[79] Informationskostnaderna inbegriper märkning, rapportering, registrering, övervakning och bedömning som är nödvändiga för att lämna informationen. I vissa fall ska informationen lämnas till myndigheter eller till privata aktörer. I andra fall räcker det om den är tillgänglig för kontrolländamål eller lämnas ut på begäran.

[80] Jordbruk och jordbruksstöd, årsredovisningar och bolagsrätt, sammanhållningspolitiken, miljö, finansiella tjänster, fiske, livsmedelssäkerhet, läkemedelslagstiftning, offentlig upphandling, statistik, beskattning och tullar, transporter, arbetsmiljö och arbetsmarknadsrelationer.

[81] Se revisionsrättens svar på kommissionens meddelande Översyn av budgeten, ett EU i förändring; revisionsrättens yttrande nr 1/2010 Förbättra den ekonomiska förvaltningen av Europeiska unionens budget: Risker och utmaningar.

--------------------------------------------------

BILAGA I

JÄMFÖRELSE MELLAN SPECIFIKA DELAR AV KOMMISSIONENS SYSTEM OCH ANDRA KONSEKVENSBEDÖMNINGSSYSTEM

* Källor: OECD, Indicators of Regulatory Management Systems, Regulatory Policy Committee, 2009, Report (rapport från 2009 om indikatorer för regleringssystem från kommittén för regleringspolitik); kompletterande landanalyser av Europeiska revisionsrätten.

| Europeiska kommissionen | Tyskland (federal nivå) | Frankrike |

Konsekvensbedömningssystemets omfattning

Lagstiftningsförslag* | Alltid | Alltid | Viktigare lagstiftning |

Genomförandeåtgärder* | Viktigare lagstiftning | Alltid | I vissa fall |

Andra initiativ som inte gäller lagstiftning | Ja | Nej | Nej |

Tydlig gräns för att konsekvensbedöma nya lagstiftningsförslag* | Nej | Nej | Nej |

Analys av konsekvenser

Integrerad ansats för ekonomiska, sociala och miljömässiga konsekvenser | Ja | Ja | Nej |

Kostnader: kvantitativ bedömning* | I vissa fall | Alltid | Viktigare lagstiftning |

Nytta: kvantitativ bedömning* | I vissa fall | I vissa fall | Viktigare lagstiftning |

Användning av standardkostnadsmodell (SCM) när det gäller administrativ börda* | Ja | Ja | Ja |

Kvalitetskontrollorgan

Utanför statsförvaltningen | Nej | Ja (endast admin. börda) | Nej |

Kan kräva att konsekvensbedömningsarbete utförs | Nej | Nej | Nej |

Kan blockera lagstiftningsförslag* | Nej | Ja | Nej |

Offentliggörande av konsekvensbedömningsarbete

Lista över kommande konsekvensbedömningar | Nej | Nej | Nej |

Preliminära konsekvensbedömningsdokument | Nej | I vissa fall | Nej |

Slutgiltiga konsekvensbedömningsrapporte