RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL RÅDET

Utvärdering av de italienska myndigheternas rapport till kommissionen och rådet om indrivningen av den tilläggsavgift som mjölkproducenterna är skyldiga att betala för regleringsåren 1995/1996–2001/2002

(enligt artikel 3 i rådets beslut 2003/530/EG)

Denna utvärderingsrapport har upprättats i enlighet med artikel 3 i rådets beslut 2003/530/EG av den 16 juli 2003 om huruvida ett stöd som Republiken Italien har för avsikt att bevilja sina mjölkproducenter är förenligt med den gemensamma marknaden (nedan kallat rådets beslut), enligt vilket de behöriga italienska myndigheterna årligen ska rapportera till rådet och kommissionen om hur de lyckas driva in det belopp som producenterna är skyldiga på grundval av tilläggsavgiften för regleringsåren 1995/1996–2001/2002.

Det stöd som Republiken Italien beviljar mjölkproducenter genom att träda in och till gemenskapen betala det belopp som dessa producenter är skyldiga gemenskapen för tilläggsavgiften på mjölk och mjölkprodukter för regleringsåren från 1995/1996 till 2001/2002 och genom att låta dessa producenter betala tillbaka sin skuld genom uppskjuten betalning utan ränta över ett antal år anses, på grundval av artikel 1 i rådets beslut, undantagsvis vara förenligt med den gemensamma marknaden, under förutsättning att

–återbetalningen är fullständig och görs genom årliga amorteringar av lika storlek,

–återbetalningsperioden inte överstiger 14 år, från och med den 1 januari 2004.

Enligt artikel 2 i rådets beslut 2003/350/EG beviljas stödet på villkor att Italien anmäler hela tilläggsavgiften för avsedda perioder till Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket (EUGFJ), numera Europeiska garantifonden för jordbruket (EGFJ), och att Italien drar av den resterande skulden från de utgifter som finansieras genom EUGFJ för november 2003, november 2004 och november 2005 i form av tre lika stora årliga amorteringar. Genom en skrivelse av den 26 augusti 2003 anmälde Italien i vederbörlig ordning hela tilläggsavgiften för regleringsåren i fråga. Den resterande skulden har i vederbörlig ordning dragits av från de utgifter som finansierats genom EUGFJ för november 2003, 2004 och 2005.

Enligt artikel 3 i rådets beslut 2003/350/EG ska de behöriga italienska myndigheterna årligen rapportera till rådet och kommissionen om hur de lyckas med indrivningen av det belopp som producenterna är skyldiga för tilläggsavgiften för regleringsåren 1995/1996 till 2001/2002.

Genom en skrivelse från AGEA (Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura) av den 4 november 2016 om amorteringen för 2015 (motsvarande den tolfte amorteringen) lämnade de italienska myndigheterna sin elfte rapport enligt denna bestämmelse till kommissionen.

Denna rapport innehåller kommissionens bedömning av de italienska myndigheternas rapport om resultaten för år 2015 i fråga om indrivningen av tilläggsavgiften, både vad gäller de sju regleringsår som omfattas av rådets beslut 2003/530/EG och de regleringsårer som inte omfattas av det beslutet.

Betalning av avgift enligt amorteringsordningen 2003

Rådets beslut om att tillåta Italien att träda in i mjölkproducenternas ställe och betala in tilläggsavgiften till EU:s budget gällde 25 123 producenter som var skyldiga att betala avgiften år 2005, då den första rapporten lämnades in till rådet. Detta antal har minskat till 21 189 för år 2015.

Av det totala antalet mjölkproducenter som omfattas av denna rapport och som är skyldiga att betala tilläggsavgiften för de sju regleringsår som omfattas av rådets beslut, har 15 431 valt att använda den amorteringsordning som infördes 2003. Innan den första amorteringen betalades 2004 var de 15 431 producenter som valt att omfattas av amorteringsordningen sammanlagt skyldiga omkring 345 miljoner euro. Det motsvarar ungefär en fjärdedel av hela skuldbeloppet för de producenter som har vägrat att ansluta sig till amorteringsordningarna. Det verkar därmed som om det till största delen är de producenter som står för de lägsta överskottsnivåerna som har valt att omfattas av amorteringsordningen. De producenter som står för de större produktionsöverskotten (cirka 8 000 producenter som fakturerats omkring 1 miljard euro i avgiftsskuld över de sju regleringsåren) har i stället valt att inte omfattas av amorteringsordningen. Det bör dock noteras att de italienska myndigheterna varje år tar emot nya ansökningar för amorteringsordningen. År 2015 inkom 22 nya ansökningar, motsvarande totalt 3,4 miljoner euro. Det totala belopp som omfattas av amorteringsordningen från år 2003 är 372,33 miljoner euro.

Den tolfte amorteringen, som uppgick till 25 390 665,74 euro, skulle betalas in av 10 540 producenter före den 31 december 2015. Av de italienska myndigheternas kontroller framgår det att 10 282 producenter i vederbörlig ordning betalade in sammanlagt 24 300 792,83 euro under 2015. Detta innebär att 97,55 % av producenterna har betalat 95,7 % av avgifterna i tid vid den tolfte amorteringen. Det har vid de elva tidigare amorteringarna registrerats att 99,6 %, 97,9 %, 99,5 %, 99,7 %, 96,4 %, 96,2 %, 90,5 %, 98,3 %, 96,9 %, 98,2 % respektive 95,9 % av de utestående beloppen betalats in i tid. Sammanlagt uppgår därmed den avgift som betalats in vid de första tolv amorteringarna till närmare 333 357 062 euro (dvs. nästan 97 % av det totala utestående beloppet).

Dessa betalningsnivåer tyder visserligen på att de producenter som omfattas av amorteringsordningen är beslutna att uppfylla sina skyldigheter, men kommissionen anser att den uppföljning som görs i de fall där betalning inte har registrerats inom tidsfristen är en tydlig indikator på hur angelägna de italienska myndigheterna är att se till att villkoren för ordningen uppfylls på ett korrekt sätt och, i slutänden, att driva in hela den utestående avgiften.

För den tolfte amorteringen har betalningar på 1 089 857 euro för de återstående 258 producenterna ännu inte registrerats. (De italienska myndigheterna kommer att redovisa dessa betalningar i nästa årsrapport).