MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL RÅDET EU och Kaliningrad

INLEDNING

Kaliningrad är en unik del av Ryssland i och med att området geografiskt är skilt från resten av landet och efter utvidgningen kommer att vara omslutet av EU. I takt med att utvidgningen närmar sig dras allt mer uppmärksamhet till området. I överensstämmelse med kommissionens strategidokument om utvidgningen från november 2000 är syftet med detta meddelande att bidra till att skapa debatt mellan EU och Ryssland (inbegripet Kaliningrad) och de två grannländer som kommer att bli medlemmar i EU - Polen och Litauen - kring frågor som kommer att påverka den gemensamma framtiden.

I detta meddelande diskuteras vilka effekter EU:s utvidgning kommer att få - dels när det gäller frågor som berör alla ryska regioner [1], dels när det gäller frågor som är specifika för Kaliningrad. EU:s utvidgning kommer att medföra en positiv utveckling för dess grannar och bidra till att skapa stabilitet och välstånd. Ryssland har mycket att vinna på utvidgningen och regioner som t.ex. Kaliningrad ligger väl till för att kunna dra nytta av de nya möjligheter som skapas.

[1] och alla grannländer som inte är medlemmar i EU

Polens och Litauens antagande av EU:s regelverk kommer oundvikligen att medföra vissa förändringar av de regler och den praxis som ligger till grund för förbindelserna mellan Ryssland, EU och de nya medlemsstaterna. Några av dessa förändringar kommer att få lika stor betydelse för samtliga ryska regioner, medan andra kommer att få särskilda konsekvenser för Kaliningrad och då främst för rörligheten för varor och personer samt för energiförsörjningen. I meddelandet tas också upp vad EU och Ryssland tillsammans och till ömsesidig nytta kan göra för att lindra verkningarna av de problem som Kaliningrad brottas med och som inte direkt hänger samman med utvidgningen, exempelvis på områden som miljö, brottsbekämpning, hälso- och sjukvård samt ekonomisk utveckling.

Kommissionen lägger inte fram några formella förslag till beslut i meddelandet, utan de tankar och förslag som presenteras är snarare tänkta att utgöra underlag för diskussioner mellan de berörda parterna. Ansvaret för Kaliningrad ligger hos Ryssland och området självt. Det ligger emellertid i EU:s och dess blivande medlemsstaters intresse att se till att de förändringar som anslutningen kräver genomförs på ett smidigt sätt och att uppmuntra samarbete med Kaliningrad i ett antal regionala frågor. En rad olika förslag läggs fram till hur de frågor som behandlas i meddelandet skulle kunna åtgärdas. Om förslagen visar sig användbara kan de ligga till grund för beslut som fattas av de behöriga myndigheterna.

I bilagorna finns bakgrundsinformation om det aktuella läget i Kaliningrad och om dess förbindelser med grannländer och internationella organisationer.

FRÅGESTÄLLNINGAR MED ANLEDNING AV UTVIDGNINGEN

Rörlighet för varor

I dagsläget styrs handelsförbindelserna mellan EU och Ryssland av det partnerskaps- och samarbetsavtal som undertecknades 1994. När Polen och Litauen ansluter sig kommer de att anta avtalet som en del av EU:s regelverk, och den gemensamma yttre tulltaxan kommer att tillämpas på handeln mellan Ryssland och det utvidgade EU. Eftersom EU redan tillämpar mycket låga tullar enligt principen om mest gynnad nation (MGN) på handeln med ryska industriprodukter (4,1 %, vilket kan jämföras med Polens MGN-tullsats på 15,8 % och Litauens på 5,3 %), kommer ryska varor att gynnas av betydligt lägre tullar efter utvidgningen. Dessa lägre tullar kommer att gälla såväl för varor från Kaliningrad som för varor från övriga Ryssland. Med tanke på områdets närhet till EU:s marknader är denna möjlighet till förenklat tillträde viktig för Kaliningrad. Eftersom Kaliningrad i hög grad är beroende av handeln med närliggande områden, torde det ligga i dess intresse att anta EU:s tekniska bestämmelser och standarder så att området till fullo kan dra nytta av detta förbättrade marknadstillträde. Till dess att en mer ingående bedömning görs kan man emellertid inte utesluta att de förändringar i handelsordningen som kommer att ske i samband med anslutningen kan få effekter för vissa produkter.

Det föreslås att EU och Ryssland inom partnerskaps- och samarbetsavtalets underkommitté för handel och industri utreder utvidgningens handelspolitiska effekter för Kaliningrad. Om det framkommer att särskilda problem föreligger kan underkommittén få i uppdrag att föreslå hur man skall komma till rätta med dessa. Denna utredning bör göras under första halvåret 2001.

I dagsläget fraktas varor från Kaliningrad till Ryssland och vice versa genom Litauen och Lettland eller Vitryssland. Efter utvidgningen kommer det enligt partnerskaps- och samarbetsavtalet att vara tillåtet att fritt föra varor genom Litauen och Lettland utan några tullar eller andra transiteringsavgifter (annat än avgifter för transport och administration). Partnerskaps- och samarbetsavtalet kommer också att gynna varuhandeln mellan Ryssland och EU eftersom det ger Ryssland status som mest gynnad nation. När Ryssland går med i Världshandelsorganisationen (WTO) kommer WTO:s bestämmelser att tillämpas på handeln mellan EU och Ryssland.

Emellanåt har det lagts fram förslag om en särskild handelsordning för Kaliningrad. Eftersom Kaliningrad helt och hållet tillhör Ryssland är det emellertid svårt att ge området någon särskild status, såsom frihandelsområde eller tullunion. Detta skulle ge upphov till ett antal politiska och rättsliga spörsmål, bortsett från det faktum att det är föga troligt att Ryssland skulle ge Kaliningrad den grad av självstyre krävs. Mot bakgrund av den över lag gynnsamma situation som beskrivs ovan är det inte heller uppenbart att någon särbehandling skulle behövas.

En aspekt på rörligheten för varor som kommer att behöva uppmärksammas är gränsövergångarna. För närvarande finns det 23 gränsövergångar mellan Kaliningrad, Polen och Litauen. För att effektiva varuflöden över EU:s yttre gränser skall kunna garanteras finns det anledning att förbättra såväl den fysiska infrastrukturen som förfarandena, till exempel genom förbättrade informationssystem. Erfarenheter från den senaste utvidgningen har visat att införlivandet av EU:s regelverk har påskyndat gränsformaliteterna vid gränsen mellan Finland och Ryssland. Betydande investeringar i infrastruktur och förfaranden har gjorts i Litauen, vilket borde kunna ge liknande positiva resultat. Det bör vara möjligt att bygga vidare på denna positiva erfarenhet och använda en del av medlen från Phare- och Tacis-programmen till att finansiera förbättrade anläggningar och förfaranden vid gränsövergångarna i nära samarbete med de ryska myndigheterna.

Det föreslås att EU, Ryssland, Polen och Litauen diskuterar en ändamålsenlig förvaltning av gränsövergångarna med utgångspunkt från övergångarna på huvudvägar och järnvägar, i synnerhet de som förbinder området med de alleuropeiska transportkorridorerna I ("via Hanseatica") och IX (mittsektionen). Diskussionerna bör omfatta tullar, gränsbevakning, växtskydd samt veterinär- och hälsoaspekter. De kan äga rum i arbetsgrupper - med Ryssland i de relevanta underkommittéerna inom ramen för partnerskaps- och samarbetsavtalen och med Litauen och Polen inom ramen för respektive Europaavtal. Diskussionerna bör uppmuntra till att återstående avtal om utstakning av gränser och om gränsövergångar ratificeras och till att enighet nås om en flerårig strategi för att förbättra gränsanläggningarna, vilken skall genomföras av behöriga nationella myndigheter. De bör även omfatta råd om bästa möjliga användning av medlen från samtliga källor.

Framtida transitering kommer även att underlättas av förbättrade transportförbindelser i och med att Kaliningrad integreras i det alleuropeiska transportkorridornätet, i synnerhet korridorerna I och IX. Genom Tacis-programmet har grunden redan lagts till en strategi för kombinerade transportsätt för Kaliningrad, men det krävs omfattande investeringar för att få vägkorridorerna I och IX att nå upp till europeisk standard.

Det föreslås att resultaten av denna studie diskuteras med de internationella finansinstituten, de ryska myndigheterna och grannländernas myndigheter i syfte att säkra finansiering för prioriterade projekt.

I dagsläget transporteras militär materiel och personal genom Litauen inom ramen för en särskild överenskommelse med Ryssland. Dessa rutiner måste ses över i samband med utvidgningen.

Energiförsörjning

Huvuddelen av Kaliningrads energibehov tillgodoses genom import från övriga Ryssland via ett gemensamt kraftledningsnät i Litauen. Litauen avser att ansluta sig till det centraleuropeiska elnätet genom att upprätta en förbindelse med Polen. Beroende på vilken teknisk lösning man väljer för en sådan förbindelse (elledningar med eller utan transformatorstation) och vilka kostnaderna blir kan Kaliningrad antingen behålla sin anslutning till det ryska elnätet eller byta till det centraleuropeiska nätet, som i sin tur är kopplat till EU:s viktigaste elnät, UCTE.

Utan att föregripa framtida beslut föreslås det att en Tacis-studie om energibehov, energipotential och tänkbara scenarier genomförs för att bland annat utreda möjligheterna till elproduktion i Kaliningrad, alternativ elförsörjning och möjligheter till utbyte av el. Frågan om nya gasledningsprojekt i Östersjöområdet och relaterade frågor om transitering bör också tas upp i studien, vilket kräver ett nära samarbete mellan EU, Litauen, Ryssland (inbegripet Kaliningrad) och de internationella finansinstituten.

Rörlighet för personer

De nya medlemsstaternas antagande av EU:s regelverk kommer att få konsekvenser för tredje land i fråga om visumkrav och gränskontroller. Regelverkets krav kommer visserligen inte att få annorlunda följder för Kaliningrad än för resten av Ryssland eller andra angränsande tredje länder, men det är möjligt att verkningarna för befolkningen blir större där än i andra delar av Ryssland med tanke på Kaliningrads geografiska läge.

Polen har för avsikt att införliva gemenskapens regelverk under 2001 och Litauen senast vid anslutningen. Detta kommer att påverka transitering och resor. För resor till eller genom en EU-medlemsstat kommer det, oberoende av resans syfte, att krävas visum. Genomresa utan visum (som i dag är möjlig för invånare i Kaliningrad och för vissa grupper av ryska medborgare som färdas genom Litauen) kommer inte längre att vara möjlig. Dessutom kommer de som är bosatta i Kaliningrad att behöva ha ett giltigt pass när de reser (i stället för den nationella identitetshandling som godtas i dag).

Dessa nya bestämmelser kommer inte nödvändigtvis att utgöra ett hinder för personers rörlighet mellan Kaliningrad och övriga Ryssland eller till och från framtida medlemsstater. (Inte heller kommer alla bestämmelser nödvändigtvis att gälla från och med den dag länderna blir medlemmar i EU, eftersom vissa delar av EU:s regelverk inte behöver tillämpas förrän den dag då kontrollerna vid de inre gränserna i det utvidgade EU hävs för de nya medlemsstaterna.) I regelverket finns bestämmelser om utfärdandet av transitvisum samt visum för kortare eller längre vistelse som gör passagen över gränserna smidigare och möjliggör flera inresor.

I det bredare sammanhang som EU:s politik rörande visering och de yttre gränserna utgör kan det finnas behov av att ta itu med ett antal frågor på andra områden för att rörligheten för personer skall fungera friktionsfritt. Det kan t.ex. handla om en eventuell utveckling av ytterligare bestämmelser om småskalig gränstrafik (trafik inom områden som ligger intill den yttre gränsen) för att undvika att lokala sociala och ekonomiska band bryts, verkningarna av befintliga transiteringsbestämmelser med tanke på Kaliningrads speciella situation, kostnaderna för pass (Rysslands ansvar) och visum (nuvarande och framtida EU-medlemsstaters ansvar), inrättandet av konsulat i Kaliningrad för att underlätta utfärdandet av visum (EU-medlemsstaternas ansvar) liksom möjligheten att utnyttja eventuella speciallösningar som regelverket tillåter. I samband med den sistnämnda aspekten bör kandidatländernas olika lösningar undersökas.

Viktigast är emellertid att verksamheten vid gränsövergångarna görs effektiv genom förbättring av anläggningar och förfaranden och utbyte av goda arbetsmetoder. Detta skulle påskynda långsamma och godtyckliga förfaranden vid gränsövergångarna. EU bidrar redan till utvecklingen av infrastruktur vid gränsövergångarna, modernisering av förfaranden och utbildning för att underlätta rörligheten för personer och varor över den framtida yttre gränsen. Sådana praktiska åtgärder underlättar passagen över gränserna samtidigt som de bidrar till att bekämpa organiserad brottslighet och annan illegal verksamhet.

Utan att föregripa anslutningsförhandlingarna med Polen eller Litauen föreslås att de praktiska åtgärderna för ändamålsenliga och effektiva gränskontroller fortsätter i syfte att underlätta rörligheten för personer och varor över den framtida yttre gränsen. Möjligheten att använda sambandstjänstemän kan också övervägas.

EU:s tekniska och ekonomiska bistånd kan bidra till att inrätta ett fungerande system för gränskontroller, inbegripet lämpliga resehandlingar som är tillräckligt säkra mot förfalskning.

I det bredare sammanhang som EU:s politik rörande visering och de yttre gränserna utgör kunde det vara skäl att undersöka hur väl gemenskapsbestämmelserna om småskalig gränstrafik och transitering är avpassade för Kaliningrads speciella situation. Möjligheten att utnyttja eventuella speciallösningar som regelverket tillåter bör ses över, varvid befintliga lösningar, även i kandidatländerna, bör tjäna som exempel.

Kostnaderna för pass (Rysslands ansvar) och för visum (nuvarande och framtida EU-medlemsstaters ansvar) kan också utredas i ett mera allmänt gemenskapspolitiskt perspektiv. Såväl nya som nuvarande medlemsstater kan överväga att inrätta konsulat (eventuellt tillsammans för att minska kostnaderna) i Kaliningrad för att underlätta utfärdandet av visum och för att effektivt kunna hantera migrationsflödena.

Sådana åtgärder för att se till att rörligheten för personer över gränserna löper smidigt skulle innebära en viss samordning mellan Ryssland och EU i fråga om visumpolitik, vilket båda parter dessutom skulle kunna dra nytta av på ett bredare plan. Dessa åtgärder skulle behöva åtföljas av lämpliga kontroller och åtgärder mot resenärer som inte har de handlingar som krävs. Om Ryssland och EU så snart som möjligt kunde sluta ett återtagandeavtal skulle detta bidra till att öka förtroendet.

En informationskampanj bör göras för att undanröja missuppfattningarna om vilka följder en utvidgning av unionen kommer att få för rörligheten för såväl personer som varor över EU:s framtida yttre gränser.

Det föreslås att EU och Ryssland snarast möjligt sluter ett återtagandeavtal.

Vidare föreslås att EU informerar förvaltningen och befolkningen i Kaliningrad och de angränsande områdena om hur EU:s framtida yttre gränser kommer att fungera, med beaktande av att det behövs snabba och effektiva gränsövergångar för varor och personer samtidigt som illegala aktiviteter måste kunna förhindras.

Fiske

Efter utvidgningen kommer Östersjön nästan uteslutande att vara en EU-fiskezon, med undantag för mindre områden kring Kaliningrad och S:t Petersburg.

Det föreslås att en översyn görs av förbindelserna på fiskeområdet mellan EU och Kaliningrad mot bakgrund av utvidgningens konsekvenser för tillträdet till fiske och till konsekvenserna av det kommande fiskeavtalet mellan EU och Ryssland.

FRÅGOR AV ÖMSESIDIGT INTRESSE SOM INTE DIREKT ÄR KNUTNA TILL UTVIDGNINGEN

Ekonomisk utveckling

Arbetslösheten och fattigdomen har ökat avsevärt i Kaliningrad sedan 1991 och de huvudsakliga välfärdsindikatorerna tyder på att levnadsstandarden ligger under det ryska genomsnittet (se bilaga 1 för mer information om den ekonomiska situationen). Ansvaret för Kaliningrads ekonomiska utveckling ligger hos de centrala myndigheterna i Moskva och de lokala myndigheterna i området. Kaliningrad är beroende av budgetanslag från Moskva och av de kommersiella och ekonomiska förbindelser som området har med resten av landet. Rysslands regionalpolitik är ännu inte lika väl utvecklad som EU:s när det gäller överföring av finansiella medel och investeringsfrämjande, och landets politik är för närvarande inriktad på ökad centralisering. Trots detta finns det dock en hel del som de centrala och lokala myndigheterna kan göra för att stimulera den ekonomiska utvecklingen. Liksom i övriga Rysslands finns det ett behov av ett stabilt och säkert rättsligt och institutionellt klimat, god företagsledning, en rättvis och effektiv kontroll av efterlevnaden av lagstiftningen (t.ex. garantier för skydd av aktieägares och investerares rättigheter, samt lagstiftning om konkurs, revision och redovisning), omstrukturering av företag och vidareutveckling av små och medelstora företag. De marknadsekonomiska institutionerna bör stärkas, t.ex. inom finanssektorn och skattesystemet.

Det finns flera olika sätt för EU att bidra till Kaliningrads ekonomiska utveckling. Redan nu kan EU hjälpa till genom att ge råd och dela med sig av sina erfarenheter och genom att ge ekonomiskt bistånd via Tacis-programmet och medlemsstaters bilaterala program.

Ibland har det lagts fram förslag om inrättande av en särskild fond för Kaliningrads utveckling. Kommissionen anser emellertid att man främst bör prioritera samarbete med de ryska och lokala myndigheterna för att fastställa de viktigaste stödområdena och hjälpa dem att finna lämplig finansiering i form av bidrag och/eller lån för denna verksamhet. Finansiering genom Tacis-programmet för Ryssland kan tillämpas regionalt, och kommissionen kan i sina överläggningar med de ryska myndigheterna om framtida prioriteringar ta särskild hänsyn till verksamhet som är prioriterad i Kaliningrad.

Mer specifikt kan tjänstemän och företag som är baserade i Kaliningrad delta i Tacis-finansierade utbildningsprogram som syftar till att utveckla olika marknadsekonomiska institutioner såsom banker, försäkringsbolag och lokala skattemyndigheter. Lokala företagsledare skulle kunna delta i utbildningsprogram inom företag i EU. I syfte att utveckla Kaliningrads exportpotential och marknaderna i grannländerna skulle EU också kunna ge stöd till exempelvis harmonisering av standarder och förfaranden för bedömning av överensstämmelse. Genom Tacis-programmet understöds ett regionalt utvecklingskontor i Kaliningrad som skulle kunna spela en viktig roll när det gäller att främja handel och investeringar i Kaliningrad.

Den s.k. särskilda ekonomiska zonen inrättades huvudsakligen för att ge företag som är baserade i Kaliningrad fördelar genom att befria dem från tullar och skatt på import samt på lokalt producerade varor som exporteras till andra länder och till övriga Ryssland. Tanken att främja den ekonomiska verksamheten och investeringar med hjälp av en särskild ekonomisk zon är intressant, även om den i sin nuvarande form riskerar att snedvrida konkurrensen genom bidrag som inte följer WTO:s bestämmelser eller bestämmelserna i partnerskaps- och samarbetsavtalet. I praktiken har den särskilda ekonomiska zonen aldrig fungerat till fullo och den har endast fått ringa stöd från myndigheterna. Icke desto mindre bör den särskilda ekonomiska zonens tänkbara fördelar liksom dess status klargöras med de ryska myndigheterna och, om så behövs, anpassas så att den ligger i linje med Rysslands internationella åligganden.

Informationssamhället är av central betydelse för att välstånd och hållbar utveckling skall kunna främjas. En gynnsam miljö för spridning och användning av Internet är av avgörande betydelse för utvecklingen av ekonomin, näringslivet, förvaltningen och demokratiskt medbestämmande. Utbyggnaden av informationssamhället bör uppmuntras och det bör fastställas former för hur Kaliningrads deltagande i regionala samarbetsåtgärder kan stödjas på ett effektivt sätt.

God förvaltningssed, demokrati och rättsstat

För att Kaliningrad skall kunna utvecklas och vara delaktigt i ett bredare regionalt perspektiv måste rättsstatsprincipen stärkas och god förvaltningssed tillämpas över hela linjen, i synnerhet genom främjande av institutionell uppbyggnad och utveckling av det civila samhället. EU kan bidra till denna process genom att uppmuntra Kaliningrad att delta i EU-projekt för reform av den offentliga förvaltningen och rättsväsendet samt uppmuntra lokala offentliganställda att delta i olika utbildningsprogram. Stöd kan även ges till regional och lokal budgetförvaltning samt till kommunala tjänster.

Genom Tacis-programmets lokala stödkontor som inrättades i Kaliningrad i december 2000 kommer man att verka för att lokala aktörer, t.ex. utbildningsanordnare, icke-statliga organisationer, fackföreningar, medier, branschorganisationer, företag, kommuner och domstolar, deltar i samarbetsprogram med EU:s organisationer samt främja verksamheter mellan enskilda.

Liksom i övriga Ryssland måste man vidta åtgärder för att bekämpa illegal verksamhet som kan komma att påverka närliggande EU-medlemsstater. Krafttag krävs från de federala myndigheternas sida, bland annat för att genomdriva och förbättra efterlevnaden av lagstiftning och internationella konventioner. Aktionsgruppen mot organiserad brottslighet i Östersjöområdet kan göra en viktig insats när det gäller dessa problem. På lokal nivå bör man inleda samarbete för att ta itu med problem som exempelvis bilstölder och sedan utöka detta samarbete till att omfatta även andra områden. Samarbetet kan även inriktas på att förstärka det lokala rättsväsendets oberoende, främst genom program för utbildning och partnersamverkan som riktar sig till domare. Insatser för att skapa effektiva tull- och gränskontroller bör också införlivas i den övergripande brottsbekämpningsstrategin.

Miljö

Som en del av de mer omfattande ansträngningarna att förbättra livskvaliteten i Kaliningrad måste man koncentrera sig på miljön och i synnerhet på att minska vattenföroreningarna. Om Östersjön blev renare skulle hela Östersjöområdet dra nytta av det, och det bör därför vara ett prioriterat mål för det regionala samarbetet. Mer kan också göras för att minska föroreningar från mindre städer i området. Kaliningrad bör delta aktivt i Rysslands ansträngningar att övervaka miljön, harmonisera standarder osv.

Med tanke på den tidigare militära närvaron i Kaliningrad kan det uppstå problem i anknytning till hanteringen av kärnavfall. Andra problem kan uppstå i samband med lager av kemiska vapen från andra världskriget.

Miljön har kommit i fokus för EU:s stödåtgärder. Bland de aktuella insatserna återfinns ett Tacis-projekt (inom ramen för det gränsöverskridande samarbetet) för vattenkvaliteten vid gränsen till Litauen respektive Polen och ett Tacis-projekt för avfallshantering längs Kaliningrads kustområde. Europeiska banken för återuppbyggnad och utveckling (EBRD), Nordiska miljöfinansieringsbolaget (NEFCO) och Nordiska investeringsbanken (NIB) har bidragit med ett lån till ett reningsverk i staden Kaliningrad, och flertalet bilaterala projekt genomförs för att förbättra vattenledningsnätet i området (se bilagorna II och III).

Hälsa

Spridningen av överförbara sjukdomar är ett stort problem i Ryssland och i synnerhet i Kaliningrad. Detta problem måste lösas på federal nivå, men förebyggande åtgärder kan vidtas i Kaliningrad. Tacis stöder flera initiativ på lokal nivå och inom den icke-statliga sektorn för att hjälpa till att reformera hälso- och sjukvården och för att ta itu med hiv-problemet. Rekommendationen från arbetsgruppen för kampen mot överförbara sjukdomar i Östersjöområdet kommer att bidra till att hantera problemet med tuberkulos och hiv på regional nivå.

DEN NÄRMASTE FRAMTIDEN

Syftet med detta meddelande är att få till stånd en diskussion. Såsom redan konstaterats finns en rad olika frågor som måste tas upp och som berör olika parter. Det är viktigt att man för denna diskussion framåt inom rätt ram och att man till fullo respekterar alla de olika parternas ansvarsområden. I partnerskaps- och samarbetsavtalet har EU och Ryssland redan inrättat de mekanismer som kommer att möjliggöra diskussioner om dessa frågor på högsta politiska nivå och ingående tekniska förberedelser inför överläggningarna. Inom ramen för utvidgningsprocessen kan EU diskutera alla dessa frågor med kandidatländerna. När samtliga berörda parter (EU, Ryssland, Litauen och Polen) behöver delta i överläggningarna kan möten anordnas för detta ändamål.

I överensstämmelse med kommissionens strategidokument om utvidgningen från november 2000 bör frågor som rör Kaliningrad behandlas i samarbete med Ryssland, Polen och Litauen. Sedan detta meddelande har diskuterats internt i EU föreslås det att samarbetsrådet EU-Ryssland för upp Kaliningrad på sin dagordning och diskuterar hur de olika frågorna skall åtgärdas. Detta samarbete bör förberedas av rådets ordförandeskap och kommissionen tillsammans med Ryssland. Med utgångspunkt i resultatet från dessa politiska och tekniska överläggningar kan problem och möjliga lösningar kartläggas för att tas upp till behandling i partnerskaps- och samarbetsavtalets olika organ. Det föreslås också att frågan om Kaliningrad tas upp vid toppmötet mellan EU och Ryssland i maj 2001. Parallellt med detta kommer EU att fortsätta att diskutera dessa frågor med Litauen och Polen inom de forum som inrättats genom Europaavtalen. Om det blir nödvändigt kan man anordna möten mellan samtliga parter. Dessutom kan man för att underlätta samarbetet över gränserna anordna särskilda möten mellan berörda parter i syfte att bland annat fastställa praktiska förfaranden.

SAMMANFATTNING AV DE VIKTIGASTE FÖRSLAGEN

Kommissionen föreslår följande:

* Att EU och Ryssland under första halvåret 2001 och inom ramen för partnerskaps- och samarbetsavtalets underkommitté för handel och industri utreder vilka effekter utvidgningen kommer att få på handeln med Kaliningrad.

* Att EU, Ryssland, Polen och Litauen diskuterar den praktiska förvaltningen av gränsövergångarna, med utgångspunkt från de viktigaste lands- och järnvägsövergångarna, i synnerhet dem som förbinder området med de Europatäckande transportkorridorerna I respektive IX. Diskussionerna bör omfatta tullar, gränsbevakning, växtskydd samt veterinär- och hälsoaspekter. Diskussionerna kan äga rum i arbetsgrupper, med Ryssland i de relevanta underkommittéerna inom ramen för partnerskaps- och samarbetsavtalen och med Litauen och Polen inom ramen för de respektive Europaavtalen.

* Att resultatet från Tacis-studien om en kombinerad transportstrategi diskuteras med de internationella finansinstituten och med de ryska myndigheterna och grannländernas myndigheter, i syfte att skaffa medel till prioriterade projekt.

* Att en Tacis-studie om energibehov, energipotential och tänkbara scenarier genomförs.

* Att man fortsätter att vidta praktiska åtgärder för ordentliga och effektiva gränskontroller i syfte att underlätta rörligheten för personer och varor över den framtida yttre gränsen. Man bör även överväga att använda sig av sambandsmän.

* Att man utan att föregripa anslutningsförhandlingarna med Polen eller Litauen kan använda EU:s tekniska och ekonomiska bistånd till att inrätta ett fungerande system för gränskontroller, inbegripet lämpliga och tillräckligt förfalskningssäkra resehandlingar.

* Att man bedömer i vilken mån gemenskapsbestämmelserna om småskalig gränstrafik och transitering passar för Kaliningrads speciella situation. Möjligheten att utnyttja eventuella speciallösningar som regelverket tillåter bör ses över, varvid befintliga lösningar, även i kandidatländerna, bör tjäna som exempel.

* Att man i det bredare sammanhang som EU:s politik rörande visering och de yttre gränserna utgör skulle kunna utreda frågan om kostnader för pass (Rysslands ansvar) och för viseringar (nuvarande och framtida EU-medlemsstaters ansvar). Såväl nya som nuvarande medlemsstater skulle kunna överväga att öppna konsulat (eller tillsammans för att minska kostnaderna) i Kaliningrad för att underlätta utfärdandet av visum och för att effektivt kunna hantera migrationsflödena.

* Att EU och Ryssland snabbt sluter ett återtagandeavtal.

* Att EU bör informera myndigheterna och befolkningen i Kaliningrad och de angränsande områdena om hur EU:s framtida yttre gränser kommer att fungera, med beaktande av behovet av snabba och smidiga gränsövergångar för varor och personer samtidigt som illegal verksamhet förebyggs.

* Att det görs en översyn av fiskeförbindelserna mellan EU och Kaliningrad mot bakgrund av utvidgningens konsekvenser för tillträdet till fiske och för det kommande fiskeriavtalet mellan EU och Ryssland.

* Att centrala frågor när det gäller miljöproblemen i Kaliningrad tas upp till diskussion.

* Att frågor som rör Kaliningrad tas upp i samarbete med Ryssland i de relevanta partnerskaps- och samarbetsorganen och att EU parallellt med detta fortsätter att diskutera dessa frågor med Litauen och Polen inom ramen för de respektive Europaavtalen. Dessutom kan man för att underlätta samarbetet över gränserna anordna särskilda möten mellan berörda parter i syfte att bland annat fastställa lämpliga förfaranden av praktisk natur.

BILAGA I

Bakgrundsinformation om Kaliningrad

1.1. Den ekonomiska situationen

Kaliningrad är en rysk enklav som gränsar till Polen, Litauen och Östersjön. Området har en yta på 15 100 km2 och en befolkning på knappt en miljon invånare, varav ca 430 000 bor i huvudstaden Kaliningrad.

Under sovjettiden var Kaliningrad ett slutet militärt centrum och bas för den sovjetiska östersjöflottan. Kaliningrads strategiska betydelse har minskat under 1990-talet. Sedan 1991 har antalet militär personal i området sjunkit från 200 000 till 18 000 och det är föga troligt att de väpnade styrkorna återfår sin forna politiska och ekonomiska betydelse.

Kaliningrad har liksom övriga Ryssland drabbats av omfattande ekonomisk tillbakagång. Produktionen har minskat med mer än hälften sedan 1990. Kaliningrad drabbades särskilt hårt av den ryska finanskrisen i augusti 1998 eftersom området är beroende av sin utrikeshandel, och i synnerhet av sin import.

Den övergripande ekonomiska tillbakagången har följts av drastiska förändringar i regionens ekonomiska struktur. Antalet industrier med militär anknytning har krympt avsevärt. Fiskerinäringen, som tidigare var av mycket stor betydelse, drabbades av en liknande tillbakagång. I dag utgörs de viktigaste industrierna i området av utvinning av olja och bärnsten. Olja utvinns till havs (ungefär en miljon ton per år) och fraktas till Litauen för raffinering. Kaliningrad förfogar över ungefär 90 % av världens bärnstensreserv, men praktiskt taget allt smugglas ut ur landet i obehandlad form. Andra viktiga näringar är livsmedelsindustrin, massaframställning och papperstillverkning, möbeltillverkning, maskinkonstruktion och utveckling av dataprogramvara. Jordbruket har ingen större ekonomisk betydelse, även om Kaliningrads jord är bördig och det finns möjligheter för tillväxt.

Hushållen i Kaliningrad har börjat förlita sig alltmer på oregistrerad näringsverksamhet. Eftersom Kaliningrad är en gränsregion, bedrivs omfattande informell verksamhet där, vilken uppskattningsvis uppgår till över 50 % av BNP. Omkring 10 000 personer antas vara inblandade i regelbunden handel över gränserna.

Det finns ungefär 14 000 små och medelstora företag i området. Det innebär att Kaliningrad kommer på tredje plats i Ryssland när det gäller antalet små och medelstora företag per capita. De många Moskva-bankerna i Kaliningrad ger också en antydan om att det är en ekonomiskt attraktiv region. Detta återspeglas emellertid inte i de utländska investeringarna, som ligger i höjd med genomsnittet för Ryssland. Liksom i övriga Ryssland är företagsklimatet svårt att förutsäga och saknar stabilitet och stimulans. Det finns inte tillräckligt med skydd för investerare och egendom och lagstiftningen efterlevs inte alltid (skattelagstiftningen är fortfarande komplicerad och är inte utformad för att gynna företagande).

Den så kallade särskilda ekonomiska zonen ger under vissa förutsättningar tull- och skattelättnader för varor som tillverkats i Kaliningrad för export, för importerade varor och för varor som "exporteras" till övriga Ryssland och till tredje land. Tanken bakom den särskilda ekonomiska zonen var att främja näringsverksamhet och utländska investeringar men dess genomslagskraft har i själva verket varit vacklande. Eftersom den inte har fått något tydligt stöd från myndigheterna och i och med att det finns tecken på att den kan stå i strid med WTO:s bestämmelser har dess betydelse i Kaliningrad varit begränsad.

Liksom i övriga Ryssland har arbetslösheten och fattigdomen ökat kraftigt sedan 1991. Uppskattningsvis lever 30 % av befolkningen nu under existensminimum. De viktigaste välfärdsindikatorerna antyder att levnadsstandarden i Kaliningrad ligger under det ryska genomsnittet, men även om en förhållandevis hög synlig konsumtion kan märkas, t.ex. i form av västerländska snabbköp och restauranger.

1.2. Transportförbindelser

Kaliningrads vägnät är relativt väl utbyggt, men vägstandarden behöver förbättras. De sträckor av det Europatäckande transportnätet som passerar genom territoriet är underutvecklade. Sträckan "B" av korridor IX, som förbinder Kaliningrad med Kiev via Vilnius och Minsk, är särskilt betydelsefull för Kaliningrad.

Järnvägsförbindelserna med grannländerna och med Ryssland är underutnyttjade i förhållande till 1980-talet och 1990-talets början. På den huvudsakliga järnvägslinjen, Kaliningrad-Kaunas-Minsk-Moskva, bedrivs godstrafik med Litauen och Ryssland. Sträckningen Kaliningrad-Riga-St Petersburg används i mindre utsträckning för internationell godstransport och detsamma gäller för linjerna till Polen (till stor del på grund av olika spårvidd).

Trafik till och från EU kan ta flera olika vägar och måste inte passera genom Kaliningrad. När finländare, estländare, letter och litauer reser till Väst- och Centraleuropa använder de i regel Via Baltica-sträckan av korridor I, Helsingfors-Tallinn-Riga-Kaunas-Warsawa, som passerar öster om Kaliningrad, i stället för Via Hanseatica-sträckan (Riga-Kaliningrad-Gdansk).

Kaliningrads hamnar används i mindre utsträckning av utländska fraktfartyg än hamnar i Estland, Lettland och Litauen. De är dessutom inte tillräckligt konkurrenskraftiga för att kunna hantera handel med övriga Ryssland, eftersom det tar mellan 25 och 28 timmar med tåg från Moskva och det blir dyrare än att skicka last till andra hamnar, som t.ex. Klaipeda. Kaliningrad har emellertid potential att hantera en del av godstransporterna från Vitryssland och norra Ukraina.

Det finns bara ett internationellt reguljärflyg från Kaliningrad och det går till Köpenhamn.

Kaliningrads kontakter med grannländerna begränsas av långsamma förfaranden vid gränsövergångarna och av flaskhalsar i infrastrukturen vid de 23 internationella gränsövergångarna för väg, järnväg, luft- och sjöfart i området.

1.3. Handel och transitering

På grund av sin ringa storlek och sin status som enklav är Kaliningrad beroende av sin import, som är tre gånger så stor som exporten, med tyngdpunkten lagd på handeln och det ekonomiska utbytet med övriga Ryssland. Varje år fraktas mer än 6 miljoner ton gods, främst med järnväg, genom Litauen till och från Ryssland. Frakten utgörs till 55 % av olja, koks och kol. Kaliningrad importerar också många varor (däribland huvuddelen av sina livsmedel) från de närmaste grannarna, Polen och Litauen, som tillsammans med Tyskland utgör de viktigaste utländska handelspartnerna. Även om Kaliningrad har förhållandevis fler handelsförbindelser med sina icke-ryska grannar än andra ryska gränsområden, är området ännu inte särskilt integrerat i den regionala ekonomin.

1.4. Energi

Kaliningrad är nästan helt beroende av energi importerad från övriga Ryssland och producerar endast 20 % av de egna behoven (huvudsakligen vid små olje- och kolkraftverk). Att leverera eldningsolja och kol är kostsamt och komplicerat och beroende av vilket transiteringssystem man kommit överens om med grannländerna. Gas får man från Ryssland genom en pipeline som går genom Vitryssland och Litauen. Myndigheterna i Kaliningrad vill öka andelen gas för elproduktion och ett nytt gaskraftverk håller på att byggas.

1.5. Utbildning, hälsa och miljö

Den grundläggande utbildningen i Kaliningrad är av god nivå. Kaliningrads statliga universitet och fem andra högskolor i området håller hög standard. Fakulteterna och kurserna tillgodoser dock inte i tillräcklig utsträckning behoven inom mikroelektronik, bioteknik, nya tillverkningsprocesser och företagsekonomi.

Den offentliga hälso- och sjukvården i Kaliningrad ligger nära det ryska genomsnittet. Sjukdomar som tuberkulos, difteri, mässlingen och epidemisk paratyfoid har stor spridning. Tuberkulos håller på att bli multiresistent och förekommer allt oftare, särskilt bland de intagna på Kaliningrads fängelser. Narkotikaanvändning och prostitution har lett till en oroväckande spridning av andra överförbara sjukdomar. Exempelvis hör Kaliningrad till de områden i Ryssland som har flest antal registrerade fall av hiv-smitta och är den allra värst drabbade regionen i Östersjöområdet.

Kaliningrad står för den näst största mängden föroreningar i Östersjöområdet efter St Petersburg och producerar över 400 000 ton hushållsavfall och industriellt avfall per år. De sanitära förhållandena i städerna håller på att förvärras och avloppssystemet är från tiden före andra världskriget. Ryssland har åtagit sig att minska havsföroreningen vilket har lett till att utsläppen minskat något sedan 1991.

1.6. Regionalt styre, demokrati och rättsstatsprincipen

Tidigare har Kaliningrads regionala förvaltning i allmänhet inte haft rykte om sig att vara vare sig skickligt eller kompetent skött. Dess styre har betraktats som enväldigt och insynen har varit bristfällig. Staden Kaliningrads förvaltning har i regel beskrivits i mer positiva ordalag än förvaltningen i länet (oblast) Kaliningrad.

Yttrandefriheten har inte alltid respekterats. Journalister har trakasserats och det finns bara två oberoende tidningar i området. Rättsväsendet och ordningsmakten har inte varit tillräckligt oberoende i förhållande till det regionala styret. Till följd av det nyligen hållna guvernörsvalet finns det nu möjligheter att förbättra effektiviteten och öppenheten i den regionala förvaltningen, att göra satsningar för att förbättra bilden av regionen och att övervinna svårigheterna genom en vilja att samarbeta med grannländerna.

Kaliningrads förbindelser med Moskva måste ses mot bakgrund av de pågående federala reformerna, vilka innebär att man går mot större centralisering. Kaliningrad är en del av det nordvästra federala området vars centrum är St Petersburg. I den politik som bedrivs av Moskva betonas skapandet av ett "gemensamt ekonomiskt område" i Ryssland, och kontrollen över Kaliningrad kommer förmodligen att stärkas.

1.7. Brottslighet

Liksom i många andra delar av Ryssland är brottsligheten omfattande i Kaliningrad, eftersom myndigheterna inte har kraft att stävja den. Det förekommer såväl organiserad brottslighet, människohandel, handel med narkotika och stulna fordon som illegal invandring. Smuggling - främst av bärnsten, alkohol och cigaretter - samt prostitution förekommer också. Enligt officiell statistik är brottsligheten 20 % högre än det ryska genomsnittet, i synnerhet när det gäller organiserad brottslighet liksom brottsligheten bland minderåriga och under alkoholpåverkan. Den organiserade brottsligheten har liksom i resten av Ryssland genomgripande negativa effekter på företags- och investeringsklimatet. Brottsligheten, och den korruption som hänger samman med den, utgör ett hot mot den ekonomiska utvecklingen och framväxten av ett demokratiskt system styrt av rättsstatsprincipen.

Genom sin operativa kommitté har Aktionsgruppen mot organiserad brottslighet i Östersjöområdet vidtagit gemensamma åtgärder för brottsbekämpning på flera olika områden. Ett kommunikationssystem (BALTCOM), som innebär att ett omfattande informationsutbyte kan ske, är i drift dygnet runt. Ända från början har Ryssland varit en av de mest aktiva medlemmarna i aktionsgruppen. Under åren 1998-2000 deltog Kaliningrad i en rad insatser som rörde stulna fordon ("The Kaliningrad project", 1998), narkotika ("Channel", 1999) och illegal invandring ("Baltic Guard" 1997-98 och "VIVAN", 1999). Den omständigheten att Ryssland har organiserat gemensamma insatser, bl.a. i Kaliningrad-området, har varit mycket uppskattat bland de övriga deltagarna runt Östersjön. Dessa gemensamma insatser har bidragit till att skapa förtroende och att förbättra den "mjuka" säkerheten i Östersjöområdet. Tack vare detta är uppfattningen om Kaliningrad i dag mycket mer positiv i området än vad den var 1996 då aktionsgruppen inledde sitt arbete.

1.8. Begränsningar i rörligheten för personer på grund av områdets isolerade läge

Under sovjettiden kunde människor från Kaliningrad resa fritt inom Sovjetunionen. Sedan Sovjetunionen upplöstes måste de färdas omkring 500 kilometer genom Litauen och antingen Lettland eller Vitryssland för att nå övriga delar av Ryssland. Detsamma gäller för ryssar som vill besöka sina släktingar, vänner och affärspartner i Kaliningrad.

1.9. Grannländer, regionala organisationer, regioner, internationella finansinstitut

* Litauen

Litauen är en av Kaliningrads viktigaste handelspartner och en betydande investerare, och är beläget utmed transiteringsrutten mellan Kaliningrad och övriga Ryssland. Litauen har den största andelen besökare och transiteringstrafik från Kaliningrad och vill bevara sina goda förbindelser med Ryssland så att Kaliningrad inte isoleras och bli en ekonomisk eller politisk oroshärd.

Litauen och Ryssland har byggt en institutionell grund för samarbete genom bilaterala avtal om Kaliningrad (1991 och 1999). I februari 2000 gjorde Ryssland och Litauen ett gemensamt uttalande om regionalt samarbete, det så kallade Nida-initiativet, och kom överens om en rad olika gemensamma projektförslag inom ramen för den nordliga dimensionen, inbegripet transport, gasledningar, vattenförvaltning och gränsfrågor.

* Polen

Det finns samarbetsavtal mellan vissa regioner i Polen och Kaliningrad. I insatserna ingår huvudsakligen partnerskap och utbytesverksamhet på lokal nivå (små och medelstora företag, högskolor och universitet, förvaltningar), men även förberedelser för investeringsprojekt, t.ex. på transport-, energi- och miljöområdet. Polen är en viktig investerare i Kaliningrad och den främsta partnern när det gäller samriskprojekt med lokala företag.

* Östersjöstaternas råd, Euroregioner och internationella finansinstitut [2]

[2] Östersjöstaternas råd består av elva kuststater och syftar till att säkra den demokratiska och ekonomiska utvecklingen i Östersjöområdet.

Östersjöstaternas råd har nära förbindelser med regionala myndigheter och har nyligen öppnat en "Eurofakultet" vid Kaliningrads statliga universitet.

Kaliningrad är en del av flera så kallade Euroregioner som inrättats för att främja samarbete över gränserna. Euroregionen "Baltic" omfattar Danmark, Lettland, Litauen, Polen och Sverige och Euroregionen "Saule" har inrättats mellan arton regionala och lokala myndigheter i Litauen, Lettland, Sverige och Ryssland (två distrikt och en stad i den norra delen av länet Kaliningrad). Dessutom kommer Euroregionen "Neman" att knyta samman samhällen i Litauen, Kaliningrad och Vitryssland.

De internationella finansinstituten, såsom Europeiska banken för återuppbyggnad och utveckling, Världsbanken, Nordiska investeringsbanken och Nordiska miljöfinansieringsbolaget, ser Kaliningrad i ett övergripande ryskt och baltiskt sammanhang och området har hittills inte fått någon särbehandling.

BILAGA II

Tacis-programmet och annan EU-verksamhet i Kaliningrad mellan 1991 och 2000

Sedan 1991 har Europeiska unionen finansierat en rad olika projekt i Kaliningrad, främst genom Tacis-programmet. Bland dessa finner man stora projekt inom institutionell uppbyggnad, energi, transport, omstrukturering av företag, chefsutbildning och miljö. Om man till detta lägger alla mindre samarbetsprojekt har Kaliningrad fått över 30 miljoner euro i form av Tacis-stöd. Vidare har vissa bidrag kommit området till del inom ramen för andra EU-program inom miljö, transport och utbildning.

1. 1991-1999

Tacis verksamhet i Kaliningrad inleddes 1991 med ett livsmedels- och jordbruksprojekt som främjade privata jordbruk. Länet deltog under 1993 i två projekt inom ramen för Tacis-programmet för Ryssland vilka hade till syfte att inrätta ett nätverk av utvecklingskontor för små och medelstora företag i Ryssland. Omfattningen av Tacis verksamhet ökade avsevärt under 1994, då Kaliningrad utsågs till prioriterat område med ett särskilt utformad åtgärdsprogram. Projekt som valdes ut 1994 genomfördes under de följande åren och fullföljdes under slutet av 1999 eller början av 2000. Inom detta program inriktades Tacis-åtgärderna huvudsakligen på följande områden:

- Institutionell uppbyggnad, vilket inneburit stöd till utvecklingen av den fria ekonomiska zonen/den särskilda ekonomiska zonen. I samband med detta gavs även stöd till transport- och energisektorn.

- Omstrukturering av företag, vilket resulterat i att man inrättat ett stödcentrum för företag och stärkt det lokala utvecklingskontoret för små och medelstora företag. Särskild uppmärksamhet har ägnats åt fiskerinäringen.

- Utveckling av mänskliga resurser, vilket inneburit att man inrättat en institution för företagsledning vid den ekonomiska fakulteten vid Kaliningrads statliga universitet.

Efter 1994 har Kaliningrad också på försök varit inblandat i flera av Tacis-programmets projekt i Ryssland, i synnerhet på energiområdet. Området har också dragit nytta av andra Tacis-satsningar, såsom

- partnersamverkan (med Köpenhamn, Ålborg, Southampton och Bremerhaven),

- PIP (Programmet för produktivitetsinitiativ), som har gjort det möjligt för lokala företagsledare att göra praktik på företag i EU,

- ESSN (European Senior Service Network), det europeiska nätverket för högre befattningshavare, som har givit stöd åt små och medelstora företag som ägnar sig åt träbearbetning,

- LIEN (Link Inter European NGOs), ett stödprogram för icke-statliga organisationer som har inriktats på sociala och hälsorelaterade frågor, särskilt social återintegrering av före detta militärer och deras familjer,

- Tempus, som har uppmuntrat samarbete mellan Kaliningrads statliga universitet och svenska och danska universitet,

- Bistro, som har bidragit till att genomföra nio projekt i Kaliningrad i olika frågor som rör främjande av näringsliv och export, begränsning av föroreningar samt hälso- och sjukvårdsfrågor,

- CBC (Cross Border Co-operation), ett program för samarbete över gränserna som huvudsakligen har varit inriktat på att förbättra den gränsöverskridande infrastrukturen samt miljöfrågor (kontroll av vattenkvaliteten). Kaliningrad är sedan 1996 godkänt för stöd inom ramen för den del inom CBC som är inriktad på småskaliga projekt, CBC Small Project Facility, men något intresse för att utnyttja denna möjlighet har inte visat sig i området förrän på senare tid. Staden Kaliningrad har visat sig mer aktiv än länet Kaliningrad.

Utöver Tacis har även andra EU-program varit verksamma i Kaliningrad, till exempel följande:

- Inom ramen för GD Miljös LIFE-fond har man påbörjat två projekt i Kaliningrad med anknytning till stadstrafik och ekoturism. GD Miljö har även finansierat inrättandet av ett miljöcentrum för förvaltning och teknik (ECAT, Environmental Centre for Administration and Technology) i Kaliningrad som under 1997 överfördes till de lokala myndigheterna.

- Genom GD Regionalpolitiks ECOS/Ouverture-program har man genomfört tre projekt i Kaliningrad, TROS (Training of Retired Officers), RUSSTI (Russian Short Sea Transport Investigation) och AMBER.

- Två projekt har inom ramen för Interreg II C genomförts i Östersjöområdet. De har även varit till gagn för Kaliningrad och syftade till effektiv utveckling av lufttransporter (SEABIRD) samt till miljöstyrning i städer.

2. 1999-2000

Med hänsyn till Kaliningrads geografiska läge och de särskilda frågor som man till följd av detta måste åtgärdas, tog EU under 1999 och 2000 fram ett stort antal nya projekt för området. Dessa projekt kommer att genomföras under 2001.

Först och främst prioriterades i Tacis CBC-program för år 1999 och 2000 två gränsövergångar i Kaliningrad med anledning av EU:s utvidgning, nämligen Chernyshevskiy/Kybartai-Nesterov (landsväg/järnväg) och Bagrationovsk/Bezledy (landsväg) på gränsen till Litauen respektive Polen. Dessa övergångar, som valdes ut efter en ingående genomförbarhetsstudie, är de största och ligger i det Europatäckande transportnätet. Handel och rörlighet för varor och personer kommer att underlättas genom att infrastrukturen utvecklas, gränsförfarandena moderniseras och genom att ordningsmaktens personal utbildas i att avslöja olaglig verksamhet. Personalen kommer även att få utökade befogenheter när det gäller att driva in skatter.

Dessutom har flera olika projekt valts ut för regionen inom ramen för den särskilda åtgärden för Östersjöområdet (Special Action for the Baltic Region) 1999 och 2000. Utvecklingen av Kaliningrads hamnar syftar till att främja handel och transitering genom området genom att göra hamnarna mer konkurrenskraftiga och förbättra deras förvaltning. Dessutom kommer moderniseringen av hamnarna också att bidra till hållbar ekonomisk utveckling i området samt till att det integreras i Östersjöområdet. Genom projektet för avfallshantering i länet Kaliningrad avser man att skapa ett effektivt och säkert system för avfallshanteringen i området för att lindra avfallets effekter på såväl folkhälsan som miljön.

Kaliningrad kommer på försök även att tillsammans med andra regioner delta i projektet för hälsofrämjande åtgärder i nordvästra Ryssland. Syftet med detta projekt är att minska de hälsorelaterade och sociala skillnaderna över gränserna genom att stödja en reform av hälso- och sjukvårdssystemet i området, som för närvarande står inför allt sämre levnadsförhållanden och akuta folkhälsoproblem. Detsamma gäller för projektet för att främja nyskapande små och medelstora företag i Östersjöområdet. Inom detta kommer man att utveckla den befintliga infrastrukturen genom att ge stöd till nyskapande små och medelstora företag (så kallade teknikparker) och förbättra deras förmåga att tillhandahålla utbildning, PR-tjänster och allmän rådgivning till företag. Möjligheten till partnersamverkan med liknande organisationer i EU kommer att undersökas.

Slutligen kommer man genom det viktiga avtalet om tekniskt bistånd för att främja handel och investeringar i länet Kaliningrad att lägga tonvikten vid att området stärks socialt och ekonomiskt. Huvudsyftet med projektet är att stärka det regionala utvecklingskontoret och därmed utveckla områdets ekonomiska potential samt att gynna handel och investeringar.

Kaliningrad kommer också att kunna delta i de framtida Tacis-programmen för främjande av partnerskap och investeringar, liksom i CBC:s program för småskaliga projekt, Small Project Facility. För att Kaliningrad fullt ut skall kunna delta i det regionala samarbetet när medel från Interreg ställs till förfogande på den sida av gränsen som tillhör EU, kan det bli nödvändigt att anslå motsvarande medel från Tacis.

BILAGA III

Den viktigaste bilaterala och regionala verksamheten i Kaliningrad 1991-1999

Flera av EU:s medlemsstater har - liksom andra länder och bidragsgivare - varit aktiva i Kaliningrad under de senaste tio åren. I synnerhet de närliggande länderna har visat intresse för Kaliningrad och har både på regeringsnivå och lokal nivå bidragit med omfattande tekniskt bistånd. Det har visat sig omöjligt att i detta skede göra en översikt över alla projekt, både bilaterala och andra, som genomförts i Kaliningrad, eftersom några sådana uppgifter ännu inte finns att tillgå. En nyligen uppdaterad förteckning från Östersjöstaternas råds sekretariat ger emellertid en antydan om de huvudsakliga tendenserna.

Av alla länder tycks Danmark vara det som är mest aktivt när det gäller att ge tekniskt bistånd till Kaliningrad. Landet har genomfört ett femtiotal projekt i området sedan 1991, främst på energi- och miljöområdet (i synnerhet vattenförvaltning och hantering av avloppsvatten), men också inom utveckling av mänskliga resurser och på det sociala området. Totalt uppgår biståndet till Kaliningrad till över 10 miljoner euro.

Sverige, som har gemensam sjögräns med Kaliningrad, har också visat prov på en omfattande verksamhet. De svenska projekten omfattar flera olika områden med huvudsaklig inriktning på företagsutveckling, förvaltningsreform och stöd till de lokala styrande organen, landreform samt kampen mot överförbara sjukdomar. Sveriges totala biståndsbelopp till Kaliningrad uppgår till närmare 4 miljoner euro. Dessutom deltar lokala myndigheter i södra Sverige i utbytes- och nätverksprojekt med Kaliningrad.

Tyskland har genomfört ett tiotal projekt i området till ett värde av drygt 1 miljon euro. Projekten har genomförts inom utbildning, jordbruk och ekonomisk utveckling. Omfattande utbytesprogram genomförs också med tyska delstater och städer.

Finland har tillhandahållit stöd och resurser för att hindra spridningen av hiv-smitta i Kaliningrad. Landet har även tillsammans med Nordiska investeringsbanken, Nordiska miljöfinansieringsbolaget, Europeiska banken för återuppbyggnad och utveckling samt Sverige och Danmark deltagit i projektet för vatten- och miljötjänster för Kaliningrads stad.

Litauens projekt har varit inriktade på förebyggande av hiv-smitta, utveckling av det civila samhället, utbildning samt utbytesinitiativ inom universitet och högskolor. Polens verksamhet på området rör främst den regionala nivån och samarbete över gränserna.

Ett viktigt initiativ var att Östersjöstaternas råd i september 2000 inrättade en "Euro-fakultet" vid Kaliningrads statliga universitet. Såsom tidigare skett i Tartu, Riga och i Vilnius håller kurser i främmande språk på att anordnas, lärare från andra europeiska universitet kommer att gästföreläsa för studenterna och nya kursplaner kommer att utarbetas i juridik och ekonomi.

Andra länder som tillhandahållit tekniskt bistånd är Norge (huvudsakligen energisparprojekt) och USA (främjande av det civila samhället).

BILAGA IV

Förkortningar

CBSS (Council of the Baltic Sea States) Östersjöstaternas råd

EBRD (European Bank for Reconstruction and Development) Europeiska banken för återuppbyggnad och utveckling

ECAT (Environmental Centre for Administration and Technology)

EU (European Union) Europeiska unionen

FDI (Foreign Direct Investment) Utländsk direktinvestering

FEZ (Free Economic Zone) Fri ekonomisk zon

FTA (Free Trade Agreement) Frihandelsavtal

GATT (General Agreement on Trade and Tariffs) Allmänna tull- och handelsavtalet

GDP (Gross Domestic Product) BNP (Bruttonationalprodukt)

HIV (Human Immunodeficiency Virus) Humant immunbristvirus

IFI (International Financial Institution) Internationell finansiell institution

JHA (Justice and Home Affairs) Rättsliga och inrikes frågor

LIEN (Linking Inter-European NGOs)

MFN (Most Favoured Nation -treatment) Behandling som mest gynnad nation

NGO (Non Governmental Organisation) Icke-statlig organisation

NIB (Nordic Investment Bank) Nordiska investeringsbanken

NEFCO (Nordic Environment Finance Corporation) Nordiska miljöfinansieringsbolaget

PCA (Partnership and Co-operation Agreement) Partnerskaps- och samarbetsavtal

SEZ (Special Economic Zone) Särskild ekonomisk zon

SME (Small and Medium Sized Enterprise) Små och medelstora företag

TB (Tuberculosis) TBC (tuberkulos)

TEN (Trans-European Transport Network) Transeuropeiskt nät

UCTE (Union for the Co-ordination of Transmission of Electricity)

USSR (Union of Soviet Socialist Republics) Sovjetunionen

WTO (World Trade Organisation) Världshandelsorganisationen

BILAGA V

>Hänvisning till>

>Hänvisning till>