Detta meddelande bygger på två rapporter från kommissionen. Den första offentliggjordes samtidigt som detta meddelande och handlar om de praktiska hinder som företagen möter på den inre marknaden. Den bygger på källor som hämtar in uppgifter från företag som planerar att bli eller redan är verksamma på den inre marknaden. Dessa källor omfattar bl.a. undersökningar av företag, databaser och analyser. Dessutom genomfördes ett samråd med handelskamrar för att få en mer övergripande bild av olika hinder. Analysen bygger också på kommissionens interna sakkunskap. Hinder har tagits med i denna rapport om antingen en betydande andel av de undersökta företagen eller olika källor konsekvent rapporterar dem som hinder. Den andra rapporten är EU:s resultattavla för konsumentvillkor, som offentliggjordes i november 2019 och bygger på en undersökning om konsumenternas inställning till gränsöverskridande handel. Båda rapporterna ger en ögonblicksbild av hindren på den inre marknaden så som de uppfattas av användarna och gör inte anspråk på att vara uttömmande.

Meddelandet bygger på fakta som samlats in i två rapporter och belyser 13 centrala hinder ur användarens synvinkel. Det visar att hindren inte bara är rättsliga eller administrativa, utan också praktiska. Företag och konsumenter stöter ofta på flera hinder samtidigt i sin verksamhet eller aktivitet i EU. De användare som drabbas hårdast av denna situation är små och medelstora företag och yrkesverksamma.

I detta meddelande är erfarenheterna och uppfattningarna hos företag och konsumenter som försöker använda den inre marknaden på daglig basis (nedan kallade användarna) utgångspunkten för att kartlägga de största hindren under deras respektive ”resa” mot gränsöverskridande verksamhet eller aktiviteter.

Trots det som åstadkommits med den inre marknaden rapporterar företag och konsumenter fortfarande många hinder. Vid evenemanget European Parliament of Enterprises i oktober 2018 svarade nästan 70 % av företagen nekande på frågan om de tyckte att den inre marknaden var tillräckligt integrerad.

Tjänsteleverantörer måste ofta uppfylla allmänna eller sektorsspecifika krav när de ska expandera på den inre marknaden (tillhandahålla gränsöverskridande tjänster eller etablera sig i en annan medlemsstat). De gällande reglerna kan delas in i följande två huvudkategorier: Regler för tillträde till marknaden (tillträdeskrav) och regler om uppförande vid tillhandahållande av tjänster (utövandekrav).

Trots digitaliseringen av upphandling utgör en upplevd brist på öppenhet och eventuellt diskriminerande, oproportionerligt eller osakligt agerande från upphandlande myndigheters sida ett återkommande problem för företagen. ”Godtycklig praxis för offentlig upphandling” rapporterades som ett hinder av 38 % av företagen i en nyligen genomförd undersökning. Detta problem verkar också återfinnas i uppgifter som samlats in på EU-nivå. Även om graden av offentliggörande av upphandlingsmöjligheterna i EU har förbättrats överlag varierar nivån kraftigt mellan medlemsstaterna. I några av dem är den fortfarande lägre än den uppskattade storleken på deras respektive marknader för offentlig upphandling. Dessutom har andelen anbudsförfaranden med ett enda anbud ökat mellan 2009 och 2018, och nådde 35 % år 2018.

Flera nyligen genomförda undersökningar visar att ”komplexa administrativa förfaranden” är ett av de allvarligaste hindren på den inre marknaden för företag, i synnerhet små och medelstora företag. På tjänsteområdet framhålls särskilt förfaranden för utstationering av arbetstagare i andra medlemsstater som ett hinder, och 58 % av de svarande i en aktuell undersökning från de europeiska handelskamrarna anser att detta utgör ett hinder. I en undersökning som genomförts av den finska handelsorganisationen anser 22 % av de svarande att detta utgör ett betydande eller mycket betydande hinder. Av de Solvit-ärenden som registrerades under 2018 handlade 10 % om svårigheter i samband med utstationering av arbetstagare.

Med utgångspunkt i de uppgifter som samlats in i dessa två rapporter inriktas detta meddelande inledningsvis på de 13 vanligaste hindren för gränsöverskridande verksamhet eller aktiviteter, enligt företagen (vad gäller gränsöverskridande handel eller etablering) och konsumenterna (vad gäller gränsöverskridande köp av varor eller tjänster).

Gränsöverskridande köp av varor eller tjänster

6.Konsumenter och företag upplever att deras gränsöverskridande beställningar nekas eller omdirigeras.

Innan förordningen om geoblockering trädde i kraft handlade ett av de vanligaste konsumentproblemen med gränsöverskridande näthandel om geoblockering. Situationen verkar ha förbättrats sedan förordningen om geoblockering trädde i kraft; endast 14 av 200 webbplatser som kontrollerats i en aktuell tillsynsåtgärd gjorde en (olaglig) omdirigering utan konsumentens samtycke. Detta betyder dock inte att alla hinder i den gränsöverskridande handeln har försvunnit. I 53 fall hade konsumenterna inte informerats om att deras köp inte kunde levereras i de länder som näringsidkaren betjänar. I undersökningen Flash Eurobarometer 477b rapporteras att gränsöverskridande tillgång till audiovisuellt innehåll ofta inte fungerar (i ungefär hälften av fallen), oftast på grund av geoblockering. Det faktum att innehållsproducenter/rättighetsinnehavare begränsar gränsöverskridande tillgång till innehåll enligt deras licensavtal om upphovsrätt verkar också vara ett problem. Mot denna bakgrund kommer en utvärderingsrapport om geoblockeringsförordningen snart att antas.

I vissa fall ställs företagen också inför situationer där de inte kan köpa varor från det land de vill. Detaljhandlare klagar på dessa geografiska försörjningsbegränsningar som åläggs av leverantörerna, som hänvisar dem till att köpa nationellt. Dessa metoder kan bryta mot konkurrenslagstiftningen och fragmentera den inre marknaden, vilket är till nackdel för både konsumenter och företag.

7.Konsumenterna rapporterar lägre förtroende för gränsöverskridande näthandel.

Förtroendeklyftan mellan gränsöverskridande näthandel och inhemsk näthandel minskade inte mellan 2012 och 2018. Detta trots att köpen på nätet har ökat kraftigt, särskilt när det gäller andelen konsumenter som handlar på nätet inom EU, som nästan har fördubblats från 11 % 2012 till 21 % 2018 (som jämförelse ökade inhemska köp på nätet från 40 % 2012 till 52 %). Konsumenterna känner fortfarande betydligt lägre förtroende för köp från en webbplats i ett annat EU-land (48 %) jämfört med en webbplats i det egna landet (72 %). Under 2012 var båda talen 15 procentenheter lägre. Konsumenterna är inte tillräckligt medvetna och informerade om hur de harmoniserade reglerna för konsumentskydd tillämpas och om möjligheterna till att hävda sina rättigheter över gränserna. De är också mer ovilliga att leta efter bättre erbjudanden på nätet utanför sina egna gränser.

8. Konsumenterna utsätts för bedrägerier över gränserna.

I EU har omkring 56 % av de tillfrågade konsumenterna utsatts för bedrägeri under de senaste två åren . Vissa typer av bedrägerier, t.ex. där konsumenterna uppmanas att betala pengar för att erhålla ett pris, är den mest rapporterade formen av bedrägerier med okänt geografiskt ursprung (9 % av konsumenterna har utsatts för ett sådant bedrägeri där näringsidkarens ursprung inte har kunnat fastställas) . Denna siffra visar att det administrativa och straffrättsliga samarbetet inom EU måste förbättras och intensifieras så att konsumentskyddsmyndigheterna kan möta utmaningarna i dagens ekonomi, även över gränserna.

Tillhandahållande av varor och tjänster över gränserna

9. Företagen rapporterar tungrodda förfaranden på grund av skillnader i skattesystem och förvaltningar.

Avsaknaden av skatteharmonisering är fortfarande ett av de största hindren för företag som bedriver verksamhet över gränserna. Ytterligare ansträngningar bör göras för att minska skillnaderna i skattesystemen och ompröva kravet på enhällighet i rådet. Enligt årsrapporten om europeiska små och medelstora företag 2017–2018 anser 63 % av företagen att det är alltför komplicerat att handskas med utländska skattefrågor och rapporterar att det utgör ett hinder för export (och etablering). Aktuella rapporter från nederländska och finska företagsorganisationer framhåller att en av fem svarande anser att efterlevnaden av momsregler är ett hinder för företag på den inre marknaden. Detta bekräftas av en rapport från kommissionen, i vilken det konstateras att kostnaderna för att följa momsreglerna ökar vid gränsöverskridande verksamhet. Situationen är densamma när det gäller kostnader i samband med beskattning av företagens inkomster. Precis som vid inhemska förhållanden är utmaningen större för små och medelstora företag än för stora företag. I en undersökning uppskattades de direkta kostnaderna för att följa skattereglerna utgöra omkring 2 % av de skatter som stora företag betalar, medan kostnaderna för små och medelstora företag uppgick till omkring 30 % av den betalda skatten . Enligt en annan undersökning om den relativa skattebördan för både direkta och indirekta skatter i 19 EU-medlemsstater lägger de små och medelstora företagen 2,5 % av sin omsättning på kostnaderna för att följa skattereglerna, medan dessa kostnader endast utgjorde 0,7 % av omsättningen för stora företag.

Hinder efter försäljning

10. Företagen rapporterar problem med handels- och civilrättsliga tvister och indrivning.

I de europeiska handelskamrarnas aktuella undersökning rankas ”skillnader i avtalspraxis/juridisk praxis” som det femte största hindret för handel på den inre marknaden och rapporteras av 66 % av de svarande. Enligt aktuella uppgifter från Eurostat har återförsäljare med nätförsäljning till konsumenter rapporterat att de har haft betydligt större problem med gränsöverskridande nätförsäljning än vid försäljning på nätet i allmänhet (58 % jämfört med 38 %). Enligt andra aktuella uppgifter från kommissionen anser mer än tre av tio återförsäljare som säljer på nätet att potentiellt högre kostnader för lösning av tvister och klagomål över gränserna (nästan 35 %) utgör hinder för nätförsäljning till konsumenter i andra EU-länder. Bristen på information är fortfarande ett problem, då nästan hälften av de återförsäljare som ingick i undersökningen till resultattavlan för konsumentvillkor 2019 uppgav att de inte kände till några alternativa tvistlösningsorgan i sina egna länder.

Inledande av näringsverksamhet i en annan medlemsstat

11. Företagen rapporterar problem med registrering av näringsverksamhet i en annan medlemsstat.

Fem av de nio handelskammare som har vidarebefordrat sina medlemmars bekymmer med den gränsöverskridande handeln till kommissionen har rapporterat problem med registrering av näringsverksamhet i EU, mest i fråga om svårigheter med att registrera företag på nätet. I en aktuell undersökning om bedrivande av näringsverksamhet i EU som utarbetats av de nederländska myndigheterna bekräftas denna synpunkt, där 27 % av de svarande rapporterar samma problem. Kommissionens uppgifter tycks också stödja denna uppfattning. Enligt resultatet från ett offentligt samråd 2016 i samband med utarbetandet av förslaget om en gemensam digital ingång ansågs registrering av näringsverksamhet vara ett av de tre prioriterade förfaranden som bör finnas tillgängligt på nätet. I ett offentligt samråd i samband med utarbetandet av förslag till EU:s bolagsrättspaket 2018, som nu är antaget, fanns ett starkt stöd från näringslivsorganisationer (70 %) och medlemsstaterna (64 %) för att införa nya regler om helt nätbaserad registrering av aktiebolag och registrering av företagsuppgifter i företagsregister.

Bemanning

12. Företagen rapporterar problem med kompetensbrist och kompetensglapp.

Kompetensbrist utgör ett hinder för integrationen på den inre marknaden, eftersom detta kan förhindra framgångsrika företag i en medlemsstat att expandera och etablera sig på andra håll på den inre marknaden, bl.a. över gränserna. Tillgången till kvalificerad personal eller erfarna ledare har i allt högre grad identifierats som de små och medelstora företagens främsta problem under de senaste åren (26 % av de små och medelstora företagen under 2019). Under 2018 rapporterade 53 % av de företag som rekryterade eller försökte rekrytera IKT-specialister att de hade problem att tillsätta lediga tjänster, jämfört med 41 % ett år tidigare. Kostsamma förfaranden för erkännande av yrkeskvalifikationer inom reglerade yrken (t.ex. ingenjörer i många medlemsstater) begränsar arbetstagarnas mobilitet.