Yttrande från Regionkommittén om:

- "Kommissionens meddelande - Mer forskning för Europa - Mot 3 % av BNP", och

- "Kommissionens meddelande - Europeiska området för forskningsverksamhet: ökad satsning på projektet Utvidgning - nya inriktningar av verksamheten - nya framtidsmöjligheter"

(2003/C 244/03)

BAKGRUND

Europeiska kommissionens meddelande om "Mer forskning för Europa - Mot 3 % av BNP" (KOM(2002) 499 slutlig) och "Europeiska området för forskningsverksamhet: ökad satsning på projektet Utvidgning - nya inriktningar av verksamheten - nya framtidsmöjligheter" (KOM(2002) 565 slutlig).

Europeiska kommissionens beslut av den 12 september 2002 och den 17 oktober 2002 att rådfråga Regionkommittén i detta ärende i enlighet med artikel 265 första stycket i EG-fördraget.

Beslut av Regionkommitténs presidium av den 26 juni och 5 oktober 2002 att ge utskottet för kultur och utbildning i uppdrag att utarbeta ett yttrande i frågan.

Regionkommitténs yttrande om "Förslag till Europaparlamentets och rådets beslut om Europeiska gemenskapens fleråriga ramprogram 2002-2006 för verksamhet inom området forskning, teknisk utveckling och demonstration med syfte att främja inrättandet av det europeiska området för forskningsverksamhet" (KOM(2001) 94 slutlig) (CdR 283/2001 fin)(1).

Regionkommitténs yttrande om Meddelande från kommissionen till rådet, Europaparlamentet, Ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén: "Det europeiska området för forskningsverksamhet och den regionala dimensionen" (KOM(2001) 549 slutlig) (CdR 442/2001 fin)(2).

Genomförandet av det sjätte ramprogrammet för forskning, som har blivit en viktig beståndsdel i det regionala och överregionala forskningsstödet.

De framsteg som redan gjorts på väg mot ett europeiskt område för forskningsverksamhet.

Det europeiska området för forskningsverksamhet måste ges ytterligare stöd, de krav som ställdes av Europeiska rådet i Barcelona i mars 2002 måste genomföras, och det måste vidtas åtgärder så att Europas innovationspotential inte hämmas, för att Europa fram till år 2010 skall kunna utvecklas till världens mest konkurrenskraftiga, kunskapsbaserade ekonomi.

Det utkast till yttrande (CdR 328/2002 rév. 2) som antogs av utskottet för kultur och utbildning den 18 februari 2003 (föredragande: Helma Kuhn-Theis, ordförande i utskottet för Europafrågor i Saarlands delstatsparlament, D-PPE).

Mot bakgrund av ovanstående antog Regionkommittén enhälligt följande yttrande vid sin 49:e plenarsession den 9 och 10 april 2003 (sammanträdet den 10 april).

REGIONKOMMITTÉNS SYNPUNKTER OCH REKOMMENDATIONER

1. Regionkommittén håller med kommissionen om att förverkligandet av ett europeiskt område för forskningsverksamhet har skapat en referensram för funderingar och diskussioner om forskningspolitiska frågor i EU.

2. Kommittén anser dock att man i princip inte anslår tillräckligt med medel till forskning, vidtar för få stimulansåtgärder och inte utnyttjar forskningsresultaten, särskilt inom den privata sektorn. Man bör särskilt främja deltagandet i det sjätte ramprogrammet för högskolor, forskningsinstitut utanför universiteten samt för små och medelstora företag. Dessa företag utgör den största delen av näringslivsstrukturen, de sysselsätter nästan två tredjedelar av de europeiska arbetstagarna och är samtidigt i störst behov av hjälp med att få tillgång till innovationer. Kommittén ställer sig även i princip bakom behovet att stärka samordningen av verksamheten mellan de olika medlemsstaterna och kandidatländerna, men även mellan offentliga och privata forsknings- och utvecklingsåtgärder. Den öppna samordningsmetoden bör undersökas som en möjlighet för FoU-sektorn. Man bör också involvera europeiska och nationella politiska organ som representerar myndigheter med befogenheter på detta område så mycket som möjligt. Vi rekommenderar en nedifrån-och-upp-inriktning som bygger på att forskningssamarbetet sker på frivillig basis.

3. Kommittén vill framhålla att samordningsåtgärder inte får leda till en ensidig inriktning på särskilda forskningsgrenar. Inom det europeiska området för forskningsverksamhet bör man utveckla olika och flexibla stödinstrument för grundforskning och forskning i näringslivet och tidigt lägga grund för "mervärdeskedjor" dem emellan (vertikal integration). I synnerhet grundforskningen behöver öppna stödstrukturer som utgår från nedifrån-och-upp-principen. Grundforskningen är särskilt beroende av offentligt stöd eftersom den vanligtvis inte kan finansieras av företag. Grundforskningen är dock nödvändig för att skapa en bas för innovation. För att lösa de mångfacetterade och komplexa problemen inom området för forskning och utveckling bör man på EU-nivå vidta fler tvärvetenskapliga forskningsåtgärder (horisontell integration). De integrerade projekten inom ramen för det sjätte ramprogrammet för forskning är tydliga exempel på vertikal och horisontell integration.

4. Kommittén stöder förslaget att upprätta en "inre marknad" för forskning och i princip också förslaget att vidta åtgärder för att strukturera forskningen i Europa för att bättre samordna de enskilda medlemsstaternas forskning. Vi vill dock liksom i tidigare yttranden uppmärksamma att medlemsstaterna inte ställer sig bakom en centraliserad och "planerad" forskning på EU-nivå.

5. Kommittén delar kommissionens åsikt att de enskilda resultaten är direkt beroende av i vilken utsträckning medlemsstaterna engagerar sig i de olika ämnesområdena, liksom i vilken omfattning de medverkar i åtgärder för olika områden. Kommande åtgärder bör därmed i ännu större utsträckning göra regionerna delaktiga, även inom olika ämnesområden. Även de lokala och regionala myndigheterna bör garanteras goda ramvillkor för forskningsverksamhet.

6. Vi håller med om att åtgärderna inom det europeiska forskningsområdet inte får inskränkas enbart till det sjätte ramprogrammet för forskning. Det måste även finnas en drivkraft som grundas på initiativ som är oberoende av ramprogrammet. I detta hänseende är medlemsstaternas och regionernas och de lokala myndigheternas deltagande nödvändigt där det krävs insatser i samband med strukturfonderna.

Jämförande analys ("benchmarking") av forskningspolitiken

7. Regionkommittén välkomnar kommissionens första resultat från den jämförande analysen (benchmarking), dvs. å ena sidan att EU måste stärka sina forskningsinsatser för att uppnå Lissabonmålen och å andra sidan att regionernas aktiva deltagande är en absolut nödvändighet. Det är dessutom ibland svårt att dra användbara slutsatser från indikatorerna.

Forskares rörlighet inom EU

8. Kommittén vill ännu en gång betona att de föreslagna åtgärderna (och delvis redan genomförda åtgärderna) för ökad rörlighet av forskare torde mottas positivt i regionerna. Kommissionen meddelar att man skall "tillhandahålla information och stöd på alla nivåer", vilket även inbegriper finansiellt stöd (t.ex. återvändandestipendier). Rörlighetsprogram med system för stimulansåtgärder (återvändandepremier) rekommenderas uttryckligen. I linje med EU:s sammanhållningspolitik utgör den ökade kunskapen och tekniska spetskompetensen bland återvändande forskare en viktig faktor för att förbättra innovationen och konkurrenskraften. Bristen på rörlighet och kompetensflykten till USA och andra delar av världen måste undersökas ytterligare. Vidare bör sådana åtgärder understödjas som syftar till att öka andelen kvinnor som arbetar med forskning och vetenskap.

Sammankoppla nationella forskningsprogram i nätverk, stärka grunden för offentlig forskning samt öka näringslivets investeringar i forskning (med målet 3 % av BNP)

9. Kommittén anser att även om målet på 3 % av BNP är mycket högt för vissa medlemsstater, vore det lämpligt att anslå nödvändiga resurser för att nå detta mål. Kommissionen vill att investeringarna för forskning och utveckling skall öka från 1,9 till 3 % av BNP till 2010. I vissa medlemsstater är dock utgifterna för investeringar i dagsläget redan högre (Finland 3,67 %, Sverige 3,78 %) men genomsnittet i de 15 EU-medlemsstaterna ligger dock under 2 % (t.ex. Grekland 0,67 %, Spanien 0,97 %). Genomsnittet i kandidatländerna är dessutom bara 0,7 %. Man kan ifrågasätta om länder, vars ekonomi i mindre utsträckning är beroende av investeringar i forskning och utveckling, kan uppnå ett sådant mål, om den tekniska konvergensen är nödvändig för att uppnå målen från Lissabon och om de planerade medlen (instrument, stimulansåtgärder och ramar) är tillräckliga och rimliga. I vissa kandidatländer måste man dessutom åtgärda strukturella brister för att möjliggöra tillämpad forskning. Detta är viktigt att klargöra även om kravet på 3 % inte är för högt för dessa länder utan kan uppnås stegvis.

10. Vi stöder uttryckligen uppmaningen att anslå ytterligare medel till forskning och utveckling men anser att detta krav också bör ställas på EU. I sitt yttrande CdR 283/2001 fin har ReK dessutom redan lagt fram förslag till EU:s sjätte ramprogram för forskning, teknisk utveckling och demonstration i syfte att bidra till upprättandet av ett europeiskt område för forskningsverksamhet. Vad gäller programmets finansiering, påminde kommittén i detta yttrande om att gemenskapen redan 1985 beslutat att 6 % av den totala budgeten skall anslås till ramprogrammet, vilket ännu inte genomförts.

11. Regionkommittén anser att kommissionens krav på att den privata sektorns andel av utgifterna för forskning och utveckling skall öka från dagens 56 % till 66,7 % av de totala investeringarna är realistiskt. Det är dock viktigt att påpeka att företag endast kan investera i forskning och utveckling där de kan se kortsiktiga och hållbara resultat. Kraven inom grundforskningen eller på innovationsområdet är mer problematiska eftersom det behövs långa utvecklingstider för att ta fram konkurrenskraftiga produkter eller tjänster (som t.ex. inom bioteknik, framför allt vad gäller utvecklingen av läkemedel). På detta område bör man särskilt främja en ökning av det nuvarande EU-stödet. Små och medelstora företag är beredda att öka sina forskningsanslag med hjälp av offentligt stöd endast om man kan förvänta sig konkreta och tidsmässigt överskådliga resultat. Riktlinjerna för stödet måste även leda till en förenkling vad gäller utnyttjandet av resultaten. För att stimulera privata investeringar är det viktigt att innehållsmässigt fastställa var gränsen mellan forskning och utveckling går, särskilt med tanke på den framtida utvecklingen av konkurrenskraften.

12. Regionkommittén vill framhålla att de europeiska rambestämmelserna för stöd (som ligger till grund för statliga bidrag, lån till förmånliga villkor etc.) medger en stödnivå som maximalt uppgår till kostnaderna för utvecklingen av demonstrations- och testanläggningar. I bilagan till dessa rambestämmelser återfinns den definition av forskning och utveckling man utgår från. Enligt denna går gränsen för FoU vid "utvecklingsverksamhet före det konkurrensutsatta stadiet" och prototyper. Tillägget "... under förutsättning att dessa projekt inte kan omvandlas eller användas för industriell tillämpning eller kommersiell exploatering..." innebär en avsevärd begränsning av investeringarna i FoU. Särskilt små och medelstora företag med begränsade personella och ekonomiska resurser har inte möjlighet att av egen kraft ta steget från pilotprojekt till marknadsföring av en produkt. Mot den bakgrunden välkomnas en förstärkt inriktning på att stödja demonstrationsåtgärder, på stödåtgärder för små och medelstora företag samt på tekniktillämpning i det sjätte ramprogrammet för forskning.

13. Kommittén vill fortsätta diskussionen om att de strategiska målen från Lissabon hotas av den växande klyftan mellan satsningar på FoU i EU jämfört med i USA och Japan. Denna klyfta kan enligt kommissionen hänföras till lägre forskningsinvesteringar inom den privata sektorn i EU. I Japan svarar företagen för 72 % av investeringarna i FoU jämfört med 56 % i Europa och 67 % i USA. När det gäller siffrorna för Japan medger kommissionen dock att dessa inte är jämförbara på grund av de skillnader i företagskultur som råder. Man måste också tillägga att Japans ekonomi inte har förbättrats nämnvärt de senaste åren trots stora investeringar i FoU och ökade insatser från den privata sektorns sida. Stora investeringar i FoU är viktiga för att främja ekonomisk tillväxt men är aldrig någon garanti för tillväxt. De siffror som anges för USA i meddelandet måste sättas in i sitt sammanhang. Kommissionen måste göra åtskillnad mellan olika typer av utgifter på FoU-området och i synnerhet ange hur stor del av medlen som används till forskning inom försvaret. Man bör göra en bedömning av hur stora effekterna skulle bli om motsvarande medel gick direkt till "civil forskning" och inte tog omvägen via försvarsindustrin. Europa får inte ha som mål att utvecklas i samma riktning. I stället bör Europa slå in på en egen innovativ väg med tonvikt på "civil forskning".

14. ReK stöder uppfattningen att det är oroväckande att den ökande koncentrationen av transnationella FoU-investeringar går till USA. Det är en tydlig indikation på att Europa har förlorat sin attraktionskraft för företagslokaliseringar. Detta beror till en del på den sämre tillgången på externa finansieringskällor, på lokal infrastruktur och på kunskapsspridningen. Vid val av etableringsort är det av avgörande betydelse att det finns tillgång till personal och ett tillräckligt kundunderlag inom företagets kärnverksamhet. Här har Europa möjlighet att skapa attraktiva lokaliseringsorter genom en aktiv utveckling av kluster. Ytterligare ett skäl till att företag flyttar är de ekonomiska nackdelar en etablering i Europa medför i samband med miljö- och säkerhetsbestämmelser. Dessa strängare normer måste bibehållas. Här bör EU fortsätta att verka för att det skapas striktare miljönormer för övriga världen. De europeiska normerna får på inga villkor försämras av lönsamhetsskäl.

15. Kommittén välkomnar att strukturfonderna även i fortsättningen kommer att utnyttjas för att rätta till regionala skillnader i infrastruktur och utbildningsmöjligheter. Strukturfonderna har emellertid en annan målsättning än forskningsstödet och man måste göra åtskillnad dem emellan. För stöd på forskningsområdet måste även fortsättningsvis den vetenskapliga kvaliteten vara avgörande. Framför allt inom mål-regionerna kan det emellertid även beviljas strukturellt stöd som gör det möjligt att åstadkomma samordningsvinster mellan struktur- och forskningsstöd. ReK har upprepade gånger hänvisat till detta förhållande i sina tidigare yttranden(3).

16. ReK stöder inte kommissionens åsikt att de nuvarande gemenskapsramarna för statligt stöd till forskning och utveckling, som möjliggör en tillräcklig FoU-intensitet, bör förlängas till 2005. De nuvarande rambestämmelserna är inte lämpade att förbättra det vetenskapliga innovationsklimatet, framför allt inte när det gäller små och medelstora företag (se punkt 13).

17. Kommittén förespråkar målsättningen att regeringarna skall ansvara för att offentliga FoU-investeringar inte tränger ut mer produktiva investeringar i den privata sektorn. Förbättrade möjligheter för de små och medelstora företagen att delta i det offentliga upphandlingsförfarandet förordas uttryckligen. Konkret skulle detta kunna ske genom att man vid tilldelningen av större projekt ålägger stora företag att inbegripa små och medelstora företag i projektet som underleverantörer. Ett annat alternativ skulle kunna vara att skapa branschanknutna forskningsnätverk mellan ett stort antal små och medelstora företag, i enlighet med de specifika åtgärder som föreslås för små och medelstora företag i 6:e ramprogrammet för forskning.

18. Regionkommittén stöder kravet på offentligt stöd som stimulans till att göra privata FoU-insatser effektivare och mer målinriktade. För detta kan det komma att krävas en omstrukturering av de offentliga utgifterna. Vi förespråkar att man frångår de klassiska stödåtgärderna till förmån för mer moderna sådana (till exempel nätverk för spetskompetens).

19. ReK anser att meningen "Politiken bör syfta till att främja nätverk för offentlig och privat forskning oavsett plats" behöver klargöras, för om kommissionen avser att "främja utvecklingen av offentlig-privata FoU-partnerskap och projektgrupper" är detta beroende av platsen.

20. Kommittén anser principiellt att det är nödvändigt att i högre grad öppna de nationella FoU-programmen för transnationellt samarbete. Detta måste emellertid utformas inom en specificerad ram med iakttagande av principen om ömsesidiga fördelar.

21. Regionkommittén instämmer i att det behövs en undersökning av vilken roll branschorganisationerna kan spela på nationell och europeisk nivå för att förbättra tillgången till information om beprövade metoder för administration och genomförande av FoU-verksamhet. I detta sammanhang skulle man även kunna inkludera nätverk och teknikbaserade sammanslutningar, vilkas inflytande över privata FoU-insatser inte får underskattas.

22. ReK välkomnar att man med stöd av artikel 169 avser att fortsatta ansträngningarna att utforma en grundval för åtgärder, i synnerhet när det gäller insatser mot infektionssjukdomar av global omfattning (malaria, hiv, tbc) i samverkan med (särskilt berörda) länder utanför EU. De flesta regioner skulle säkerligen ställa sig bakom en undersökning av möjligheterna att genomföra liknande åtgärder på andra specifika områden, till exempel beträffande nanoteknik eller nanobioteknik.

Ändamålsenliga system för skydd av immateriella rättigheter

23. Kommittén ställer sig positiv till att rättssäkerhet skapas vad gäller immaterialrätten på europeisk nivå samt till att kostnaderna minimeras. I detta syfte bör man främja en systematisk utveckling och tillämpning av gemensamma europeiska normer framför allt genom att inrätta ett EU-patent. Genom ett multilateralt samarbete måste man snabbt komma till rätta med problem som hur nationella instanser skall kunna inbegripas, språkliga skillnader och variationer i nationella föreskrifter.

Att skapa FoU-understödjande finansiella marknader och gynnsamma skattevillkor(4)

24. Kommittén välkomnar kommissionens inställning att det krävs en kombination av instrument, eftersom alla incitament inte kan skapas genom ett enda instrument. Den optimala kombinationen av instrument varierar inte bara från land till land, utan även från region till region, vilket innebär att urvalet måste göras mycket omsorgsfullt (med hänsyn till de olika regionernas specifika kompetensområden). I vissa fall kan detta innebära att man måste ändra fördelningen mellan offentliga och privata FoU-sektorer. Om möjligt måste man avstå från att öka de totala offentliga utgifterna.

25. Regionkommittén vill slutligen framhålla att kommissionen har vinnlagt sig om att i större omfattning inbegripa regionerna i sin politik. Framgångarna är beroende av medlemsstaterna och regionerna, som måste se till att de redan vidtagna åtgärderna får effekt inom hela EU. Detta förutsätter att de medverkar i diskussionsprocessen. Vi uppmanar därför till samarbete med regionerna i syfte att upprätta en förteckning över de viktigaste åtgärderna för att gjuta nytt liv i det europeiska området för forskning.

Bryssel den 10 april 2003.

Regionkommitténs

ordförande

Albert Bore

(1) EGT C 107, 3.5.2002, s. 111.

(2) EGT C 278, 14.11.2002, s. 1.

(3) T.ex. CdR 442/2001 till KOM(2001) 549 slutlig: "Det europeiska området för forskningsverksamhet och den regionala dimensionen".

(4) Avser endast KOM(2002) 499 slutlig.