MOTIVERING

1. Enligt artikel 191.1 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt är ett av målen för EU:s miljöpolitik att främja åtgärder på internationell nivå för att lösa regionala eller globala miljöproblem. Det målet innefattar bevarandet av arter på global nivå, däribland valar. Europeiska unionen har förbundit sig att bevara valar och har antagit miljölagstiftning som säkerställer ett effektivt skydd för valar.

2. I habitatdirektivet[1] förtecknas alla valarter i bilaga IV. Alla valarter är därför skyddade mot avsiktlig störning, fångst och dödande i EU:s vatten. Enligt samma direktiv är det också förbjudet att förvara, transportera och sälja eller byta exemplar som tagits från naturen. Det är alltså inte tillåtet att återuppta kommersiell valfångst på något bestånd som helt eller delvis förekommer i EU:s vatten. Eftersom valbestånden är migrerande, krävs ett likvärdigt internationellt regelverk om habitatdirektivets mål ska kunna uppnås.

3. Enligt rådets förordning (EG) nr 338/97 om skyddet av arter av vilda djur och växter genom kontroll av handeln med dem[2], genom vilken bestämmelserna i konventionen om internationell handel med utrotningshotade arter av vilda djur och växter (Cites) genomförs i EU, är det förbjudet att föra in valar i EU för huvudsakligen kommersiella ändamål[3]. Denna höga skyddsnivå förstärks ytterligare genom EU:s marina strategi[4] och ramdirektivet om en marin strategi[5], som förväntas stärka skyddet för valar i EU genom att bidra till det övergripande målet att uppnå en god miljöstatus i EU:s hav.

4. Det yttersta målet för EU:s miljöpolitik i fråga om valar är att få till stånd ett effektivt skydd. Den ovannämnda miljölagstiftningen säkerställer en hög skyddsnivå genom en omfattande regelharmonisering.

5. EU:s politik när det gäller valar kommer inte att bli effektiv i EU:s vatten om den inte stöds genom konsekventa åtgärder på internationell nivå. Inom ramen för EU:s integrerade havspolitik kommer kommissionen därför att verka för en samordning av europeiska intressen i internationella frågor.

6. Internationella valfångstkommissionen (IWC) är den behöriga internationella organisationen för bevarande och förvaltning av valbestånd på global nivå, och den inrättades genom den internationella konventionen för reglering av valfångsten (nedan kallad konventionen ), som undertecknades 1946. Konventionens syfte är att effektivt bevara och förvalta valbestånden och därigenom möjliggöra en metodisk utveckling av valfångstindustrin (ingressen till konventionen). Endast regeringar som ansluter sig till konventionen kan bli medlemmar i IWC. En ändring av konventionen för att göra det möjligt för EU att bli medlem skulle kräva att ett protokoll ratificerades av alla IWC:s medlemmar. Kommissionen antog 1992 ett förslag[6] om att förhandla om unionens anslutning till konventionen, men rådet har ännu inte vidtagit några åtgärder med anledning av det förslaget. Europeiska unionen har dock observatörsstatus. Inom ramen för de nuvarande samtalen om reformen av IWC föreslår kommissionen att man stöder förslag som tar itu med revideringen av konventionen, inklusive möjligheten för EU att bli part i IWC.

7. År 1986 stoppades den kommersiella valfångsten tills vidare efter det att en majoritet av de länder som var representerade i IWC hade beslutat om ett moratorium. Osäkerheter i den vetenskapliga analysen av flera valbestånds status var den främsta anledningen till stoppet. Ända sedan dess är den viktigaste fråga som regelbundet diskuteras vid IWC:s möten om valbestånden har återhämtat sig tillräckligt för att förbudet mot kommersiell valfångst ska kunna hävas på ett kontrollerat sätt.

8. IWC:s dubbla uppdrag att både förvalta valfångsten och bevara valarna har genom åren lett till mycket hårda motsättningar mellan de länder som är ledande förespråkare för respektive motståndare till valfångst. Ledande förespråkare (t.ex. Japan, Island och Norge) har konsekvent motsatt sig moratoriet och bedriver fortfarande valfångst för vad de kallar vetenskapliga ändamål eller enligt andra undantag.

9. Det generella förbud mot kommersiell valfångst som beslutats inom IWC överensstämmer med EU:s politik som fastställts i den ovannämnda lagstiftningen. Det är viktigt att IWC ser till att valar skyddas på ett effektivt sätt över hela världen. Vid varje IWC-möte måste EU därför uttrycka sin ståndpunkt om sådana förslag.

10. I överensstämmelse med principen om lojalt samarbete enligt artikel 4.3 i fördraget om Europeiska unionen och principen om enighet i EU:s representation utåt, är det viktigt att medlemsstaterna förbereder möten inom IWC genom att anta en gemensam ståndpunkt i rådet. På grund av de begränsningar som EU:s observatörsstatus innebär, bör en sådan ståndpunkt uttryckas av medlemsstaterna som agerar gemensamt och i EU:s intresse inom IWC. Det är också viktigt att de två återstående medlemsstater som ännu inte är parter i IWC påskyndar anslutningsprocessen. Om EU ska ha någon möjlighet att utveckla och upprätthålla ett fullgott och effektivt internationellt regelverk för valskydd, krävs att unionen uppträder som en enhet och utarbetar en EU-ståndpunkt.

11. Därför lägger kommissionen fram ett förslag till beslut för rådet. Beslutet vilar på följande rättsliga grunder: artikel 192 (miljöpolitik) samt artikel 218.9 för att bestämma vilka ståndpunkter som på EU:s vägnar ska intas i ett organ som inrättats genom ett avtal, när detta organ ska fatta beslut med rättslig verkan. Artikel 43 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt föreslås inte som rättslig grund för det här beslutet, även om vederbörlig hänsyn har tagits till de huvudsakligen miljörelaterad mål som Europeiska unionen bör sträva efter inom IWC vid den här tidpunkten. Detta påverkar inte Europeiska unionens exklusiva behörighet i fråga om bevarande av de marina biologiska resurserna i enlighet med artikel 3.1 d jämförd med artikel 38 och bilaga I till fördraget, och följaktligen i fråga om bevarande av alla levande akvatiska resurser som omfattas av den gemensamma fiskeripolitiken i enlighet med rådets förordning (EG) nr 2371/2002[7]. Detta ska dock inte skapa något prejudikat för eventuella framtida förhandlingar om bevarande och förvaltning av levande akvatiska resurser som omfattas av den förordningen.

12. IWC-beslut om att ändra anvisningarna till konventionen har rättslig verkan eftersom de blir gällande inom en föreskriven tid utan att behöva ratificeras[8]. Vid i stort sett alla IWC:s möten sedan förbudet trädde i kraft har Japan föreslagit ändringar av anvisningarna (schedule) till konventionen för att tillåta valfångst på vissa villkor och därigenom i praktiken häva förbudet för vissa bestånd. Unionens interna förfaranden för att bestämma en ståndpunkt hinner inte inledas och avslutas efter det att IWC-medlemmar har lagt fram sina ändringsförslag, eftersom förslag får lämnas in fram till 60 dagar före ett IWC-möte. Eftersom det mål som föreslås för unionen är att stödja utvecklingen av ett omfattande internationellt ramverk som täcker all valfångst och att opponera sig mot initiativ för att häva moratoriet mot kommersiell valfångst, kan rådet redan nu fastställa EU:s ståndpunkt inför kommande IWC-möten.

13. Unionen bör dessutom stödja ändringar av anvisningarna som syftar till att inrätta valskyddsområden.

14. Det här förslaget till rådsbeslut bygger på ett rådsbeslut som rådet (miljö) antog den 2 mars 2009 med ett förslag från kommissionen som underlag[9]. Antagandet av rådsbeslutet från 2009 gjorde det möjligt för unionen att samordna sin ståndpunkt i fråga om flera ärenden under tre årliga IWC-möten inklusive de därtill hörande extramötena.

Mot bakgrund av ovanstående ska unionen inta en ståndpunkt vid Internationella valfångstkommissionens följande fem möten, inklusive de därtill hörande extramötena, som är i enlighet med bilagan till detta beslut.

2011/0221 (NLE)

Förslag till

RÅDETS BESLUT

om fastställande av Europeiska unionens ståndpunkt vid Internationella valfångstkommissionens följande fem möten, inklusive de därtill hörande extramötena, med hänsyn till förslag till ändringar av den internationella konventionen för reglering av valfångsten och dess anvisningar

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR FATTAT DETTA BESLUT

med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 191.1 jämförd med artikel 218.9,

med beaktande av Europeiska kommissionens förslag[10], och

av följande skäl:

1. I artikel 191.1 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt fastställs att ett av målen för EU:s miljöpolitik är att främja åtgärder på internationell nivå för att lösa regionala eller globala miljöproblem.

2. Inom unionen ska enligt direktiv 92/43/EEG om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter (nedan kallat habitatdirektivet)[11] alla valarter betraktas som arter av EU-intresse och medlemsstaterna ska upprätthålla eller återställa en gynnsam bevarandestatus åt dessa arter i de delar av deras territorium där fördraget är tillämpligt. Alla valarter förtecknas i bilaga IV till direktivet. Alla valarter är därför skyddade mot avsiktlig störning, fångst och dödande i EU:s vatten. Enligt samma direktiv är det också förbjudet att förvara, transportera och sälja eller byta exemplar som tagits från naturen.

3. Enligt rådets förordning (EG) nr 338/97 om skyddet av arter av vilda djur och växter genom kontroll av handeln med dem[12], genom vilken bestämmelserna i konventionen om internationell handel med utrotningshotade arter av vilda djur och växter (Cites) genomförs i EU, är det förbjudet att föra in valar i EU för huvudsakligen kommersiella ändamål[13].

4. Valar är vandrande djur. Därför kommer EU:s politik och lagstiftning avseende valar att bli mer effektiv i EU:s vatten om den stöds genom konsekventa åtgärder på internationell nivå.

5. Internationella valfångstkommissionen (IWC) är den behöriga internationella organisationen för bevarande och förvaltning av valbestånd på global nivå, och den inrättades genom den internationella konventionen för reglering av valfångsten (ICRW), som undertecknades 1946. Endast regeringar kan bli medlemmar i IWC. För närvarande är 25 av Europeiska unionens medlemsstater parter i IWC[14]. Europeiska unionen har observatörsstatus i IWC och företräds av kommissionen.

6. År 1986 stoppades den kommersiella valfångsten tills vidare efter det att en majoritet av de länder som var representerade i IWC hade beslutat om ett moratorium. Ledande förespråkare för valfångst har konsekvent motsatt sig moratoriet och bedriver fortfarande valfångst för vad de kallar vetenskapliga ändamål eller enligt andra undantag.

7. Sedan IWC:s 60:e möte i Santiago de Chile i juni 2008 har IWC diskuterat en eventuell reform av organisationen. Medlemsstaterna bör anstränga sig för att konstruktivt delta i alla diskussioner och samtidigt beakta målet att säkerställa ett effektivt internationellt regelverk.

8. Med tanke på att situationen i IWC förändras och behovet av att EU:s ståndpunkt beaktar den nya utvecklingen kommer kommissionen att lägga fram ytterligare förslag för att, där så är lämpligt, införa ändringar till detta beslut.

9. IWC verkar på grundval av anvisningar (schedule) som reglerar hur valfångsten får bedrivas världen över. Anvisningarna har bifogats till konventionen och utgör en integrerad del av den. Det innehåller detaljerade regler för valfångst i fråga om bevarande och nyttjande av valar. Dess bestämmelser och ändringar av dessa är bindande för parterna såvida inte en part formellt motsätter sig en ändring i enlighet med artikel V.3 i ICRW.

10. Förslag till IWC-beslut om att ändra anvisningarna kan få rättslig verkan och påverka uppnåendet av målen för EU:s politik och lagstiftning om valar. Vissa av de förslag som regelbundet läggs fram för beslut på IWC:s möten syftar till att tillåta valfångst, genom fastställande av kvoter och tillämpning av förvaltningsåtgärder, eller till inrättande av valskyddsområden, vilket kräver att EU fastställer en gemensam ståndpunkt.

11. Artikel 43 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt föreslås inte som rättslig grund för det här beslutet, även om vederbörlig hänsyn har tagits till de huvudsakligen miljörelaterade mål som Europeiska unionen bör sträva efter inom IWC vid den här tidpunkten och till lämplighetsskälen mot bakgrund av de diskussioner som ägde rum 2008. Detta påverkar inte Europeiska unionens exklusiva behörighet i fråga om bevarande av de marina biologiska resurserna i enlighet med artikel 3.1 d jämförd med artikel 38 och bilaga I till fördraget, och följaktligen i fråga om bevarande av alla levande akvatiska resurser som omfattas av den gemensamma fiskeripolitiken i enlighet med rådets förordning (EG) nr 2371/2002[15]. Detta ska dock inte skapa något prejudikat för eventuella framtida förhandlingar om bevarande och förvaltning av levande akvatiska resurser som omfattas av den förordningen.

12. Medlemsstaterna har en skyldighet till lojalt samarbete enligt artikel 4.3 i fördraget om Europeiska unionen och kan inte utom ramen för EU-lagstiftningen göra åtaganden som kan påverka unionens regler eller ändra deras räckvidd. Det är av största vikt att unionen talar med en röst på grundval av de överenskomna EU-ståndpunkterna för att på ett effektivt sätt driva unionens intressen gentemot tredjeparter. EU:s trovärdighet är beroende av dess förmåga att lägga fram en stark och samordnad EU-ståndpunkt.

13. Eftersom Europeiska unionen är observatör i IWC bör EU:s ståndpunkt avseende frågor som faller inom dess behörighet beslutas av rådet och uttryckas av medlemsstaterna, med gemensamt agerande och i unionens intresse.

14. För att stärka unionens ställning inom IWC bör en sådan ändring av den internationella konventionen för reglering av valfångsten (ICRW) som undertecknades 1946 som gör det möjligt för EU att bli part i IWC stödjas.

15. Vid de följande fem mötena i IWC, inklusive de därtill hörande extramötena, bör unionen och medlemsstaterna ha ett nära samarbete för att se till att eventuella ändringar av ICRW och dess anvisningar är förenliga med unionens politik och lagstiftning.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Europeiska unionen ska inta en ståndpunkt vid de följande fem mötena inom Internationella valfångstkommissionen (IWC), inklusive de därtill hörande extramötena, som är i enlighet med bilagan till detta beslut, och den ska uttryckas av medlemsstaterna som agerar gemensamt och i unionens intresse.

Artikel 2

Om den ståndpunkt som avses i artikel 1 kan förväntas påverkas av nya vetenskapliga eller tekniska rön som läggs fram före eller under IWC:s möten, eller om förslag läggs fram på plats i frågor som EU ännu inte har tagit ställning till, ska en ståndpunkt beträffande det berörda förslaget fastställas genom samordning, inklusive på plats, innan förslaget går till omröstning.

Utfärdat i Bryssel den ...

På rådets vägnar

Ordförande

BILAGA

1. Europeiska unionens övergripande mål inom IWC är att få till stånd ett effektivt internationellt regelverk för bevarande och förvaltning av valar som skulle garantera en avsevärd förbättring vad gäller bevarandestatusen för valar på lång sikt och låta alla valfångstoperationer genomförda av IWC-medlemmar bli föremål för IWC:s kontroll.

2. Medlemsstaterna som agerar gemensamt och i unionens intresse ska inta följande ståndpunkt i fråga om förslag till beslut av IWC vid dess följande fem möten och de därtill hörande extramötena:

16. Stödja ett fortsatt moratorium för kommersiell valfångst enligt anvisningarna.

17. Motsätta sig alla förslag om nya typer av valfångst som för närvarande inte behandlas i konventionen, såvida inte dessa förslag enbart gäller lokal konsumtion, förbjuda internationell handel, garantera en avsevärd förbättring av valarnas bevarandestatus på lång sikt, se till att den vetenskapliga kommittén får en central roll när man fastställer tilläggsvillkor för sådan valfångst, och låta alla valfångstoperationer genomförda av IWC-medlemmar bli föremål för IWC:s kontroll.

18. Stödja förslag om att inrätta valskyddsområden.

19. Stödja förslag om förvaltning av ursprungsbefolkningars rätt till husbehovsjakt efter val, på villkor att de berörda beståndens bevarande inte äventyras, med beaktande av försiktighetsprincipen och vetenskapliga kommitténs rekommendationer, och att valfångstoperationerna vederbörligen regleras och alla valfångster är hållbara inom ramen för försörjningsbehoven för lokal användning.

20. Stödja förslag som syftar till att få slut på företeelsen ”valfångst för vetenskapliga ändamål” utanför IWC:s kontroll.

21. Stödja förslag för att specificera ett system och en tidtabell för revideringen av den internationella konventionen för reglering av valfångsten (ICRW) inklusive vetenskaplig valfångst, valfångst på grundval av invändningar samt nya och framtida hot mot valar, för att säkerställa att alla typer av valfångst i praktiken kommer under IWC:s kontroll. Förslagen till revidering av ICRW bör också inkludera ett tillförlitligt regelbundet översyns- och efterlevnadssystem samt en detaljerad färdplan för genomförandet av revideringen.

22. Kräva att förslagen för revidering av ICRW inkluderar möjligheten för EU att bli part i IWC så att EU kan företräda sig själv vid mötena.

[1] Direktiv 92/43/EEG om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter, EGT L 206, 22.7.1992, s. 7.

[2] EGT L 61, 3.3.1997, s. 1.

[3] Enligt rådets förordning (EEG) nr 348/81 om gemensamma regler för import av valprodukter är dessutom import av förtecknade produkter tillåten endast om de inte används i kommersiellt syfte.

[4] Meddelande från kommissionen till rådet och Europaparlamentet: Temainriktad strategi för skydd och bevarande av den marina miljön , KOM(2005) 504 slutlig.

[5] Europaparlamentets och rådets direktiv 2008/56/EG av den 17 juni 2008 om upprättande av en ram för gemenskapens åtgärder på havsmiljöpolitikens område.

[6] Förslag till rådets beslut om att bemyndiga kommissionen att på gemenskapens vägnar förhandla om ett protokoll om ändring av den internationella konventionen för reglering av valfångsten, Washington den 2 december 1946, KOM(92) 316.

[7] Rådets förordning (EG) nr 2371/2002 av den 20 december 2002 om bevarande och hållbart utnyttjande av fiskeresurserna inom ramen för den gemensamma fiskeripolitiken, EGT L 358, 31.12.2002, s. 59–80.

[8] Se artikel V i konventionen. Enligt punkt 3 blir parterna bundna av ändringar till anvisningarna inom nittio dagar om de inte lämnar in en invändning.

[9] KOM(2008) 711 slutlig.

[10] EUT C , , s. .

[11] EGT L 206, 22.7.1992, s. 7.

[12] EGT L 61, 3.3.1997, s. 1.

[13] Enligt rådets förordning (EEG) nr 348/81 om gemensamma regler för import av valprodukter är dessutom import av förtecknade produkter tillåten endast om de inte används i kommersiellt syfte.

[14] Belgien, Cypern, Danmark, Estland, Finland, Frankrike, Förenade kungariket, Grekland, Irland, Italien, Luxemburg, Nederländerna, Polen, Portugal, Rumänien, Slovakien, Slovenien, Spanien, Sverige, Tjeckien, Tyskland, Ungern, Österrike. Bulgarien, Litauen (april 2011).

[15] Rådets förordning (EG) nr 2371/2002 av den 20 december 2002 om bevarande och hållbart utnyttjande av fiskeresurserna inom ramen för den gemensamma fiskeripolitiken, EGT L 358, 31.12.2002, s. 59–80.