EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION 
Bryssel den 23.07.1997 
KOM(97) 392 slutlig 
97/0221 (PRT) 
Förslag till 
RÅDETS DIREKTIV 
OM RAMAVTALET OM DELTIDSARBETE 
UNDERTECKNAT AV UNICE, CEEP OCH EFS 
(framlagt av kommissionen) 

MOTIVERING 
Inledning 
1. Nya flexibla arbetsformer, som till exempel deltidsarbete, här fått allt större betydelse 
under de senaste åren, och denna utveckling fortsätter på arbetsmarknaden i de olika 
länderna. 
2. Den 29 juni 1990 lade kommissionen fram tre förslag till rådets direktiv om vissa 
typer av arbetsvillkor (deltid, visstidsanställning)1. 
3. Ekonomiska och sociala kommittén avgav sina yttranden den 20 september 19902. 
Europaparlamentet avgav sina yttranden den 24 oktober 19903.1 enlighet med artikel 
149 i fördraget lade kommissionen den 7 november 1990 fram ett ändrat förslag4 
inför rådet, som också innefattade vissa ändringar som parlamentet önskat. 
4. Dessa förslag diskuterades inom rådet vid olika tillfällen mellan 1990 och 1994. 
Bland dessa förslag var det endast rådets direktiv 91/383/EEG "om komplettering av 
åtgärderna för att främja förbättringar av säkerhet och hälsa på arbetsplatsen för 
arbetstagare med tidsbegränsat anställningsförhållande eller tillfälligt anställnings-
förhpande"5 som rådet kunde anta. 
5. I juli 1994 offentliggjorde kommissionen sin vitbok om framtiden för europeisk 
socialpolitik. Kommissionen bekräftar där återigen sin vilja att gå vidare på detta 
område och skriver i kapitel 3 att den främsta prioriteringen är att fa rådet att anta de 
förslag som rör icke-typiska arbetsformer. De bestämmelser som antas måste ta i 
beaktande de principer som slås fast i OIT:s konvention om deltidsarbete, som 
antogs i juni 1994. Om inga framstegs görs i rådet 1994, kommer kommissionen att 
inleda samråd med arbetsmarknadens parter, i enlighet med avtalet om socialpolitik. 
1 KOM(90) 228 slutlig, 29.6.1990, EGT nr C 224,8.9.1990, s. 8. 
2 EGT nr C 332, 31.12.1990, s. 167. 
3 EGT nr C 295, 26.11.1990, s. 112. 
4 KOM(90) 533 slutlig, EGT nr C 305, 5.12.90, s. 12. 
5 EGT nr L 206, 29.7.1991, s. 19. 
1 
6. I slutsatserna från rådet i Essen betonas vikten av att vidta åtgärder för att gynna 
sysselsättningen och lika möjligheter för kvinnor och män, och där uppmanas också 
till åtgärder för att öka tillväxtens sysselsättningsintensitet, i synnerhet genom en 
smidigare organisation av arbetet, vilket svarar både mot arbetstagarnas önskemål 
och mot vad som krävs för att vara konkurrenskraftig. 
7. Eftersom rådet inte gjort några framsteg, har kommissionen beslutat att inleda ett 
förfarande enligt artikel 3 i avtalet om socialpolitik. Den 27 september 1995 
godkände sålunda kommissionen att ett samråd inleddes med arbetsmarknadens 
parter enligt artikel 3.2 i nämnda avtal. Efter en samrådsperiod på sex veckor hade 
kommissionen mottagit 22 svar. 
8. Svaren från arbetsmarknadens parter visade på ett brett stöd för den grundläggande 
principen att arbetstagare som berörs av de nya formerna av flexibla arbetsformer 
inte får diskrimineras och att de skall behandlas på ett sätt som är jämförbart med hur 
tillsvidareanställd heltidspersonal behandlas. Fastän åsikterna gick kraftigt isär om på 
vilket sätt och på vilken nivå åtgärder skall vidtas på området, var de flesta beredda 
att aktivt delta vid utarbetandet och tillämpningen av principer på området, genom 
till exempel förhandlingar om kollektivavtal på lämplig nivå. 
9. Efter att ha gått igenom de inkomna svaren ansåg kommissionen att en 
gemenskapsåtgärd vore önskvärd och beslöt, den 9 april 1996, att starta ett andra 
samråd med arbetsmarknadens parter, enligt artikel 3.3 i avtalet om socialpolitik. 
Den 19 juni 1996 meddelade tre organisationer (UNICE, CEEP, EFS) att de hade 
för avsikt att starta förhandlingar i frågan, till att börja med särskilt om deltidsarbete. 
Den 12 mars 1997 begärde de en förlängning på tre månader av kommissionen, i 
enlighet med artikel 3.4 i avtalet om socialpolitik. Kommissionen beviljade dem 
denna förlängning. Sedan dessa förhandlingar hade avslutats, slöt de tre organisa­
tionerna ett ramavtal den 6 juni 1997. De har överlämnat avtalet till kommissionen 
och, i enlighet med artikel 4.2 i avtalet om socialpolitik, begärt att avtalet skall 
tillämpas genom ett beslut av rådet på kommissionens förslag. 
10. Arbetsmarknadens partner bad också att kommissionen i sitt förslag om tillämpning 
av avtalet skall 
- uppmana medlemsstaterna att anta lagar och andra författningar senast två år efter 
beslutet, eller också se till, i enlighet med artikel 2.4 i avtalet om socialpolitik, som 
fogats till Fördraget om upprättandet av Europeiska unionen, att arbets­
marknadens parter genom avtal inrättar nödvändiga bestämmelser inom samma 
tidsperiod. 
- se till att medlemsstaterna får högst ett extra år på sig att rätta sig efter beslutet, 
om så krävs på grund av särskilda svårigheter eller för att kollektivavtal skall 
kunna träffas. 
11. Fastän dokumentet för det andra samrådet handlade om "flexibel arbetstid och 
arbetstagarnas säkerhet" (arbetsformer andra än heltidsarbete och tillsvidare­
anställning), ville arbetsmarknadens parter särskilt uppmärksamma deltidsarbete, 
samtidigt som de angav att de hade för avsikt att utreda nödvändigheten av liknande 
avtal för andra arbetsformer. 
Analvs av avtalet 
12. I sitt meddelande om genomförandet av Protokollet om socialpolitik6 betonade 
kommissionen att den i sin egenskap av fördragens väktare skulle utarbeta förslag till 
beslut som den skulle förelägga rådet, och att den därvid skulle ta hänsyn dels till de 
avtalsslutande parternas representativitet och deras mandat och dels, för varje klausul 
i kollektivavtalet, om den är i överensstämmelse med gemenskapens lagstiftning och 
med de bestämmelser om små och medelstora företag som hänvisas till i artikel 2.2.1 
alla händelser har kommissionen för avsikt att till alla de förslag på området som den 
lägger fram för rådet bifoga en motivering samt anmärkningar och en utvärdering av 
det avtal som slutits av arbetsmarknadens parter. 
i. De avtalsslutande parternas representativitet och deras mandat 
13. Parter i avtalet är UNICE, CEEP och EFS. Dessa tre organisationer satte 1985 igång 
en oberoende och frivillig process, den så kallade "sociala dialogen Val 
Duchesse". Resultatet av den dialogen blev 15 gemensamma ståndpunkter, två 
rekommendationer, tre avtal och fyra uttalanden. Framförallt slöts ett viktigt avtal 
i oktober 1991, avsett att avgöra vilken roll den sociala dialogen skall spela inom 
den nya gemenskapsramen. Artiklarna 3 och 4 i avtalet om socialpolitik har till 
stor del inspirerats av detta avtal. 
14. Alla de tre organisationerna uppfyller följande kriterier, som ställs upp i 
kommissionens meddelande (punkt 24): 
- De är branschövergripande och organiserade på europanivå. 
- De består av organisationer som är erkända och väl integrerade i organisationen 
av arbetsmarknaden i de olika medlemsstaterna, de kan avtalsförhandla och de är 
representativa i alla medlemsstater. 
- De har den struktur som krävs för att på ett effektivt sätt kunna delta vid 
genomförandet av avtalet om socialpolitik. 
Ï5. Dessa tre organisationer är de enda allmänna, branschövergripande organisationerna 
enligt kriterierna i bilaga 2 till kommissionens meddelande. Om man studerar 
arbetsmarknadens parter kan man dra vissa slutsatser (som bifogats meddelandet) om 
hur pass representativa fack- och arbetsgivarföreningarna är. I sitt Meddelande 
angående utvecklingen av den sociala dialogen på gemenskapsnivå7, kapitel D.n, vill 
kommissionen "uppmana de europeiska arbetsmarknadsorganisationerna att driva ett 
närmare samarbete för att hitta en lösning i frågan" om dessa organisationers 
representativitet. 
6 KOM(93) 600, 14.12.1993. 
7 KOM(96) 448 slutlig, 18.9.1996. 
Arbetsgivarorganisationerna 
16. Det arbetsgivarförbund som är mest representativt för samtliga industrisektorer och 
företagskategorier är UNICE. I alla medlemsstater är det UNICE:s medlemmar som 
är de allra mest representativa av alla branschövergripande arbetsgivarförbund. 
Samtliga medlemmar på nationell nivå deltar direkt eller indirekt i förhandlingarna 
om kollektivavtal och i den internationella arbetskonferensen. CEEP är väl repre­
sentativt för de statliga och delstatliga företagen i medlemsländerna. 
Fackföreningarna 
17. EFS är det mest representativa av alla branschövergripande fackförbund. I alla 
medlemsstater är dess medlemmar de mest representativa branschövergripande 
fackförbunden. Alla medlemmar på nationell nivå deltar direkt eller indirekt i 
förhandlingarna om kollektivavtal och i den internationella arbetskonferensen. 
Slutsats 
18. Kommissionen konstaterar att dessa tre organisationer har fått ett särskilt uppdrag av 
sina medlemmar på nationell nivå inför förhandlingarna om deltid och att de har slutit 
ett ramavtal i eget namn. Medlemmarna har godkänt ramavtalet. 
19. Kommissionen har efter denna genomgång dragit slutsatsen att de tre organisa­
tionerna, i förhållande till avtalets syfte och mottagare, uppfyller det representa­
tivitetsvillkor som kommissionen åtagit sig att undersöka innan den överlämnar sitt 
förslag. 
ii. Klausulernas legitimitet med hänsyn till de arbetsmarknadsorganisationer 
som inte skrivit under och dessas medlemmar 
20. Flera andra arbetsmarknadsorganisationer, som kommissionen har rådgjort med, har 
uttryckt sin önskan att delta i förhandlingarna. Kommissionen har informerats om 
brevväxlingen och diskussionerna mellan de arbetsmarknadsorganisationer som har 
undertecknat avtalet och övriga organisationer. Kommissionen har också informerats 
om att experter från arbetsmarknadsorganisationernas tre sektorsorganisationer har 
deltagit i förhandlingarna och då har tillhört UNICE: s delegation. 
21. Kommissionen har överlämnat ramavtalet till samtliga fack- och arbetsgivar­
föreningar som den tidigare rådgjort med eller informerat, och kommissionen har 
också anordnat ett möte för information och dialog med dessa organisationer. 
22. Vissa organisationer har ifrågasatt att de avtalsslutande parterna skulle vara 
representativa och de anser att ramavtalet inte tar i beaktande vissa sektorers eller 
företagskategoriers intressen. Andra organisationer har framhållit att bestämmelserna 
i avtalet är flexibla, vilket gör det möjligt att ta hänsyn till vissa sektorers eller 
delsektorers särskilda behov när avtalet införlivas i den nationella lagstiftningen. 
23. Efter att ha undersökt de relevanta klausulerna, är kommissionens åsikt att 
ramavtalet vid flera tillfållen hänvisar till arbetsmarknadsorganisationer "på lämplig 
nivå", till lagstiftningen, "gemensamma överenskommelser eller nationell praxis", och 
därigenom väl skyddar de organisationer som inte skrivit under avtalet och dessas 
medlemmar på nationell nivå. 
iii. Hänsyn till bestämmelserna om små och medelstora foretag 
24. Enligt artikel 2.2 i avtalet om socialpolitik skall sociallagstiftningen "undvika sådana 
finansiella, administrativa eller andra rättsliga förpliktelser som kan motverka 
etableringen och utvecklingen av små och medelstora företag". 
25 Den speciella situationen för de små och medelstora företagen har särskilt 
uppmärksammats då ramavtalets text utarbetats. Det finns en uttrycklig hänvisning, i 
beaktandemening 7: "Detta avtal tar hänsyn till behovet av att förbättra förutsätt­
ningarna för socialpolitiken, öka gemenskapens ekonomiska konkurrenskraft och 
undvika att införa administrativa, ekonomiska och rättsliga krav som skulle kunna 
hindra skapandet och utvecklingen av små och medelstora företag." 
26. Självklart stadgas i avtalet inte något om att små och medelstora företag skall 
undantas från den grundläggande principen om icke-diskriminering. I klausul 1 b) 
fastslås dét dock att det grundläggande målet för avtalet är utvecklingen av 
deltidsarbete och en flexibel organisation av arbetstiden. I samband med detta fastslås 
i klausul 5.1 och 5.2 att rättsliga eller administrativa hinder som kan begränsa 
möjligheterna att arbeta deltid skall undanröjas. Då det i ramavtalet talas om 
utveckling av deltidsarbete syftar detta på alla sorters företag, oberoende av storlek 
och personal, men det är ändå uppenbart att de små och medelstora företagen kan 
dra de största fördelarna av en sådan bestämmelse. 
27. I flera klausuler (2.2, 3.3, 4.3, 4.4 och 6.2) hänvisas till lagstiftning, kollektivavtal 
eller nationell praxis, och/eller till arbetsmarknadsorganisationer på lämplig nivå, 
vilket lämnar stor handlingsfrihet på företagsnivå. Även om de små och medelstora 
företagen inte nämns uttryckligen, gör bestämmelserna det ändå möjligt att om 
nödvändigt anta nationella tillämpningsbestämmelser som tar hänsyn till dessa 
företags speciella behov. 
28. Dessa bestämmelser visar på den vilja som finns hos arbetsmarknadens parter att 
uppmuntra införandet av nya mer flexibla sätt att organisera arbetstiden, som är 
bättre anpassade till samhällets föränderliga behov och som tar hänsyn till både 
företagens och arbetstagarnas behov (beaktandemening 4 och 5). 
29. Kommissionen har därför kunnat dra slutsatsen att bestämmelserna om de små och 
medelstora företagen har följts. När arbetsmarknadens parter formulerade ramavtalet 
lämnade de utrymme för att göra det möjligt att ta hänsyn till de små och medelstora 
företagens behov, bland annat vid införlivandet i den nationella lagstiftningen. 
iv. Klausulernas överensstämmelse med lagen 
30. Kommission har uppmärksamt gått igenom varenda klausul i ramavtalet och därvid 
inte funnit några bestämmelser som strider mot gemenskapsrätten. Att medlems­
staterna enligt avtalet har vissa skyldigheter gör inte att avtalet strider mot bestäm­
melserna. Det framgår i själva verket av den andra förklaringen som bifogats avtalet 
om socialpolitik8 att det på grund av den andra föreskriften för hur avtalet mellan 
arbetsmarknadens parter skall genomföras på gemenskapsnivå kan komma att uppstå 
vissa skyldigheter för medlemsstaterna. Dessa skyldigheter för medlemsstaterna 
hänför sig inte direkt till avtalet mellan arbetsmarknadens parter, utan till föreskriften 
för hur avtalet skall genomföras. Vad gäller innehållet i avtalet syftar rubriken på den 
utvärdering som kommissionen har gjort. 
v. Utvärdering av avtalet 
31. Mot bakgrund av slutsatserna från rådet i Essen och efterföljande råd är kommis­
sionen av den uppfattningen att deltidsarbete är en viktig faktor för att gynna syssel­
sättningen, lika möjligheter för kvinnor och män liksom i vissa fall tillgången till 
fortbildning. Deltidsarbete bidrar också till att öka tillväxtens sysselsättnings­
intensitet, i synnerhet genom en smidigare organisation av arbetet, vilket svarar både 
mot arbetstagarnas önskemål och mot vad som krävs för att vara konkurrenskraftig. 
Sålunda har kommissionen samrått med arbetsmarknadens parter med detta vidare 
perspektiv. Bidraget från arbetsmarknadens parter är något positivt i sig, efter som 
det garanterar att hänsyn tas både till företagens konkurrenskraft och till arbets­
tagarnas intressen. 
32. Kommissionen instämmer helt och hållet i målsättningen för ramavtalet mellan 
arbetsmarknadens parter. Kommissionen anser att avtalet är viktigt ur två aspekter. 
33. Dels är minimikraven på området för deltidsarbete ett viktigt steg på väg mot att 
genomföra ett regelverk med minimikrav när det gäller arbetstagarnas grundläggande 
rättigheter. Detta gynnar jämlikheten mellan män och kvinnor. Ansvarsfördelningen 
inom familjen är en viktig del av den strategi som lagts upp för att gynna jämlikheten 
på arbetsmarknaden. 
34. Dels bidrar detta avtal också till att genomföra slutsatserna från rådet i Essen vad 
gäller införandet av nya flexiblare arbetsformer. Denna flexibilitet skall svara mot 
företagens behov eftersom dessa måste öka sin konkurrenskraft när de utsätts för 
internationell konkurrens. Den skall också ta hänsyn till arbetstagarnas behov genom 
att göra det möjligt för dem att bättra anpassa sin arbetstid efter sina behov, särskilt 
när det gäller utbildning som syftar till att bibehålla eller öka arbetstagarnas 
kompetens. Detta slag av avtal mellan arbetsmarknadens parter, som förhandlats 
fram av arbetsgivare och arbetstagare, verkar vara det mest lämpade redskapet för 
att jämka samman båda sidors intressen. 
"De elva Höga Fördragsslutande Parterna förklarar att det första steget för att genomföra de avtal 
mellan arbetsmarknadens parter på gemenskapsnivå som avses i artikel 4.2, består i att bygga ut 
avtalens innehåll genom kollektiva förhandlingar enligt varje medlemssats regler, detta steg innebär 
35. Kommissionen anser att alla villkor är uppfyllda för att det skall gå att lägga fram ett 
förslag i syfte att genomföra avtalet mellan arbetsmarknadens parter genom ett beslut 
i rådet. 
Kommissionens förslag 
36. I sitt meddelande av den 14 december 1993 tillkännagav kommissionen att om ett 
avtal som slutits på gemenskapsnivå genomförs på samfälld begäran av 
arbetsmarknadens parter, genom ett rådsbeslut på förslag av kommissionen, har rådet 
inte någon möjlighet att ändra avtalet. Av denna anledning har kommissionen, efter 
att ha gått igenom det avtal som slutits mellan arbetsmarknadens parter, begränsat 
sig till att föreslå att ett beslut antas om avtalet så som det slutits. 
37. För övrigt anser kommissionen också att rådets beslut endast skall genomföra 
bestämmelserna i avtalet som slutits mellan arbetsmarknadens parter, så att avtalets 
text inte utgör en del av beslutet utan tas med som bilaga. 
38. Slutligen har kommissionen meddelat att om rådet, i enlighet med de förfaranden 
som anges i sista stycket i artikel 4.2, beslutar att inte genomföra avtalet så som det 
slutits mellan arbetsmarknadens parter, kommer kommissionen att dra tillbaka sitt 
förslag till beslut och undersöka möjligheten att mot bakgrund av det arbete som 
gjorts föreslå ett rättsligt instrument på området. 
39. Kommissionen har alltså inte infogat avtalets text i sitt förslag, utan tagit med den 
som bilaga. Kommissionen vidhåller att om rådet skulle ändra det ramavtal som 
slutits mellan arbetsmarknadens parter så kommer den att dra tillbaka sitt förslag. 
i. Rättslig grund 
40. I artikel 4.2 i avtalet om socialpolitik anges att "Avtal som ingås på gemenskapsnivå 
skall genomföras antingen enligt de förfaranden och den praxis som arbets­
marknadens parter och medlemsstaterna tillämpar eller - efter gemensam begäran av 
de undertecknande parterna när det gäller frågor som omfattas av artikel 2 - enligt 
beslut av rådet på förslag av kommissionen." Avtalet om deltidsarbete faller under 
området arbetsvillkor, som avses i artikel 2.1 i avtalet om socialpolitik. Det hör till de 
områden där rådet kan fatta beslut med kvalificerad majoritet. Följaktligen utgör 
artikel 2.2 den rättsliga grunden för kommissionens förslag. 
41. I artikeln föreskrivs inte samråd med Europaparlamentet när det gäller en sådan 
begäran som arbetsmarknadens parter kan rikta till kommissionen. Enligt sitt 
åtagande i meddelandet har kommissionen hållit parlamentet underrättat om de olika 
etapperna i samrådet med arbetsmarknadens parter. Kommissionen överlämnar också 
detta förslag till parlamentet, för att det, om det så önskar, skall kunna yttra sig till 
kommissionen och till rådet. Samma sak gäller Ekonomiska och sociala kommittén. 
således inte att medlemsstaterna är skyldiga att tillämpa dessa avtal direkt, att utarbeta regler för att 
genomföra avtalen eller att ändra nationell lagstiftning för att underlätta genomförandet. 
ii. Rättslig form 
42. Termen "beslut", i dess betydelse enligt artikel 4.2 i avtalet om socialpolitik, syftar på 
en av de bindande lagstiftningsakterna i artikel 189 i fördraget. Det tillkommer 
kommissionen att föreslå rådet det av de tre bindande instrumenten i artikeln 
(förordning, direktiv eller beslut) som är det bäst lämpade. Med hänsyn till 
karaktären och innehållet i texten i avtalet mellan arbetsmarknadens parter är det i 
det aktuella fallet uppenbart att detta ramavtal lämpar sig att tillämpas indirekt 
genom bestämmelser som av medlemsstaterna och/eller arbetsmarknadens parter 
införlivas i medlemsstaternas nationella lagstiftning. I så fall är ett direktiv från rådet 
det mest lämpade instrumentet för att genomföra avtalet. I enlighet med sina 
åtaganden anser kommissionen att texten i avtalet inte skall utgöra en del av 
direktivet utan bifogas. 
43. Kommissionen gör följande kommentarer till de olika artiklarna i förslaget: 
Artikel 1 
Artikeln tillämpar enbart ramavtalet mellan arbetsmarknadens parter genom ett beslut 
i rådet, i enlighet med artikel 4.2 i avtalet om socialpolitik. 
Artiklarna 2-6 
Artikel 2.1 anger att bestämmelserna i direktivet endast anger minimikrav och att 
medlemsstaterna och/eller arbetsmarknadens parter har möjlighet att införa strängare 
bestämmelser på det berörda området. 
Artikel 2.2 består av en standardklausul om "icke-försämring" som berör de 
medlemmar som då direktivet antas redan har en högre skyddsnivå än den som 
garanteras av det ramavtal som bifogas direktivet. Klausulen i fråga har till syfte att 
den allmänna skyddsnivån för arbetstagare inte skall sänkas genom att gemenskaps­
direktivet antas; medlemsstaterna skall däremot fortfarande ha möjligheten att anta 
andra bestämmelser föranledda av deras ekonomiska och sociala politik, så länge 
minimikraven i ramavtalet respekteras. Det är uppenbart att medlemsstaternas 
handlingsfrihet enbart sträcker sig till den skyddsnivå som ligger över de rninimikrav 
som garanteras i direktivet. 
Artikel 3 består av en icke-diskrimineringsklausul, enligt kommissionens åtagande i 
dess meddelande9 om rasism, främlingsfientlighet och antisemitism. I sammanhanget 
måste också erinras om den högtidliga förklaring som antogs av arbetsmarknadens 
parter i Florens i oktober 1995, om förebyggande av rasdiskriminering och 
främlingsfientlighet och om främjandet av lika möjligheter på arbetsplatsen. 
Artikel 4 ålägger medlemsstaterna att införa påföljder som är effektiva, som står i 
proportion till överträdelsen och som är avskräckande. Vid tillämpningen av 
gemenskapsrätten, liksom inom alla rättsliga system, är det viktigt dels att de som har 
skyldigheter enligt gemenskapsrätten avskräcks från att bryta mot detta rättssystem 
och dels att de som inte respekterar gemenskapsrätten får en lämplig påföljd. 
9 KOM(95) 653 slutlig, 13.12.1995. 
Artiklarna 5 och 6 innehåller de brukliga bestämmelserna för införlivande i medlems­
staternas nationella lagstiftning. 
Direktivets berättigande ur subsidiaritetssynpunkt 
44. Förslaget till rådets direktiv om ramavtalet om deltidsarbete undertecknat av UNICE, 
CEEP och EFS överensstämmer med subsidiaritetsprincipen enligt dess båda 
kriterier, nämligen nödvändighetsprincipen och proportionalitetspnncipen, på det sätt 
de uttrycks i artikel 3b i Maastrichtfördraget. 
45. Den första principen, det vill säga att en gemenskapsåtgärd skall var nödvändig, 
uppfylls av att arbetsmarknadens parter, inom ramen för det förfarande som 
föreskrivs i artikel 3 i avtalet om socialpolitik, har kommit överens om att en gemen­
skapsåtgärd på området är nödvändig och att de har begärt att det avtal som de har 
slutit på gemenskapsnivå skall genomföras genom beslut av rådet på förslag av 
kommissionen, i enlighet med artikel 4.2 i nämnda avtal. 
46. Vad gäller proportionalitetspnncipen uppfyller rådsdirektivet detta kriterium 
eftersom det i direktivet endast anges de mål som medlemsstaterna skall uppnå och 
eftersom direktivets innehåll har avgjorts inte av gemenskapen utan av arbets­
marknadens parter. 
Slutsats 
47. Rådet uppmanas anta förslaget till direktiv om ramavtalet om deltidsarbete under­
tecknat av UNICE, CEEP och EFS. 
FÖRSLAG TELL RÅDETS DIREKTIV 
om ramavtalet om deltidsarbete 
undertecknat av UNICE, CEEP och EFS 
EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV 
med beaktande av det avtal om socialpolitik som är fogat till det sociala protokollet 
(nr 14) till Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 4.2 i 
detta, 
med beaktande av kommissionens förslag10, och 
med beaktande av följande: 
På grundval av det sociala protokollet som är fogat till fördraget har medlemsstaterna med 
undantag av Förenade konungariket Storbritannien och Nordirland (kallas hädanefter 
"medlemsstaterna"), i syfte att genomföra 1989 års sociala stadga, slutit ett avtal om 
socialpolitik. 
Arbetsmarknadens parter får i enlighet med artikel 4.2 i avtalet om socialpolitik gemen­
samt begära att avtalen på gemenskapsnivå genomförs genom rådsbeslut på kommis­
sionens förslag. 
I punkt 7 i gemenskapernas stadga om arbetstagarnas grundläggande* sociala rättigheter 
föreskrivs bland annat att genomförandet av den inre marknaden skall leda till en 
förbättring av levnads- och arbetsvillkoren för arbetstagare inom gemenskapen. Detta 
skall ske genom tillnärmning av dessa villkoren samtidigt som de förbättras; i synnerhet 
vad gäller andra arbetsformer än tillsvidareanställning, så som visstidsanställning, 
deltidsarbete, tillfällig anställning och säsongsarbete. 
Rådet har inte kunnat besluta om förslaget till direktiv om vissa anställningsförhållanden 
med avseende på snedvriden konkurrens11, i dess ändrade version12, och inte heller om 
direktivet om vissa anställningsförhållanden med avseende på arbetsvillkoren13. 
10 EGT nr C... 
10 
I slutsatserna från rådet i Essen betonas vikten av att vidta åtgärder för att gynna 
sysselsättningen och lika möjligheter för kvinnor och män, och där uppmanas också till 
åtgärder för att öka tillväxtens sysselsättningsintensitet, i synnerhet genom en smidigare 
organisation av arbetet, vilket svarar både mot arbetstagarnas önskemål och mot vad som 
krävs för att vara konkurrenskraftig. 
I enlighet med artikel 3.2 i avtalet om socialpolitik har kommissionen på gemenskapsnivå 
samrått med arbetsmarknadens parter om en möjlig inriktning för en gemenskapsåtgärd 
om flexibel arbetstid och arbetstagarnas säkerhet. 
Kommissionen fann efter detta samråd att en gemenskapsåtgärd var önskyärd och har på 
nytt på gemenskapsnivå samrått med arbetsmarknadens parter om innehållet i det 
planerade förslaget i enlighet med artikel 3.3 i avtalet. 
De allmänna branschövergripande organisationerna (Samarbetsorganisationen för 
europeiska arbetsgivareföreningar och industriförbund (UNICE), Europeiskt centrum för 
offentliga affärsverk och företag (CEEP) och Europeiska fackliga samorganisationen 
(EFS)) har i gemensamt brev av den 19 juni 1996 informerat kommissionen om att de 
önskar inleda det förfarande som föreskrivs i artikel 4 i avtalet. De har också i ett 
gemensamt brev till kommissionen av den 12 mars 1997 begärt att förfarandet skall 
förlängas med tre månader, vilket kommissionen har beviljat. 
De nämnda organisationerna (UNICE, CEEP och EFS) undertecknade den 6 juni 1996 ett 
ramavtal om deltidsarbete och de har till kommissionen översänt en gemensam begäran 
om att genomföra ramavtalet genom rådsbeslut på kommissionens förslag enligt artikel 
4.2 i avtalet. 
I rådets resolution av den 6 december 1994 om vissa perspektiv för en socialpolitik för 
den Europeiska unionen: Bidrag till ekonomisk och social konvergens i unionen14, 
uppmanar rådet arbetsmarknadens parter att utnyttja möjligheten att ingå överens­
kommelser, eftersom de i allmänhet befinner sig närmare den sociala verkligheten och de 
sociala problemen. 
De undertecknande parterna har önskat sluta ett ramavtal om deltidsarbete och de anget 
samtidigt de allmänna principerna och minimikraven för deltidsarbete. De har visat sin vilja 
att utarbeta en allmän ram för att undanröja all diskriminering av deltidsarbetande och att 
bidra till utvecklingen av arbetstillfällen på deltid på ett sätt som är acceptabelt för både 
arbetsgivarna och för de anställda. 
11 EGT nr C 224, 8.9.1990, s. 6. 
12 KOM(90) 533 slutlig, EGT nr C 305, 5.12,1990, s. 8. 
13 EGT nr C 224, 8.9.1990, s. 4. 
14 EGT nr C 368, 23.12.1994, s. 6. 
11 
Arbetsmarknadens parter har särskilt velat uppmärksamma deltidsarbete, samtidigt som de 
anger att de har för avsikt att utreda nödvändigheten av liknande avtal för andra 
arbetsformer. 
Europeiska unionens stats- och regeringschefer uttrycker,i slutsatserna från rådet i 
Amsterdam sin stora uppskattning av att detta avtal om deltidsarbete slutits mellan 
arbetsmarknadens parter. 
Ramavtalet genomförs lämpligen genom ett rådsdirektiv i enlighet med artikel 189 i 
fördraget. Direktivet är sedan bindande för medlemsstaterna vad gäller resultatet, medan 
de har befogenhet att välja hur de skall uppnå det. 
Målen för detta direktiv kan inte uppnås på ett tillfredsställande sätt av medlemsstaterna 
och målen kan alltså bättre uppnås på gemenskapsnivå, i enlighet med 
subsidiaritetsprincipen och med proportionalitetsprincipen, på det sätt de anges i artikel 
3B i fördraget. Detta direktiv går inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå dessa 
mål. 
Kommissionen har utarbetat sitt förslag till direktiv i enlighet med sitt meddelande av den 
14 december 199315 om genomförandet av protokollet om socialpolitik och sitt 
meddelande av den 18 september 199616 om utvecklingen av den sociala dialogen på 
gemenskapsnivå samt med hänsyn till avtalsparternas representativitet, till deras mandat 
och till lagenligheten hos varje klausul i ramavtalet. 
Kommissionen har utarbetat sitt förslag till direktiv med hänsyn till artikel 2.2 i avtalet om 
socialpolitik, i vilken det föreskrivs att lagstiftningen inom det sociala området "skall 
undvika sådana finansiella, administrativa eller andra rättsliga förpliktelser som kan 
motverka etableringen och utvecklingen av små och medelstora företag." 
Kommissionen har i enlighet med sitt meddelande av den 14 december 1993 om genom­
förandet av protokollet om socialpolitik informerat Europaparlamentet genom att till 
parlamentet överlämna avtalstexten åtföljd av direktivförslaget och motiveringen. 
Kommissionen har också informerat Ekonomiska och sociala kommittén genom att till 
kommittén översända avtalstexten åtföljd av direktivförslaget och motiveringen. 
I direktivets bestämmelser föreskrivs minimikrav som ger medlemsstaterna möjlighet att 
införa mer fördelaktiga bestämmelser. 
Genomförandet av direktivet kan inte användas för att motivera en försämring av den 
aktuella situationen i medlemsstaten. 
I gemenskapernas stadga om arbetstagarnas grundläggande sociala rättigheter erkänns 
vikten av att bekämpa alla former av diskriminering, särskilt de som är grundade på kön, 
hudfärg, ras, åsikter eller tro. 
15 KOM(93) 600, 14.12.1993. 
16 KOM(96) 448, 18.9.1996. 
12 
Enligt artikel F.2 i Fördraget om Europeiska unionen skall unionen "respektera de grund­
läggande rättigheterna, såsom de garanteras i Europakonventionen om skydd för de 
mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna, undertecknad i Rom den 4 
november 1950, och såsom de följer av medlemsstaternas gemensamma konstitutionella 
traditioner". 
På gemensam begäran av arbetsmarknadens parter får en medlemsstat åt dem överlåta att 
genomföra detta direktiv, på villkor att medlemsstaten vidtar alla nödvändiga åtgärder för 
att när som helst kunna garantera de resultat som föreskrivs i detta direktiv. 
Genomförandet av ramavtalet bidrar till att uppfylla de mål som anges i artikel 1 i avtalet 
om socialpolitik. 
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. 
Artikel 1 
Genomförande av ramavtalet 
Detta direktiv syftar till att genomföra det ramavtal om deltidsarbete som slöts den 6 juni 
1997 mellan de allmänna branschövergripande organisationerna (UNICE, CEEP, ESF) 
och som bifogas detta direktiv. 
Artikel 2 
Minimikrav 
1. Medlemsstaterna får behålla eller införa bestämmelser som är förmånligare än de 
som föreskrivs i detta direktiv. 
2. Genomförandet av bestämmelserna i detta direktiv kan inte i något fall användas 
som motivering för att den allmänna nivån för arbetarnas trygghet försämras inom det 
område som omfattas av detta direktiv, vilket inte påverkar 
- medlemsstaternas och/eller arbetmarknadsparternas rätt att med hänsyn till situationens 
utveckling utarbeta lagar, andra författningar och avtal i förhållande till vad som gäller 
när detta direktiv antas, och inte heller 
- tillämpningen av klausul 5.1 i det bifogade avtalet, under förutsättning att den princip 
om icke-diskriminering som åsyftas i klausul 4.1 respekteras, 
under förutsättning att minimikraven i detta direktiv respekteras. 
Artikel 3 
Icke-diskriminering 
När medlemsstaterna antar bestämmelser för att genomföra detta direktiv skall dessa 
förbjuda all diskriminering på grund av kön, ras, etniskt ursprung, religion och tro, 
handikapp, ålder eller sexuell läggning. 
13 
Artikel 4 
Påföljder 
Medlemsstaterna skall besluta om ett regelsystem för påföljder som skall vara tillämpligt 
vid överträdelser av de nationella bestämmelser som införs för att tillämpa detta direktiv 
och skall vidta alla nödvändiga åtgärder för att säkerställa genomförandet av direktivet. 
Påföljderna som föreskrivs på detta sätt skall vara effektiva, stå i proportion till över­
trädelsen och vara avskräckande. Medlemsstaterna skall underrätta kommissionen om 
dessa bestämmelser senast den dag som nämns i artikel 5 och om varje senare ändring av 
dessa snarast möjligt. 
Artikel 5 
Införlivande 
Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra förordningar som är nödvändiga för 
att följa detta direktiv senast två år efter den dag då direktivet antagits eller skall senast 
denna dag försäkra sig om att arbetsmarknadens parter genom överenskommelse vidtar 
alla nödvändiga åtgärder, eftersom medlemsstaterna är skyldiga att vidta alla nödvändiga 
åtgärder för att när som helst kunna garantera de resultat som föreskrivs i detta direktiv. 
De skall genast underrätta kommissionen om detta. 
Om det är nödvändigt på grund av särskilda svårigheter eller på grund av att kollektivavtal 
skall slutas, får medlemsstaterna förfoga över ytterligare högst ett år. 
De skall genast underrätta kommissionen om dessa omständigheter. 
När medlemsstaterna antar de bestämmelser som anges i första stycket, skall dessa inne­
hålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentlig­
görs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningarna skall göras skall varje medlemsstat själv 
utfärda. 
Artikel 6 
Mottagare 
Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna. 
Utfärdat i... den... 
På rådets vägnar 
Ordförande 
14 
Europeiskt ramavtal om deltidsarbete 
Inledning 
Detta ramavtal är ett bidrag till en alleuropeisk strategi för sysselsättning. Deltidsarbete 
har haft ett viktigt inflytande på sysselsättningen de senaste åren. Av denna anledning har 
parterna i detta avtal särskilt uppmärksammat denna arbetsform. Parterna har för avsikt 
att undersöka behovet av liknande avtal om andra flexibla arbetsformer. 
Detta avtal utgår ifrån de olikartade situationerna i medlemsstaterna och att deltidsarbete 
är en viktig arbetsform inom vissa sektorer och verksamhetsområden, och i avtalet fastslås 
de allmänna principerna och minimikraven för deltidsarbete. Avtalet visar på den vilja som 
finns hos arbetsmarknadens parter att upprätta en allmän ram för att undanröja 
diskriminering av deltidsarbetande och för att stödja utvecklingen av arbetstillfällen på 
deltid, under förutsättningar som är godtagbara både för arbetsgivarna och de anställda. 
Detta avtal rör arbetsvillkoren för deltidsarbetande, och utgår ifrån att det lagstadgade 
trygghetssystemet faller inom medlemsstatemas beslutanderätt. Vad gäller principen om 
icke-diskriminering har parterna i detta avtal noterat uttalandet om sysselsättningen vid 
Europeiska rådet i Dublin i december 1996, där rådet bland annat betonade behovet av att 
göra de sociala trygghetssystemen mer gynnsamma för sysselsättningen genom att 
utveckla sociala trygghetssystem som är möjliga att anpassa till nya mönster i arbetslivet 
och som kan ge ett lämpligt skydd för dem som är sysselsatta i sådana arbetsformer. 
Parterna i detta avtal anser att tankegångarna i detta uttalande bör förverkligas. 
EFS, UNICE och CEEP ber kommissionen att lägga fram detta ramavtal i rådet, för att 
rådet genom ett beslut skall göra dessa föreskrifter bindande för de medlemsstater som 
undertecknat avtalet om socialpolitik som fogats till protokollet om socialpolitik som 
fogats till Fördraget om upprättandet av Europeiska unionen. 
Parterna i detta avtal ber kommissionen att, i sitt förslag till införlivande av detta avtal, 
uppmana medlemsstaterna att anta de lagar och andra författningar som är nödvändiga för 
att följa rådets beslut senast inom två år efter beslutet1 eller också se till att 
arbetsmarknadens parter vidtar nödvändiga åtgärder genom avtal i slutet av denna period. 
Medlemsstaterna kan, om så krävs för att ta hänsyn till särskilda svårigheter eller för ett 
verkställande genom gemensam överenskommelse, få upp till ett extra år för att rätta sig 
efter dessa bestämmelser. 
Utan att begränsa de nationella domstolarnas och EG-domstolens roll ber parterna i detta 
avtal att kommissionen i första hand skall be parterna yttra sig i alla frågor som rör 
tolkningen av detta avtal på europeisk nivå. 
I enlighet med artikel 2.4 i avtalet om socialpolitik i Fördraget om Europeiska unionen. 
& 
1. ALLMÄNNA ÖVERVÄGANDEN 
De undertecknande partema har slutit detta avtal 
1. med beaktande av avtalet om socialpolitik som fogats till protokollet om 
socialpolitik som fogats till Fördraget om upprättandet av Europeiska unionen, 
och särskilt artiklarna 3.4 och 4.2 i detta, och 
med beaktande av följande: 
2. Enligt artikel 4.2 i avtalet om socialpolitik kan avtal som sluts på gemenskapsnivå 
genomföras på samfälld begäran av undertecknande parter, genom ett beslut i 
rådet på begäran av kommissionen. 
3. Kommissionen anmälde i det andra dokumentet från samrådet om flexibel arbetstid 
och säkerhet för arbetstagare att den har för avsikt att föreslå en rättsligt bindande 
gemenskapsåtgärd. 
4. I slutsatserna från Europeiska rådets möte i Essen betonas vikten av att vidta 
åtgärder för att gynna sysselsättningen och lika möjligheter för kvinnor och män, 
och där uppmanas också till "åtgärder för att öka tillväxtens 
sysselsättningsintensitet, i synnerhet genom en smidigare organisation av arbetet, 
vilket svarar både mot arbetstagarnas önskemål och mot vad som krävs för att 
vara konkurrenskraftig". 
5. Partema i detta avtal finner det viktigt med åtgärder som gör det lättare för 
kvinnor och män att få arbeta på deltid, för att förbereda sig för pensionen, för att 
lättare kunna kombinera arbete och familjeliv och för att fortbilda sig för att öka 
sina kunskaper och karriärmöjligheter, till ömsesidig nytta för arbetsgivare och 
anställda och på ett sätt som gynnar utvecklingen av företagen. 
6. Detta avtal låter medlemsstaterna och arbetsmarknadens parter avgöra villkoren 
för tillämpningen av dessa allmänna principer, minimikrav och bestämmelser, för 
att situationen i varje medlemsstat skall kunna tas i beaktande. 
7. Detta avtal tar hänsyn till behovet av att förbättra förutsättningarna för 
socialpolitiken, öka gemenskapens ekonomiska konkurrenskraft och undvika att 
införa administrativa, ekonomiska och rättsliga krav som skulle kunna hindra 
skapandet och utvecklingen av små och medelstora företag. 
8. Arbetsmarknadens parter är de som bäst kan hitta lösningar som motsvarar både 
arbetsgivarnas och de anställdas behov och de skall därför tilldelas en särskild roll 
vid genomförandet och tillämpningen av detta avtal. 
/c 
2. INNEHALL 
De undertecknande partema har avtalat följande: 
Klausul 1: Syfte 
Syftet med detta ramavtal är 
a) att verka för att all diskriminering mot deltidarbetande upphör och att förbättra 
kvaliteten på deltidsarbete, och 
b) att underlätta utvecklingen av deltidsarbete på frivillig grund och att bidra till en 
flexibel organisation av arbetstiden på ett sätt som tar hänsyn till både 
arbetsgivarnas och de anställdas behov. 
Klausul 2: Räckvidd 
1. Detta avtal gäller deltidsarbetande som har ett anställningskontrakt eller som har 
ett anställningsförhållande som regleras av lagstiftning, kollektivavtal eller rådande 
praxis i varje medlemsstat. 
2. Efter att ha samrått med arbetsmarknadens parter i enlighet med nationell 
lagstiftning, kollektivavtal eller praxis och/eller arbetsmarknadens parter på 
lämplig nivå i enlighet med nationell praxis inom industrin, kan medlemsstaterna, 
på objektiva grunder, helt eller delvis undanta deltidsarbetande som ej har fast 
anställning från bestämmelserna i detta avtal. Dessa undantag skall ses över med 
jämna mellanrum, för att fastställa om de objektiva grunderna kvarstår. 
Klausul 3: Definitioner 
I detta avtal används följande beteckningar med de betydelser som här anges: 
1. "deltidsarbetande": en anställd, vars normala arbetstid, beräknad på veckobasis 
eller som ett genomsnitt över en period på upp till ett år, understiger arbetstiden 
för en jämförbar heltidsarbetande. 
2. "jämförbar heltidsarbetande": en anställd som arbetar heltid inom samma företag, 
med samma typ av anställningskontrakt eller anställningsförhållande och med 
samma typ av arbetsuppgifter eller sysselsättning, med hänsyn tagen till erfarenhet, 
kvalifikationer och kunskaper. 
3. När det inte finns någon jämförbar heltidsarbetande inom samma företag skall 
jämförelsen göras med hjälp av tillämpligt kollektivavtal eller, om det inte finns 
något sådant, i enlighet med nationell lagstiftning, kollektivavtal eller praxis. 
/?-
Klausul 4: Principen om icke-diskriminering 
1. När det gäller anställningsvillkoren får deltidsarbetande inte behandlas mindre 
förmånligt än jämförbara heltidsarbetande enbart därför att de arbetar deltid, om 
inte den annorlunda behandlingen har objektiva orsaker. 
2. När så är lämpligt skall principen om tidsproportionalitet tillämpas. 
3. Tillämpningsföreskriftema för denna klausul skall fastställas av medlemsstaterna 
och/eller arbetsmarknadens parter, i enlighet med gemenskapslagstiftning och 
nationell lagstiftning, kollektivavtal och praxis. 
4. När så är motiverat av objektiva orsaker kan medlemsstaterna, efter samråd med 
arbetsmarknadens parter i enlighet med nationell lagstiftning, kollektivavtal eller 
praxis, om så är lämpligt, låta möjligheten med särskilda arbetsvillkor vara 
beroende av tjänsteålder, arbetad tid eller lönevillkor. Kriterierna för att ge 
deltidsarbetande möjlighet till särskilda arbetsvillkor skall ses över med jämna 
mellanrum, med hänsyn till principen om icke-diskriminering som åsyftas i klausul 
4.1. 
Klausul 5: Möjlighet att arbeta deltid 
1. I samband med klausul 1 i detta avtal och med principen om icke-diskriminering av 
deltidsarbetande i förhållande till heltidsarbetande 
a) skall medlemsstaterna, efter samråd med arbetsmarknadens parter i enlighet med 
nationell lagstiftning eller praxis, undersöka om det finns några rättsliga eller 
administrativa hinder som kan begränsa möjligheterna att arbeta deltid, och, om 
sådana hinder finns, undanröja dem. 
b) skall arbetsmarknadens parter, så långt deras befogenhet sträcker sig och genom 
de förfaranden som anges i kollektivavtalen, undersöka om det finns några hinder 
som kan begränsa möjligheterna att arbeta deltid, och, om sådana hinder finns, 
undanröja dem. 
2. Om en arbetstagare vägrar att övergå från heltidsarbete till deltidsarbete eller vice 
versa skall det i sig inte vara en giltig orsak till uppsägning; detta skall dock inte 
begränsa möjligheten att, i enlighet med lagstiftning, kollektivavtal och nationell 
praxis, avskeda arbetstagaren av andra orsaker, beroende av företagets 
verksamhet. 
3. Arbetsgivaren skall så vitt möjligt ta hänsyn till följande: 
a) En arbetstagares begäran att byta från en heltidstjänst till en deltidstjänst när en 
sådan blir tillgänglig inom företaget. 
b) En arbetstagares begäran att byta från en deltidstjänst till en heltidstjänst eller att 
öka omfattningen av sin tjänst om möjligheten skulle uppstå. 
A 
c) Upplysningar om tillgängliga deltids- och heltidstjänster inom företaget skall 
lämnas i god tid för att underlätta övergången från heltidsarbete till deltidsarbete 
eller omvänt. 
d) Åtgärder som kan underlätta övergång till deltidsarbete på alla nivåer inom 
företaget, även när det gäller kvalificerat arbete och ledande befattningar, och, när 
så är möjligt, åtgärder som kan göra det lättare för deltidsarbetande att fortbilda 
sig för att öka sina karriärmöjligheter och yrkesmässiga rörlighet. 
e) De organisationer som representerar arbetstagarna skall hållas informerade om 
deltidsarbete inom företaget. 
Klausul 6: Genomforandebestämmelser 
1. Medlemsstaterna och/eller arbetsmarknadens parter kan behålla eller införa 
bestämmelser som är mer förmånliga än dem som föreskrivs i detta avtal. 
2. Genomförandet av bestämmelserna i detta avtal skall inte utgöra en giltig grund 
för att sänka den allmänna skyddsnivån för arbetstagare inom det område som 
berörs av detta avtal. Detta inskränker inte medlemsstatemas och/eller 
arbetsmarknadsorganisationemas rättigheter att vid ändrade omständigheter 
utarbeta andra bestämmelser i lagstiftning, förordningar eller kontrakt, och inte 
heller tillämpningen av klausul 5.1, så länge den princip om icke-diskriminering 
som uttrycks i klausul 4.1 respekteras. 
3. Detta avtal inskränker inte arbetsmarknadsorganisationemas rättigheter att på 
lämplig nivå, även europeisk nivå, sluta avtal som anpassar och/eller kompletterar 
bestämmelserna i detta avtal på ett sätt som tar i beaktande berörda arbets­
marknadsorganisationers särskilda behov. 
4. Detta avtal skall inte begränsa tillämpningen av mer specifika gemenskaps­
bestämmelser, och särskilt inte gemenskapsbestämmelser som rör lika behandling 
eller lika möjligheter för kvinnor och män. 
5. Tvister och klagomål i samband med tillämpningen av detta avtal skall förebyggas 
och lösas enligt nationell lagstiftning, kollektivavtal och praxis. 
6. De undertecknande partema skall se över detta avtal fem år efter dagen för rådets 
beslut, om en av de avtalsslutande partema så begär. 
Bryssel den 6 juni 1997 
F. V., ordförande EFS E. G., generalsekreterare EFS 
F. P., ordförande UNICE Z. T., generalsekreterare UNICE 
A. C. A., ordförande CEEP Y. F., generalsekreterare CEEP 
h 
KONSEKVENSANALYS 
FÖRSLAGETS KONSEKVENSER FÖR FÖRETAGEN, 
SÄRSKILT FÖR DE SMÅ OCH MEDELSTORA FÖRETAGEN 
Förslagets titel: 
Förslag till rådets direktiv om ramavtal om deltidsarbete undertecknat av UNICE, CEEP 
och EFS. 
Förslaget 
1. Med hänsyn tagen till subsidiaritetsprincipen, varför behövs det ändå 
gemenskapslagstiftning på detta område och vilka är huvudmålen? 
I enlighet med artikel 4.2 i avtalet om socialpolitik som är bifogat fördraget är 
syftet med detta direktiv att genomföra ramavtalet om deltidsarbete. I artikeln 
föreskrivs möjligheten att genomföra avtal som slutits mellan arbetsmarknadens 
parter genom rådets beslut på förslag av kommissionen. Partema som under­
tecknat avtalet har tillsammans begärt att kommissionen skall lägga fram ett 
förslag till rådet. I enlighet med meddelandet17 om genomförandet av protokollet 
om socialpolitik har kommissionen genomfört en trefaldig analys av avtalet. 
Kommissionen anser att alla villkor är uppfyllda (de undertecknande partema är 
representativa, avtalsbestämmelserna är rättsenliga och hänsyn tas till de särskilda 
bestämmelserna för små och medelstora företag) och att dess förslag till rådets 
direktiv bör antas. Dessutom uppskattade Europeiska rådet i Amsterdam att detta 
avtal slutits. 
Konsekvenser för företagen 
2. Vilka kommer att beröras av förslaget? 
Alla företag och arbetstagare kan komma att beröras av ramavtalet, oavsett verk­
samhetssektor eller företagets storlek. 
3. Vilka åtgärder måste företagen vidta för att följa förslaget? 
Så som anges i klausul 1 ramavtalet skall företagen 
- verka för att all diskriminering mot deltidarbetande upphör, och 
- underlätta utvecklingen av deltidsarbete på frivillig grund och bidra till en 
flexibel organisation av arbetstiden på ett sätt som tar hänsyn till både 
arbetsgivarnas och de anställdas behov. 
17 KOM(93) 600 slutlig. 
15 
A) 
I flera klausuler hänvisas till lagstiftning, kollektivavtal eller nationell praxis, 
och/eller till arbetsmarknadsorganisationer på lämplig nivå, vilket lämnar stor 
handlingsfrihet på företagsnivå. Under punkterna 24-29 i motiveringen redogörs 
utförligt för på vilket sätt hänsyn tagits till bestämmelserna om små och medelstora 
företag. 
4. Vilka ekonomiska effekter kan förslaget få? 
Genomförandet av ramavtalet om deltidsarbete bidrar även till att man uppnår det 
andra prioriterade målet som fastställdes av Europeiska rådet i Essen, nämligen 
införandet av nya flexibla sätt att organisera arbetet. Denna flexibilitet måste 
motsvara företagens behov, då dessa är tvungna att öka sin konkurrenskraft i den 
internationella konkurrensen. Denna flexibilitet måste även ta hänsyn till arbets­
tagarnas intressen genom att ge dem möjligheter att bättre anpassa sin arbetstid till 
sina behov. Ett avtal som förhandlas fram mellan arbetsmarknadens parter framstår 
som det lämpligaste sättet att förlika de bägge partemas intressen. 
Medlemsstaterna skall, i likhet med arbetsmarknadens parter, undersöka om det 
finns några rättsliga eller administrativa hinder som kan begränsa möjligheterna att 
arbeta deltid, och, om sådana hinder finns, undanröja dem. Detta bidrar till en 
smidigare organisation av arbetet och syftar till att öka tillväxtens sysselsättnings­
intensitet. 
5 Innehåller förslaget åtgärder där hänsyn tas till de små och medelstora 
företagens särskilda situation (lägre eller annorlunda krav etc.)? 
Se punkterna 24-29 i motiveringen till förslaget. 
Samråd 
6. Förteckning över de organisationer som rådfrågats om förslaget och en 
redogörelse för de viktigaste delarna i deras ståndpunkter 
Samtliga representativa organisationer18 har haft tillfälle att yttra sig vid det första 
samrådet. De har också av kommissionen inbjudits att delta i ett samrådsmöte om 
ramavtalet. Vad gäller deras ståndpunkter, se punkterna 20-23 i motiveringen. 
18 I enlighet med meddelandet om genomförandet av protokollet om socialpolitik - KOM(93) 600, 
14.12.1993. 
16 M 
ISSN 1024-4506 
KOM(97) 392 slutlig 
DOKUMENT 
SV 04 05 06 
Katalognummer : CB-CO-97-430-SV-C 
ISBN 92-78-23816-3 
Byrån för Europeiska gemenskapemas officiella publikationer 
L-2985 Luxemburg