[pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |

Bryssel den 14.7.2006

KOM(2006) 395 slutlig

MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN

Sammanfattning av verksamheten under 2004 och 2005 för genomförande av avdelning II kapitlen 3–10 i Euratomfördraget {SEK(2006) 942}

INNEHÅLLSFÖRTECKNING

1. Inledning 4

2. Omorganisering av kommissionens avdelningar 4

3. Utveckling när det gäller strategier och rättsliga frågor 5

3.1. Kommissionens lagstiftningsförslag 5

3.1.1. Kärntekniskt åtgärdspaket 5

3.1.2. Direktivet om transporter 5

3.1.3. Den nya förordningen om kärnämneskontroll 5

3.2. Genomförande av lagstiftning – Överträdelser 6

3.2.1. Rättslig utveckling 6

3.2.2. Införlivande av lagstiftning och överträdelser 6

4. Utvidgningen 6

5. Allmän utveckling på det kärntekniska området i EU 7

5.1. Avveckling, avfallshantering och transport 7

5.1.1. Avveckling 7

5.1.2. Radioaktivt avfall 8

5.1.3. Transport av radioaktivt material 8

5.2. Kärnämneskontroll 8

5.2.1. Inspektioner avseende kärnämneskontroll 8

5.2.2. Tilläggsprotokoll 9

5.3. Strålskydd 10

5.3.1. Verksamhet enligt artikel 31 i Euratomfördraget 10

5.3.2. Genomförande av Euratoms krav när det gäller radioaktivitet i miljön 10

5.3.3. Beredskap 11

5.4. Leverans av kärnmaterial 11

6. Internationellt samarbete 12

6.1. Avtal med tredjeland 12

6.1.1. Japan 12

6.1.2. Ukraina 12

6.1.3. Kazakstan 12

6.1.4. Uzbekistan 12

6.2. Internationella konventioner 12

6.2.1. Konventionen om kärnsäkerhet 12

6.2.2. Konventionen 13

6.2.3. Konventionen om fysiskt skydd av kärnämne 13

6.2.4. Konventionen om tidig information vid en kärnenergiolycka och konventionen om bistånd i händelse av en kärnteknisk olycka eller ett nödläge med radioaktiva ämnen 13

6.3. Samarbete med IAEA och andra internationella organisationer 13

MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN

Sammanfattning av verksamheten under 2004 och 2005 för genomförande av avdelning II kapitlen 3–10 i Euratomfördraget

1. INLEDNING

I det här meddelandet beskrivs den verksamhet som bedrivits av direktorat H (Kärnenergi) och direktorat I (Kärnämneskontroll) vid GD Energi och transport (GD TREN) inom ramen för kommissionens verksamhet enligt Euratomfördraget (nedan ”fördraget”). GD TREN ansvarar för genomförandet av de flesta av bestämmelserna i avdelning II i Euratomfördraget (kapitlen 3–10) som omfattar kärnsäkerhet, investeringar, gemensamma företag, säkerhetskontroller och yttre förbindelser. I meddelandet sammanfattas också den verksamhet som bedrivits av Euratoms försörjningsbyrå (ESA)[1]. Verksamhet för att främja forskning tas upp i de årliga verksamhetsrapporter[2] som utarbetas av GD RTD och Gemensamma forskningscentret. Det är GD RELEX och GD AIDCO[3] som ansvarar för att utarbeta och genomföra programmet Tacis, medan Phare förvaltas av GD ELARG[4]. Lån som beviljas av Euratom förvaltas av GD ECFIN[5]. Arbetet vid två laboratorier vid upparbetningsanläggningar (La Hague och Sellafield) övervakas av Gemensamma forskningscentret och finansieras av GD TREN.

2. OMORGANISERING AV KOMMISSIONENS AVDELNINGAR

Sedan direktoraten H och I inrättades under 2003 har omorganisationen av kommissionens avdelningar på det kärntekniska området fortsatt. I Luxemburg har man nu samlat behörighet och personal när det gäller rättsliga och tekniska frågor liksom internationella förbindelser och handel på det kärntekniska området. Således är det nu endast de enheter som arbetar med Euratoms forskningsprogram och programmet Tacis som är baserade i Bryssel. Direktorat H arbetar främst med förhandlingar om internationella avtal och konventioner, genomförande av fördraget och sekundärlagstiftning, tekniska aspekter av kärnbränslecykeln, upprättande och rapportering av räkenskaper avseende kärnmaterial liksom strålskydd. Direktorat I planerar och genomför kärnämneskontroll, bland annat logistiskt stöd. Genom en gemensam försörjningsstrategi ansvarar försörjningsbyrån för att garantera användarna inom gemenskapen en regelbunden och rättvis kärnbränsleförsörjning. Försörjningsbyrån ligger också i Luxemburg sedan 2004.

3. UTVECKLING NÄR DET GÄLLER STRATEGIER OCH RÄTTSLIGA FRÅGOR

3.1. Kommissionens lagstiftningsförslag

3.1.1. Kärntekniskt åtgärdspaket

Kommissionen deltog aktivt i diskussionerna i rådet och parlamentet rörande kommissionens förslag till rådets direktiv, som lades fram 2003, om säkerhet vid kärntekniska anläggningar och säker hantering av använt kärnbränsle och radioaktivt avfall. Två reviderade förslag antogs av kommissionen den 8 september 2004[6] med beaktande av parlamentets ståndpunkter och diskussionerna i rådet. Trots att Europaparlamentet avgav ett positivt yttrande och att förslagen stöddes av en majoritet i rådet uppnåddes inte en kvalificerad majoritet och det fördes inte några vidare diskussioner i rådet om de reviderade förslagen, vare sig under 2004 eller 2005.

För att ompröva de aktuella frågorna utarbetades istället en handlingsplan om kärnsäkerhet och säker hantering av använt kärnbränsle och radioaktivt avfall på grundval av rådets slutsatser från i juni 2004. En arbetsgrupp för kärnsäkerhet som inrättats i detta syfte håller på att utarbeta en teknisk rapport (som enligt planerna kommer att läggas fram i slutet av 2006). Kommissionens avdelningar deltar i detta arbete.

3.1.2. Direktivet om transporter

Kommissionen har antagit ett förslag[7] till rådets direktiv om övervakning och kontroll av transporter av radioaktivt avfall och använt bränsle, som skall ersätta direktiv 92/3/Euratom. Det föreslagna direktivet, som skall tillämpas på använt bränsle avsett för upparbetning, förenklar förfarandena samtidigt som det säkerställer att internationella konventioner och direktivet om grundläggande säkerhetsnormer följs. I november 2004 överlämnades förslaget till EESK[8] för yttrande[9]. Ett slutligt förslag antogs och överlämnades till rådet i december 2005[10].

3.1.3. Den nya förordningen om kärnämneskontroll

Diskussionerna om den nya förordningen om kärnämneskontroll[11] avlutades i april 2004. Ministerrådet godkände förordningen den 30 april 2004. Omedelbart efter detta inleddes förfarandet för kommissionens slutliga antagande. Eftersom dokumentet skulle översättas till alla officiella språk offentliggjordes det inte förrän den 28 februari 2005. Det trädde i kraft den 20 mars 2005.

Kommissionen har antagit riktlinjer för tillämpningen av den nya förordningen om kärnämneskontroll [12]. Detta är en rekommendation som innehåller förklaringar och överenskommelser med medlemsstaterna och som ger operatörer av kärntekniska anläggningar icke-bindande vägledning.

3.2. Genomförande av lagstiftning – Överträdelser

3.2.1. Rättslig utveckling

I slutet av 2003 färdigställdes två viktiga rättsakter.

Rådets direktiv om kontroll av slutna radioaktiva strålkällor med hög aktivitet och herrelösa strålkällor[13] erkändes internationellt som ett viktigt dokument (G8, IAEA), eftersom det behandlar problem i samband med användning i ont uppsåt av medicinska eller industriella källor. Vid ett seminarium som organiserades i mars 2005 behandlades svårigheter som medlemsstaterna stött på då direktivet införlivades. Den 31 december 2005, då direktivet skulle ha införlivats, hade 19 medlemsstater anmält utkast till nationella åtgärder för genomförande av direktivet, i enlighet med artikel 33 i fördraget. Fem av dessa medlemsstater hade dessutom antagit och anmält slutliga åtgärder.

Kommissionens rekommendation om standardiserad information om utsläpp till luft- och vattenmiljön av radioaktiva ämnen från kärnkraftsreaktorer och upparbetningsanläggningar vid normal drift[14] har bidragit till att det har kunnat fastställas specifikationer för en ny databas som nu håller på att upprättas.

3.2.2. Införlivande av lagstiftning och överträdelser

Kommissionen har gjort en omfattande utvärdering av genomförandet av fördraget och dess sekundärlagstiftning under både 2004 och 2005.

13 nya förfaranden inleddes enligt artiklarna 141–143 i fördraget. Totalt 29 överträdelseförfaranden gällde bristande överensstämmelse med bestämmelserna om hälsoskydd (avdelning II kapitel 3 i fördraget), säkerhetskontroll (avdelning II kapitel 7) och yttre förbindelser (avdelning II kapitel 10).

De åtgärder som fastställs i kapitel 7 tillämpades med anledning av vissa brister. Kommissionen antog ett direktiv enligt artikel 82 i fördraget och ålade medlemsstaten ifråga att se till att det finns bokföring med avseende på alla kärnmaterial och att bokföringen finns tillgänglig för Euratoms inspektörer. Eftersom de nationella myndigheternas svar inte var tillfredsställande beslutade kommissionen att hänskjuta ärendet till domstolen.

I ett annat fall antog kommissionen ett beslut enligt artikel 83 i fördraget om att utdöma en sanktion (enligt artikel 83.1 a) för en operatör av en kärnteknisk anläggning som inte hade uppfyllt sina skyldigheter på ett tillfredsställande sätt.

I bilagan tas övriga fall upp (som räknas upp i kommissionens arbetsdokument).

4. UTVIDGNINGEN

Under 2004 och första halvåret 2005 uppmärksammades särskilt förberedelserna inför genomförandet av Euratoms kärnämneskontroll i de nya medlemsstaterna. Det togs fram ett informatikprogram för att göra det lättare för de nya medlemsstaterna att uppfylla rapporteringskraven, som tog hänsyn till den nya förordningen om kärnämneskontroller som nämns ovan. Hård- och mjukvara började installeras under andra halvåret 2004. Tidigt under 2006 väntas aktörerna i de nya medlemsstaterna fullt ut ha genomfört och rutinmässigt börja använda programmet.

De regelbundna kontakterna med statliga myndigheter och operatörer av kärntekniska anläggningar intensifierades för att garantera en smidig övergång från rapporteringen av kärnämneskontroll enligt bilaterala avtal med IAEA till kärnämneskontroll enligt avtalet mellan medlemsstaterna, Euratom och IAEA.

Även framtida inspektioner i de nya medlemsstaterna gavs särskild uppmärksamhet. Den kärntekniska industrin i dessa medlemsstater utgörs främst av kraftreaktorer och lagringsanläggningar. Det genomfördes ett program för utredningar och tekniska uppdrag.

EU har flera gånger framhållit vikten av en hög kärnsäkerhetsnivå i både Bulgarien och Rumänien i samband med förberedelserna för den kommande utvidgningen.

Bulgarien måste se till att kraven och förfarandena i Euratomfördraget följs. Efter en expertgranskning av kärnsäkerheten i kärnkraftverket i Kozloduy 2003 presenterades en statusrapport. Där bekräftades återigen betydelsen av Bulgariens åtagande att så snart som möjligt definitivt stänga reaktorerna 1–4 vid kärnkraftverket i Kozloduy. Detta åtagande har förts in i Bulgariens anslutningsakt, som undertecknades den 25 april 2005 i Luxemburg.

Förhandlingarna med Rumänien om energikapitlet avslutades i slutet av 2004. Rumänien har fortsatt att utveckla sitt regelverk om kärnsäkerhet. Man måste dock fortfarande förbättra säkerheten vid kärnkraftverket i Cernavoda[15] (reaktortypen Candu), fortsätta att utveckla nationella program om säker hantering av använt kärnbränsle och radioaktivt avfall och stärka tillsynsmyndigheternas befogenheter.

Både Kroatiens och Turkiets lagstiftning på detta område har gåtts igenom.

5. ALLMÄN UTVECKLING PÅ DET KÄRNTEKNISKA OMRÅDET I EU

5.1. Avveckling, avfallshantering och transport

5.1.1. Avveckling

Kommissionen fortsatte sitt arbete för att genomföra anslutningsfördragets protokoll om Ignalina och Bohunice. 138 miljoner euro avsattes för 2004 och ytterligare 139 miljoner euro avsattes för 2005. Det mesta av stödet tillhandahölls via internationella stödfonder för avveckling som förvaltas av ERBD[16] och övervakas av de konstituerande mötena för bidragsgivarna, där kommissionens representant är ordförande. På stödmottagarens begäran nästan fördubblades den andel av avvecklingsstödet som förvaltas av både Litauen och kommissionen, från 10 miljoner euro 2004 till 18 miljoner euro 2005. Detta stöd ges inom ramen för en strategi som liknar Phare och används för att säkerhetstänkandet skall fortsätta och sociala frågor beaktas.

Med anledning av Europaparlamentets invändningar mot direktivet om gemensamma regler för den inre marknaden för el, offentliggjordes under 2004 en rapport om användningen av de ekonomiska resurserna för avveckling av kärnkraftverk[17]. Kommissionen konstaterade vikten av att de fyra grundläggande principerna följs, som avser tillräcklighet, tillgång och användning av medel liksom en förvaltning öppen för insyn. Under 2005 utarbetades en andra rapport om alla typer av kommersiella kärntekniska anläggningar i EU[18]. Rapporten utarbetades efter samråd med medlemsstaterna, Europaparlamentet och experter inom industrin och på grundval av svar som inkommit i ett frågeformulär riktat till olika länder. Det kommer att utfärdas en rekommendation i vilken medlemsstaterna uppmanas att vidta nödvändiga åtgärder på grundval av nämnda grundläggande principer.

5.1.2. Radioaktivt avfall

Nationella beslut om hantering av radioaktivt avfall kan främjas genom att det finns teknik för att minska kvantiteten långlivade radionukliders och deras radiotoxicitet, så att hanteringen och deponeringen av sådant material blir säkrare och mer acceptabel.

I kommissionens arbetsprogram för 2005 fanns ett förslag om att det skall skapas ett gemensamt företag där forskningen inriktas på hantering av radioaktivt avfall. Vissa preliminära åtgärder håller på att vidtas för att det skall skapas ett brett samförstånd om initiativet. Kommissionens avdelningar håller på att studera hur det skall tas ett tekniskt initiativ så att man kan samråda med och uppnå samförstånd med parterna inom industrin och identifiera de mest lovande tekniska lösningarna för att på ett effektivt sätt hantera radioaktivt avfall. Initiativets slutliga mål kommer att vara att demonstrera möjligheten att minska det radioaktiva avfallets livslängd och möjligheterna till geologisk deponering. Förberedelser kommer att göras i samband med Euratoms sjunde ramprogram för forskning.

5.1.3. Transport av radioaktivt material

Under 2004 färdigställde den ständiga arbetsgruppen för transport av radioaktivt avfall sin femte rapport. Den föreslår åtgärder för att sektorn skall fungera bättre och säkerhetsnivåerna höjas. Denna rapport har uppdaterats så att hänsyn tas även till situationen efter EU:s senaste utvidgning.

5.2. Kärnämneskontroll

5.2.1. Inspektioner avseende kärnämneskontroll

Den 30 april 2004 antog kommissionen ett meddelande[19] om principer för nya kärnämneskontroller som inriktas direkt på fördragets mål mot bakgrund av hur de internationella frågorna utvecklats. I meddelandet beskrivs hur de inspektioner som överlåtits till GD TREN kommer att genomföras.

Alltsedan oktober 2004 har strategier för kärnämneskontroll regelbundet diskuterats i rådet. Det genomfördes bilaterala samråd under 2005 med flera medlemsstater (Belgien, Finland, Frankrike, Tyskland, Italien, Spanien, Sverige och Förenade kungariket) då strategin för kärnämneskontroll presenterades och debatterades. Förenade kungarikets ordförandeskap utarbetade ett dokument om en ny ram för Euratoms kärnämneskontroll som noterades av Coreper. Detta är ett steg i riktning mot ett samförstånd mellan medlemsstaterna och kommissionen om framtiden när det gäller genomförandet av kärnämneskontroll samtidigt som man följer bestämmelserna om de olika parternas roller som fastställs i fördraget. Det hölls också möten med stora aktörer inom industrin för att man skulle kunna bedöma effekterna av nya metoder, såsom granskning av operatörernas system för redovisning och kontroll av kärnämnen liksom det nya basintervallet för inspektioner.

IAEA har hela tiden informerats om utvecklingen. För närvarande utvecklas en ram för det framtida samarbetet mellan Euratom och IAEA.

Sedan den 1 maj 2005 har kommissionens avdelningar genomfört kärnämneskontroll i de nya medlemsstaternas kärntekniska anläggningar.

5.2.2. Tilläggsprotokoll

Tilläggsprotokollen avseende EU-15 trädde i kraft den 30 april 2004. Jämfört med det traditionella avtalet om kärnämneskontroll ges IAEA genom tilläggsprotokollen två nya uppsättningar befogenheter. För det första måste länderna ge IAEA en utvidgad verksamhetsdeklaration på kärnområdet och för det andra får IAEA rätt att med kort varsel besöka platser som berörs av kärnbränslecykeln (utvidgat tillträde).

Kommissionen ger för egen räkning IAEA information om kärnmaterial avseende alla medlemsstater enligt tilläggsprotokollen. Dessutom utarbetar kommissionen rapporter med anledning av de utvidgade kraven på information i tilläggsprotokollen för tio av de tretton icke-kärnvapenstaterna (”följebrevs-staterna”). Dessa medlemsstater ansvarar för att de uppgifter som lämnas är korrekta, men kommissionen har åtagit sig att samla in uppgifterna och lämna in rapporter för medlemsstaterna. Österrike, Sverige och Finland har valt att rapportera denna del av informationen under statligt ansvar direkt till IAEA med kopia till kommissionen. De två kärnvapenstaterna (Frankrike och Förenade kungariket) skickar deklarationer direkt till IAEA.

Alla tidsfrister för kommissionens rapportering iakttogs när det gäller följebrevs-staterna trots att många deklarationer inkom sent.

I december 2005 hade Slovakien och Estland slutfört förfarandena för att kunna ansluta sig till det trilaterala avtalet (INFCIRC[20]/193). De övriga åtta nya medlemsstaterna har var och en ingått ett bilateralt avtal om kärnämneskontroll och tilläggsavtal. De väntas ansluta sig till det gemensamma avtalet under 2006 efter det att de nationella lagstiftningsförfarandena har slutförts.

IAEA utnyttjade sina befogenheter att genomföra kontrollverksamhet (utvidgat tillträde) en gång under 2004. Detta skedde den 21 december 2004 i Helsingfors. En inspektör från GD TREN deltog. Inspektioner inom ramen för det utvidgade tillträdet genomfördes under 2005 i nästan alla medlemsstater inom ramen för avtalet INFCIRC 193. Generellt sett är tilläggsprotokollens bestämmelser om rätt till tillträde komplicerade. De kommissionstjänstemän som deltar i dessa inspektioner skall garantera iakttagandet av rättigheterna för IAEA, medlemsstaterna och operatörer av anläggningar som inspekteras med kort varsel.

5.3. Strålskydd

5.3.1. Verksamhet enligt artikel 31 i Euratomfördraget

I slutet av 2004 arrangerade kommissionen en konferens om 2005 års nya utkast till rekommendationer om strålskydd från ICRP[21]. Syftet var att de grundläggande säkerhetsnormerna skulle kunna omarbetas. På grundval av slutsatserna från den vetenskapliga expertgruppen utarbetade kommissionen en ståndpunkt angående ICRP:s rekommendationer och meddelade ICRP denna ståndpunkt.

En ny expertgrupp inrättades enligt artikel 31 i fördraget, där experter från de nya medlemsstaterna skall delta. Gruppen har utarbetat ett arbetsprogram för omarbetning av de grundläggande säkerhetsnormerna.

5.3.2. Genomförande av Euratoms krav när det gäller radioaktivitet i miljön

Kommissionen gjorde fem kontroller enligt artikel 35[22] i fördraget under 2004. Tre av dessa gjordes i EU-15 (upparbetningsanläggningen i Sellafield, kärnkraftverket i Trillo (E) och anläggningen i Dounreay (UK)) och två gjordes i de nya medlemsstaterna (Temelin (CZ) och Paks (HU)). Under 2005 gjordes sex kontroller, främst i de nya medlemsstaterna, närmare bestämt i Ignalina (LT), Temelin (CZ), Slovakien och Estland. Dessutom gjordes en andra kontroll i Grekland och vid upparbetningsanläggningen i La Hague (FR).

Ett dokument med en beskrivning av strategier och standardvillkor för kontroller enligt artikel 35 uppdaterades och skickades till de tio nya medlemsstaterna för kännedom. Utkastet diskuterades med företrädare för medlemsstaterna i december 2004. När det gäller vissa av de nya medlemsstaterna togs det dokumentet med i ett enskilt bilateralt protokoll, men kommissionen föreslår att det utarbetas ett meddelande om genomförandet av kontroller enligt artikel 35 för att verksamheten skall harmoniseras i alla medlemsstater. Enligt planerna skall meddelandet antas under 2006.

Man skickade ett frågeformulär till medlemsstaterna för att samla in information om nationella krav och inspektioner för genomförande av artikel 35. Det kommer att göras en studie för att analysera svaren och lämna rekommendationer för genomförandet i framtiden.

I enlighet med artikel 36 i fördraget lämnar medlemsstaterna information om strålningsnivåerna i miljön. I en rekommendation från kommissionen[23] beskrivs vilka uppgifter som skall överlämnas och när och hur detta skall ske. Efter den första rapporteringen (juni 2002) rapporterades inte några fler problem på detta område.

Nio planer för deponering av radioaktivt avfall, som medlemsstaterna lämnade i enlighet med artikel 37[24] i fördraget, utvärderades under 2004. Tretton planer utvärderades under 2005. Kommissionen antog yttranden angående de uppgifter som lämnats in. Den 14 mars 2005 antog kommissionen en rapport till Europaparlamentet om genomförandet av artikel 37 under perioden juli 1994–december 2003.

5.3.3. Beredskap

Gemenskapsordningen för ett snabbt informationsutbyte (Ecurie[25]) upprätthölls dygnet runt. Alla kandidatländer undertecknade ett avtal om deltagande långt före maj 2004. Alla de nya medlemsstaterna deltog i Ecurie före maj 2004 och således hade nödvändiga kontaktpunkter och de behöriga myndigheterna upprättats före anslutningen (med undantag av Malta där det skedde i juni) och de flesta har nu fullt fungerande utrustning för att delta i samarbetet. Rumänien och Bulgarien har anslutit sig till Ecurie. Turkiet och Kroatien har deltagit i systemet på tjänstenivå. Ecurie-systemets driftsstatus testades regelbundet. GD TREN deltog i internationella krisövningar, bland annat den stora övningen Convex-3 som arrangerades i Rumänien i maj 2005.

Kommissionen spelade en aktiv roll i förslaget från WHO-FAO[26] om en Codex Alimentarius för fastställande av permanenta riktlinjer för högsta tillåtna nivåer av radionuklider i mat i internationell handel. Det rådde brett samförstånd om ett alternativt förslag från kommissionen. Kommissionens ståndpunkt godkändes till slut av den expertgrupp som inrättats enligt artikel 31 i fördraget, vilket innebar att gemenskapen hade en god grund för att hävda sina åsikter i kommittén för Codex Alimentarius i april 2005. Gemenskapens gemensamma ståndpunkt fick Codex-kommittén att överlåta omarbetningen av riktlinjerna till gemenskapen och IAEA (som utarbetat det ursprungliga förslaget). Det nya utkastet, som skulle kunna antas under 2006, återspeglar gemenskapens ståndpunkt när det gäller riktlinjernas omfattning (dvs. endast nödsituationer) och den separata behandlingen av barnmat.

5.4. Leverans av kärnmaterial

Kanada har fortsatt att vara den största leverantören av naturligt uran till EU medan Ryssland är den största leverantören om man även tar hänsyn till anrikat resturan och höganrikat uran.

Leveranssäkerhet har blivit en centralare fråga än för några år sedan när priserna var lägre och det var lättare att få leveranser. Nästan hälften av världens reaktorbehov av kärnbränsle har under de senaste åren täckts av leveranser från tidigare lager eller genom utblandning av höganrikat uran från militära källor. Enligt ESA krävs mer primärproduktion. De stigande priserna på uran sedan 2003 har lett till ökad prospektering och brytning, vilket gjort att den globala uranproduktionen ökade med 14 % under 2004. Den kommer att öka ytterligare under 2005.

Den viktigaste utvecklingen inom industrin EU var att kommissionen (enligt bestämmelserna om koncentration) i oktober 2004 godkände ett tekniskt gemensamt företag mellan två europeiska företag för uranberikning. Detta gemensamma företag kommer att göra det möjligt för det ena företaget att använda sig av den centrifugeringsteknik som utvecklats av det andra och att bygga en ny anläggning för anrikning genom centrifugering som väntas kunna inleda produktionen under 2007.

6. INTERNATIONELLT SAMARBETE

6.1. Avtal med tredjeland

6.1.1. Japan

Under 2004 avslutade kommissionen förhandlingarna och antog och överlämnade till rådet en rekommendation[27] om att rådet skulle godta slutandet av två avtal med Japan om samarbete när det gäller fredlig användning av kärnenergi och kärnteknisk forskning och utveckling. Efter frågor om tolkningen från Japan överlämnade kommissionen till rådet förslag till omarbetningar som rådet kunde godta. Avtalet undertecknades i februari 2006.

6.1.2. Ukraina

I september 2004 godkände rådet att kommissionen ingår ett avtal mellan Euratom och Ukrainas ministerråd om samarbete avseende fredlig användning av kärnenergi[28]. Kommissionen undertecknade avtalet den 28 april 2005.

Avtalet omfattar kärnsäkerhet, kontrollerad kärnfusion, forskning och utveckling på kärnenergiområdet, internationell transport, inbegripet handel med kärnmaterial och tillhandahållande av tjänster som är knutna till kärnbränslecykeln, samt åtgärder för att förhindra olaglig handel med kärnmaterial.

6.1.3. Kazakstan

Under 2004 fortsatte förhandlingarna om ett bilateralt avtal om samarbete när det gäller fredlig användning av kärnenergi. Ett ändrat förslag till avtal överlämnades till Kazakstan i februari 2005.

6.1.4. Uzbekistan

Det bilaterala avtalet om samarbete när det gäller fredlig användning av kärnenergi trädde i kraft den 1 augusti 2004.

6.2. Internationella konventioner

6.2.1. Konventionen om kärnsäkerhet

Kommissionen har ändrat sitt beslut 1999/819/Euratom av den 16 november 1999 om Europeiska atomenergigemenskapens (Euratom) anslutning till 1994 års konvention om kärnsäkerhet med avseende på den förklaring som bifogas konventionen[29]. Efter ett domstolsbeslut överlämnades en ny behörighetsdeklaration till IAEA:s generalsekretariat[30].

Vid det tredje mötet för omarbetning av konventionen om kärnsäkerhet (april 2005) deltog Euratom för andra gången som avtalsslutande part. Det var dock första gången efter det att den utvidgade behörighetsdeklarationen utarbetats. Kommissionen lade fram en rapport som behandlar alla aspekter av konventionen.

6.2.2. Konventionen

Konventionen om säkerheten vid hantering av använt kärnbränsle och om säkerheten vid hantering av radioaktivt avfall, som förhandlats fram under IAEA:s överinseende, trädde i kraft den 18 juni 2001. I oktober 2001 överlämnade kommissionen till rådet ett förslag om anslutning till konventionen. I januari 2005 antog rådet ett beslut[31] om godkännande av Euratoms anslutning till konventionen liksom en deklaration om dess behörighet.

Den 14 juni 2005 antog kommissionen det nödvändiga beslutet[32] om godkännande av Euratoms anslutning till konventionen. Anslutningen träder i kraft från och med januari 2006.

6.2.3. Konventionen om fysiskt skydd av kärnämne

2004 presenterade IAEA förslag till ändringar av konventionen om fysiskt skydd av kärnämne. Efter ett förberedande möte i april 2005 antog ändringskonferensen den 8 juli ändringarna av konventionen.

Genom sitt beslut av den 28 juni 2005[33] bemyndigade rådet kommissionen att förhandla om ändringar av konventionen om fysiskt skydd av kärnämne när det gäller de frågor där gemenskapen är behörig. Euratom deltog därför fullt ut i ändringskonferensen.

6.2.4. Konventionen om tidig information vid en kärnenergiolycka och konventionen om bistånd i händelse av en kärnteknisk olycka eller ett nödläge med radioaktiva ämnen

Kommissionen antog två förslag till rådets beslut[34] om godkännande av anslutningen till IAEA:s konventioner om tidig information vid en kärnenergiolycka och konventionen om bistånd i händelse av en kärnteknisk olycka eller ett nödläge med radioaktiva ämnen. Besluten möjliggör ett ökat deltagande från gemenskapens sida i de mekanismer som införts genom dessa konventioner och kompletterar liknande bestämmelser på EU-nivå. Euratom håller på att ansluta sig till dessa två konventioner.

6.3. Samarbete med IAEA och andra internationella organisationer

IAEA ansvarar för världsomspännande kärnämneskontroll i enlighet med icke-spridningsavtalet. Kommissionen ansvarar för gemenskapens redovisnings- och kontrollsystem för IAEA. I överensstämmelse med trepartsavtalet om kärnämneskontroll kan kommissionens inspektioner observeras av IAEA:s inspektörer. När IAEA anser att så behövs genomförs verksamhet vid sidan av kommissionens inspektioner. Kommissionen har stött IAEA:s arbete genom att ställa sin utrustning till organets förfogande.

Det har bedrivits ett tillfredsställande samarbete när det gäller tilläggsprotokoll och redovisning av kärnämne. Man avslutade diskussionerna om formella arrangemang för de nya medlemsstaternas anslutning till gemenskapens avtal om kärnämneskontroll[35].

Man intensifierade också deltagandet i arbetet i ett antal internationella organisationer och deras kommittéer (t.ex. IAEA, OECD/NEA och ICRP). Särskilt betydelsefullt var arbetet när det gäller säkerhetskrav för geologisk deponering av radioaktivt avfall. Man har dock fortfarande inte kommit överens om eller fastställt specifika EU-normer för säkerhet.

[1] Den årliga rapporten kan beställas och finns även på följande webbplats: http://europa.eu.int/comm/euratom/index_en.html

[2] När det gäller GD Forskning (FoTU): http://europa.eu.int/comm/research/ och när det gäller Gemensamma forskningscentret (GFC): http://www.jrc.cec.eu.int/

[3] GD RELEX: Yttre förbindelser, GD AIDCO: EuropaAid.

[4] GD ELARG: Utvidgning.

[5] GD ECFIN: Ekonomi och finans.

[6] KOM(2004) 526 av den 8 september 2004.

[7] KOM(2004) 716 av den 12 november 2004.

[8] Europeiska ekonomiska och sociala kommittén.

[9] KOM(2004) 716 slutlig – 2004/0249 (CNS).

[10] KOM(2005) 673 slutlig av den 21 december 2005.

[11] Förordning (Euratom) nr 302/2005.

[12] C(2005) 5127 av den 15 december 2005.

[13] EGT L 346, 31.12.2003, s. 57.

[14] EGT L 2, 6.1.2004, s. 36–46.

[15] ”CANada Deuterium Uranium”. Kanadensiska tungvattenmodererade tryckrörsreaktorer (PWHR) som använder tungt vatten (deuteriumoxid) som moderator och kylare, och naturligt uran som bränsle.

[16] Europeiska banken för återuppbyggnad och utveckling.

[17] Rapport om användningen av de ekonomiska resurserna för avveckling av kärnkraftverk, KOM(2004) 719 slutlig.

[18] Kommissionen kommer att anta rapporten under 2006.

[19] C(2004) 1669 av den 30 april 2004.

[20] Informationsskrivelse.

[21] Internationella strålskyddskommissionen.

[22] Enligt den artiklen har kommissionen rätt att granska verksamheten vid anläggningar som kontrollerar radioaktivitetsnivån i luft, vatten och mark.

[23] Kommissionens rekommendation av den 8 juni 2000 om tillämpningen av artikel 36 i Euratomfördraget när det gäller övervakning av radioaktivitetsnivån i miljön för att bedöma exponeringen av befolkningen som helhet (2000/473/Euratom).

[24] Enligt den artikeln skall kommissionen yttra sig (efter att ha hört expertgruppen) om alla uppgifter som medlemsstaterna lämnat om planerna för deponering av radioaktivt avfall om genomförandet av planerna kan medföra radioaktiv kontamination i någon annan medlemsstat.

[25] Europeiska kommissionens ordning för ett snabbt informationsutbyte i händelse av en nödsituation som medför risk för strålning.

[26] Världshälsoorganisationen – FN:s livsmedels- och jordbruksorganisation.

[27] SEK(2004) 524 slutlig av den 26 november 2004.

[28] KOM(2003) 129 slutlig.

[29] Beslut 2004/491/Euratom.

[30] Kommissionen mot rådet. Mål C-29/99, REG 2002, s. I-11221. Domstolen ogiltigförklarade delvis den deklaration som Europeiska atomenergigemenskapen gjorde vid anslutningen till konventionen om kärnsäkerhet.

[31] 2005/84/Euratom, EGT L 30, 3.2.2005, s. 10.

[32] C(2005) 1729.

[33] KOM(2005) 199.

[34] KOM(2004) 560 av den 16 augusti 2004.

[35] INFCIRC 193.