Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om "Förslag till rådets förordning om bevarande, karakterisering, insamling och nyttjande av genetiska resurser inom jordbruket och om ändring av förordning (EG) nr 1258/1999"

(KOM(2001) 617 slutlig (Del I) - 2001/0256 CNS)

(2002/C 149/04)

Den 22 november 2001 beslutade rådet att i enlighet med artiklarna 36 och 37 i EG-fördraget rådfråga Ekonomiska och sociala kommittén om ovannämnda förslag.

Sektionen för jordbruk, landsbygdsutveckling och miljö, som svarat för kommitténs beredning av ärendet, antog sitt yttrande den 4 april 2002. Föredragande var Lutz Ribbe.

Vid sin 390:e plenarsession den 24-25 april 2002 (sammanträdet den 24:e april) antog Ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 89 röster för och 2 nedlagda röster.

1. Inledning

1.1. Genom rådets förordning (EG) nr 1467/94 om bevarande, karakterisering, insamling och nyttjande av genetiska resurser inom jordbruket inleddes år 1994 ett åtgärdsprogram för en femårsperiod som löpte ut den 31 december 1999. I åtgärdsprogrammet tog kommissionen upp initiativ från Europaparlamentet som redan på 80-talet hänvisade till problemet med genetisk erosion i olika resolutioner, samt föreslog gemenskapsinitiativ för att motverka denna utveckling.

1.2. Olika projekt finansierades genom åtgärdsprogrammet. De flesta av dessa projekt rörde huvudsakligen karakteriseringen av tillgängliga genetiska resurser i ex situ-samlingar. De som deltog i projekt var framför allt genbanker, forskningsinstitut och användare. Under ledning av vetenskapliga institut gjordes också icke-statliga organisationer delaktiga.

1.3. I enlighet med vad som fastställs i förordning (EG) nr 1467/94 blev åtgärdsprogrammet utvärderat av en grupp oberoende sakkunniga efter programperiodens slut. Rådet och Europaparlamentet fick sedan ta del av den utarbetade rapporten. I rapporten bedöms åtgärdsprogrammet i allmänhet positivt, samtidigt som man kräver att åtgärderna skall fullföljas och förstärkas. Följande föreslås:

- Man bör skapa större balans mellan projekt inom växtriket och djurriket.

- Man bör införa bevarande in situ/on farm för att fullgöra de internationella åtagandena och ta större hänsyn till ekoregionernas egenskaper.

- Man bör göra de icke-statliga organisationerna mer delaktiga.

- Man bör förbättra samordningen mellan medlemsstaterna och kommissionen när det gäller förhandlingar och åtgärder på FAO-nivå.

- Man bör utforma åtgärderna så att medlemsstaterna deltar mer aktivt.

1.4. I förslaget till förordning föreslår kommissionen att man skall införa ett nytt åtgärdsprogram på gemenskapsnivå med en löptid på ytterligare fem år.

2. Allmänna kommentarer

2.1. Kommittén välkomnar uttryckligen att kommissionen föreslår ett nytt åtgärdsprogram på gemenskapsnivå. Vi betonar att förlusten av genetiska resurser i jordbruket inte på långa vägar har upphört, vilket innebär att ytterligare ansträngningar måste göras för att karakterisera, registrera och bevara genmaterial. Man bör även fortsätta uppmuntra jordbruksföretagen att utnyttja den genetiska mångfalden.

2.2. Man har bara delvis utvärderat vilka egenskaper, dvs. vilket genmaterial, som finns i de kända och till viss del väldigt hotade och ibland utdöende arterna. En viktig anledning till att bevara genresurser är därför att man eventuellt kan utnyttja olika egenskaper som hittills varit okända.

2.3. Det finns fortfarande betydande brister i inventeringen av genmaterial i databaser och skapandet av nätverk mellan befintliga databaser. Oklarheter vad gäller tillgången till databaser och rätten att utnyttja dem kvarstår också.

2.4. Å ena sidan finns det en vetenskaplig modell som går ut på att bevara genmaterial för att säkerställa ett eventuellt utnyttjande i framtiden. För detta måste man teoretiskt sett bevara genbankerna eller ett förhållandevis litet antal levande exemplar i "botaniska trädgårdar eller djurparker".

2.5. Utvecklingen av den biologiska mångfalden när det gäller växter är (särskilt inom jordbruket) kopplad till ekonomiska kriterier, men även till klimatförhållanden, uppkomsten av nya sjukdomar inom EU:s territorium och en positiv utveckling på växtskyddsområdet. Minst lika viktigt som denna vetenskapliga metod är att man säkerställer att den genetiska mångfalden av resurser i jordbruket utnyttjas. I samband med detta bör man inom ramen för den gemensamma jordbrukspolitikens andra pelare främja miljövänliga metoder, t.ex. olika former av växelbruk. Dessutom bör man vidta åtgärder för att säkerställa att vissa avelsdjur som blir allt ovanligare används.

2.6. Bevarandet av denna mångfald är en fråga i allmänhetens intresse och även i Europas intresse. Kommittén betonade redan i ett yttrande om "Situationen med avseende på miljön och miljöskydd i Europa"(1) att bevarandet av levande djur och växter är en europeisk angelägenhet även om en del av arterna bara finns i vissa regioner. Detta gäller även för tamdjur och växter som inte endast har användbart genmaterial i ekonomiskt hänseende. De ligger till grund för bevarandet av mångfalden i den europeiska jordbruks- och landsbygdskulturen.

3. Särskilda kommentarer

3.1. Det är påfallande att det gått nästan två år mellan den första åtgärdsperiodens slut (31 december 1999) och det nuvarande förslaget. Av detta kan man dra slutsatsen att kommissionen grundligt övervägde om man skulle fullfölja åtgärden.

3.2. Kommittén välkomnar att det finansiella anslaget för åtgärdsprogrammet, som tidigare var 20 miljoner euro för hela perioden, nu höjs till 10 miljoner euro per år. Det är dock uppenbart att detta belopp bara kan finansiera i och för sig värdefulla åtgärder för den vetenskapliga inventeringen, karakteriseringen och arkiveringen av genmaterial, men inte under några omständligheter räcker till att i stor utsträckning använda ekonomiskt sett mindre intressanta arter i jordbruket i någon större omfattning.

3.2.1. Kommittén välkomnar därför tillägget till artikel 1.2 i förordning (EG) nr 1258/1999 om "Åtgärder för bevarande, karakterisering, insamling och nyttjande av genetiska resurser inom jordbruket" som fastställs i artikel 9 i förslaget till förordning.

3.2.2. I detta sammanhang är det dock viktigt att betona att det nu blir obligatoriskt för medlemsstaterna att genomföra programmen och åtgärderna. Programmen får inte heller längre bara omfatta vissa arter som endast finns i få exemplar och vars fortbestånd verkligen är hotat.

3.3. Trots förslaget om ett nytt åtgärdsprogram verkar kommissionen inte fullständigt inse betydelsen av att EU genast måste agera på detta område. Till skillnad från det tidigare åtgärdsprogrammet skall man i framtiden inte ta initiativ till eller genomföra fler gemenskapsprojekt. Åtgärdsprogrammet skall enbart genomföras genom åtgärder i medlemsstaterna och delvis i form av multinationella program. De program som finansieras av gemenskapsmedel behöver inte ens godkännas i Bryssel utan medlemsstaterna meddelar bara kommissionen vilka program som genomförs och eventuella ändringar (artikel 4.1). Kommissionen avstår därmed från möjligheten att ta initiativ till gemenskapsåtgärder på de områden där medlemsstaterna inte vidtar åtgärder. Detta är en brist.

3.4. Man bör ytterligare överväga det planerade upphävandet av förordning (EG) nr 1467/94 som gör det möjligt att ta initiativ till vissa projekt. Det är även viktigt att bevara den samordningsfunktion som kommissionen har på detta område. Detta går utöver förordningens egentliga handlingsområde och inbegriper t.ex. samordning av medlemsstaternas åtgärder på internationell nivå.

3.5. Enligt artikel 7 skall medlemsstaterna stå för 15 % av finansieringen av åtgärderna och gemenskapen för 35 %. Detta innebär att projektdeltagare själva måste bidra med 50 %. Faran med denna sorts program, som inte alltid är direkt intressanta i ekonomiskt hänseende, är att särskilda projekt som syftar till att bevara och framför allt utnyttja de genetiska resurserna inte genomförs.

3.6. Enligt kommittén är det över huvud taget oklart i vilken utsträckning kommissionen skall engagera sig på detta område i fortsättningen. Gemenskapens olika organ och allmänheten i EU bör i ett särskilt meddelande informeras om kommissionens planerade åtgärder och aktioner som är nödvändiga för att uppnå de långtgående målsättningarna, vilka måste sträcka sig mycket längre än programmets fastställda femårsperiod.

3.7. Enligt kommittén är det fortfarande oklart vad som menas med "ekoregioner" (se artikel 4.1 c). Vem beslutar vilka regioner som är ekoregioner (enligt vilka kriterier?)

3.7.1. Kommissionen bör utarbeta en rapport där man undersöker hur förordning (EG) nr 1257/99 om utveckling av landsbygden bör utformas, för att i större utsträckning främja nyodling av sällsynta växter och bevara vissa arter av avelsdjur som blir allt ovanligare. Detta bör ses som en del i det mångfunktionella jordbruket och en del i ett omfattande program för bevarande och nyttjande av genetiska resurser.

Bryssel den 24 april 2002.

Ekonomiska och sociala kommitténs

ordförande

Göke Frerichs

(1) ESK:s yttrande om "Situationen med avseende på miljön och miljöskydd i Europa", EGT C 221, 7.8.2001, s. 130-137.