Förslag till RÅDETS BESLUT om bemyndigande för Lettland att införa en särskild åtgärd som avviker från artiklarna 26.1 a, 168 och 168a i direktiv 2006/112/EG om ett gemensamt system för mervärdesskatt /* COM/2013/068 final - 2013/0043 (NLE) */





MOTIVERING 1. BAKGRUND TILL FÖRSLAGET Motiv och syfte Enligt artikel 395.1 i rådets direktiv 2006/112/EG av den 28 november 2006 om ett gemensamt system för mervärdesskatt (nedan kallat momsdirektivet) får rådet enhälligt på förslag av kommissionen bemyndiga varje medlemsstat att genomföra särskilda åtgärder som avviker från bestämmelserna i detta direktiv, för att förenkla uppbörden av skatt eller för att förhindra vissa slag av skatteundandragande eller skatteflykt. Genom en skrivelse som registrerades hos kommissionen den 17 juni 2011 begärde Republiken Lettland (nedan kallad Lettland) bemyndigande att tillämpa en åtgärd som avviker från de allmänna principer som styr rätten till avdrag. Lettland ändrade i väsentliga avseenden denna begäran genom en skrivelse som registrerades hos kommissionen den 27 augusti 2012. Genom en skrivelse av den 26 november 2012 underrättade kommissionen, i enlighet med artikel 395.2 i mervärdesskattedirektivet, övriga medlemsstater om Lettlands ansökan. Genom en skrivelse av den 30 november 2012 underrättade kommissionen Lettland om att den hade alla uppgifter som den ansåg sig behöva för att kunna handlägga ärendet. Allmän bakgrund Enligt artiklarna 168 och 168a i momsdirektivet får en beskattningsbar person dra av mervärdesskatt för inköp i samband med beskattade transaktioner. I artikel 26.1 a i samma direktiv föreskrivs att användning för privat bruk av en vara som ingår i en rörelses tillgångar ska likställas med tillhandahållande av tjänster mot ersättning om avdragsrätt förelegat för mervärdesskatten på dessa varor. Detta system möjliggör återvinning av mervärdesskatt som ursprungligen dragits av i samband med privat bruk. När det gäller personbilar är detta system svårt att tillämpa, främst eftersom det är svårt att fastställa fördelningen mellan privat och yrkesmässigt bruk. I de fall register förs medför detta att en extra börda läggs på såväl verksamheten som förvaltningen för att hålla dessa register och för kontrollen av dem. Det skulle vara fallet även om Lettland skulle använda sig av den möjlighet som ges i artikel 168a.2 i momsdirektivet, nämligen att begränsa avdraget för utgifter relaterade till tjänstebilar i proportion till den beskattningsbara personens faktiska användning av dessa i rörelsen. Därför har Lettland begärt att få begränsa avdragsrätten till en fastställd procentandel av det ursprungliga avdraget och att i gengäld befria företag från skyldigheten att redovisa skatt för den privata användningen. Fördelen med detta system är att det blir enklare för alla berörda och samtidigt förhindrar skatteflykt eller skatteundandragande genom felaktig redovisning. Utifrån de uppgifter som Lettland lämnat framgår att i genomsnitt 20 % av användningen av företagsbilar är för privat bruk. Den procentuella begränsningen bör därför fastställas till 20 %. Det nya systemet kommer att gälla alla personbilar med högst åtta sittplatser och under en viss vikt som inte uteslutande används yrkesmässigt. Personbilar som används för vissa särskilda verksamheter skulle dock undantas från begränsningen av avdragsrätten och behandlas enligt de normala reglerna. Detta gäller bilar som köps in för återförsäljning, uthyrning eller leasing, bilar som används för transport av passagerare (t.ex. taxiresor) eller varor, bilar som används för körlektioner, bilar som används för vakt- eller larmtjänster, och bilar som används som demonstrationsexemplar vid bilförsäljning. Den 29 oktober 2004 lade kommissionen fram ett förslag till ett rådsdirektiv som inbegriper en harmonisering av de kategorier av utgifter för vilka medlemsstaterna får tillämpa undantag från avdragsrätt (förslag om förenkling av mervärdesskatteregler (KOM(2004) 728 slutlig). Utgifter för personbilar ingår i detta förslag, varför en eventuell förlängning av giltighetsperioden inte bör gå utöver tidpunkten för antagande och ikraftträdande av det direktivet. Avvikelsen bör under alla omständigheter inte gälla längre än till och med den 31 december 2015 om det föreslagna direktivet inte har trätt i kraft vid den tidpunkten, så att man kan bedöma om begränsningen till 20 % fortfarande avspeglar den faktiska allmänna fördelningen mellan yrkesmässigt och privat bruk. Varje begäran om förlängning bör åtföljas av en rapport, som innehåller en översyn av den procentuella begränsning som tillämpas, och skickas till kommissionen senast den 31 mars 2015. Gällande bestämmelser Liknande avvikelser från avdragsrätten har beviljats andra medlemsstater. Enligt artikel 176 i direktiv 2006/112/EG ska rådet besluta vilka utgifter som inte ska medföra rätt till avdrag av mervärdesskatt. Fram till dess ger direktivet medlemsstaterna rätt att behålla undantag som gällde den 1 januari 1979. Det finns därför ett antal bestämmelser om ”frysning” som begränsar rätten till avdrag i fråga om personbilar. 2. RESULTAT AV SAMRÅD MED BERÖRDA PARTER OCH KONSEKVENSBEDÖMNINGAR Samråd med berörda parter Inte relevant. Extern experthjälp Någon extern experthjälp har inte behövts. Konsekvensbedömning Syftet med förslaget till beslut är i första hand att förenkla uppbörden av mervärdesskatt på personbilar som delvis används för icke-yrkesmässiga ändamål och har därför en potentiellt positiv effekt. Samtidigt motverkas skatteflykt genom felaktig redovisning. På grund av det snäva tillämpningsområdet och den begränsade tillämpningsperioden kommer åtgärden under alla omständigheter att få begränsade effekter. 3. FÖRSLAGETS RÄTTSLIGA ASPEKTER Sammanfattning av den föreslagna åtgärden Bemyndigande för Lettland att begränsa avdragsrätten till 80 % av mervärdesskatten på utgifterna i förhållande till personbilar som inte uteslutande används för yrkesmässigt bruk. I de fall avdragsrätten är begränsad behöver den beskattningsbara personen inte redovisa mervärdesskatt för privat bruk av bilen. Rättslig grund Artikel 395 i momsdirektivet. Subsidiaritetsprincipen En medlemsstat som önskar införa åtgärder som avviker från momsdirektivet måste enligt artikel 395 i direktivet bemyndigas av rådet genom ett rådsbeslut. Därför är förslaget förenligt med subsidiaritetsprincipen. Proportionalitetsprincipen Förslaget är förenligt med proportionalitetsprincipen av följande skäl: Beslutet avser ett bemyndigande som beviljas en medlemsstat på dess egen begäran och utgör därför ingen förpliktelse. Med hänsyn till avvikelsens begränsade omfattning står den särskilda åtgärden i proportion till syftet. Val av regleringsform Enligt artikel 395 i momsdirektivet är en avvikelse från de gemensamma mervärdesskattereglerna bara möjlig om rådet godkänner detta enhälligt på grundval av ett kommissionsförslag. Ett rådsbeslut är också den lämpligaste regleringsformen, eftersom det kan riktas till enskilda medlemsstater. 4. BUDGETKONSEKVENSER Förslaget påverkar inte unionens budget. 5. ÖVRIGT Översyn/ändring/tidsbegränsning Förslaget innehåller en bestämmelse om tidsbegränsning. 2013/0043 (NLE) Förslag till RÅDETS BESLUT om bemyndigande för Lettland att införa en särskild åtgärd som avviker från artiklarna 26.1 a, 168 och 168a i direktiv 2006/112/EG om ett gemensamt system för mervärdesskatt EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA BESLUT med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, med beaktande av rådets direktiv 2006/112/EG av den 28 november 2006 om ett gemensamt system för mervärdesskatt[1], särskilt artikel 395.1, med beaktande av Europeiska kommissionens förslag, och av följande skäl: (1) Genom skrivelser som registrerades hos kommissionen den 17 juni 2011 och den 27 augusti 2012 ansökte Lettland om att få avvika från de bestämmelser i direktiv 2006/112/EG som reglerar rätten att dra av ingående mervärdesskatt i samband med personbilar. (2) Kommissionen underrättade övriga medlemsstater om Lettlands begäran genom en skrivelse av den 26 november 2012. Genom en skrivelse av den 30 november 2012 underrättade kommissionen Lettland om att den hade alla uppgifter som den ansåg sig behöva för att kunna handlägga ärendet. (3) I artiklarna 168 och 168a i direktiv 2006/112/EG fastställs en beskattningsbar persons rätt att dra av mervärdesskatt som tas ut för varor som levererats till honom eller för tjänster som tillhandahållits honom för användning i hans beskattningsbara transaktioner. Artikel 26.1 a i det direktivet innehåller ett krav på redovisning av mervärdesskatt när en rörelses tillgångar används för icke-yrkesmässigt bruk. (4) Det är ofta mycket svårt att korrekt kartlägga det icke-yrkesmässiga bruket och även om det är möjligt är metoderna för att göra det ofta tungrodda. Enligt det bemyndigande som begäran avser bör mervärdesskattebeloppet på avdragsberättigade utgifter för personbilar som inte enbart används för ändamål i rörelsen, med vissa undantag, fastställas som en fast procentsats. Utifrån de uppgifter som Lettland lämnat är en procentsats på 80 % rimlig. För att undvika dubbelbeskattning bör samtidigt kravet på att redovisa mervärdesskatt för icke-yrkesmässig användning av personbilar tills vidare upphävas om personbilarna har omfattats av den begränsning som bemyndigas genom detta beslut. Denna förenklingsåtgärd gör att privat användning av företagsbilar inte behöver redovisas och förhindrar samtidigt skatteundandragande genom felaktig redovisning. (5) Begränsningen av avdragsrätten enligt bemyndigandet bör gälla mervärdesskatt som betalats vid köp, leasing, gemenskapsinternt förvärv och import av specificerade personbilar och tillhörande utgifter, till exempel bränsleköp. (6) Bemyndigandet bör endast gälla personbilar med en högsta tillåten vikt som inte överstiger 3 500 kilogram och med högst åtta säten utöver förarsätet. All icke yrkesmässig användning av personbilar med en vikt som överstiger 3 500 kilogram eller med fler än åtta säten utöver förarsätet är försumbar på grund av deras art eller den typ av rörelse de används inom. Dessutom bör en detaljerad förteckning över specifika personbilar som inte omfattas av bemyndigandet på grundval av deras särskilda användning tillhandahållas. (7) Den 29 oktober 2004 antog kommissionen ett förslag till rådets direktiv om ändring av direktiv 77/388/EEG i syfte att förenkla skyldigheterna på mervärdesskatteområdet[2]. Direktiv 77/388/EEG har under tiden ersatts av direktiv 2006/112/EG. Förslaget innehåller bestämmelser om en harmonisering av de kategorier av utgifter för vilka undantag från avdragsrätten kan tillämpas. Enligt förslaget kan undantag från avdragsrätt komma att gälla motordrivna vägfordon. Tillämpningsperioden för detta beslut bör därför begränsas till den tidpunkt då det direktivet träder i kraft. Det är dock nödvändigt att föreskriva en särskild förfallodag för bemyndigandet om det direktivet inte har trätt i kraft den dagen, eftersom bemyndigandet måste ses över liksom allmänna procentuella fördelningen mellan yrkesmässigt och privat bruk. (8) Om Lettland anser att en förlängning av bemyndigandet efter 2015 är nödvändigt bör Lettland senast den 30 mars 2015 tillsammans med ansökan om förlängning lämna en rapport till kommissionen som ska innehålla en översyn av den procentuella begränsning som tillämpas. (9) Avvikelsen kommer bara att få en försumbar effekt på den totala skatteuppbörden i sista konsumtionsledet och kommer inte att påverka unionens egna medel som härrör från mervärdesskatt. HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. Artikel 1 Med avvikelse från artiklarna 168 och 168a i direktiv 2006/112/EG bemyndigas Lettland härmed att begränsa rätten att dra av mervärdesskatt som påförts utgifter för personbilar som inte uteslutande används för yrkesmässigt bruk till 80 %. Artikel 2 Med avvikelse från artikel 26.1 a i direktiv 2006/112/EG får Lettland inte likställa användningen för privat bruk av en personbil som ingår i tillgångarna i en beskattningsbar persons rörelse med tillhandahållande av tjänster mot ersättning, om bilen har omfattats av en begränsning enligt artikel 1 i detta beslut. Artikel 3 De utgifter som avses i artikel 1 ska täcka köp, leasing, gemenskapsinternt förvärv och import av sådana bilar samt utgifter för underhåll, reparationer och bränsle. Artikel 4 Artiklarna 1 och 2 ska endast gälla personbilar med en högsta tillåten vikt som inte överstiger 3 500 kilogram och med högst åtta säten utöver förarsätet. Artikel 5 Artiklarna 1 och 2 ska inte tillämpas på följande personbilskategorier: a) bilar som köps in för återförsäljning, uthyrning eller leasing, b) bilar som används för transport av passagerare mot betalning, även taxi, c) bilar som används för varutransporter, d) bilar som används för tillhandahållande av körlektioner, e) bilar som används för tillhandahållande av vakttjänster, f) bilar som används som utryckningsfordon, g) bilar som används som demonstrationsexemplar vid bilförsäljning. Artikel 6 En ansökan om förlängning av det bemyndigande som föreskrivs i detta beslut ska lämnas till kommissionen senast den 30 mars 2015. En eventuell ansökan om förlängning av det bemyndigandet ska åtföljas av en rapport som innehåller en översyn av den procentsats som fastställs i artikel 1. Artikel 7 Detta beslut ska upphöra att gälla den dag då unionsregler som fastställer vilka utgifter för motordrivna vägfordon som inte medför rätt till fullt avdrag för mervärdesskatt träder i kraft, eller den 31 december 2015, beroende på vilken dag som infaller först. Artikel 8 Detta beslut riktar sig till Republiken Lettland. Utfärdat i Bryssel den På rådets vägnar Ordförande [1] EUT L 347, 11.12.2006, s. 1. [2] KOM(2004) 728 slutlig.