A4-0169/95

Resolution om kommissionens meddelande till rådet och Europaparlamentet om invandrings- och asylpolitik (KOM(94)0023 - C3-0107/94)

Europaparlamentet utfärdar denna resolution,

- med beaktande av Fördraget om Europeiska unionen,

- med beaktande av grundprinciperna i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,

- med beaktande av kommissionens meddelande till rådet och Europaparlamentet (KOM(94)0023 - C3-0107/94,

- med beaktande av Europaparlamentets, rådets och kommissionens gemensamma förklaring av den 5 april 1977 om de grundläggande rättigheterna ((EGT nr C 103, 24.7.1977, s. 1.)),

- med beaktande av Europarådets konvention om invandrares rättsliga ställning på arbetsmarknaden

- med beaktande av rådets direktiv 77/486/EEG av den 25 juli 1977 om skolgången för migrerande arbetstagares barn ((EGT nr L 199, 6.8. 1977, s. 32.)) och med beaktande av sin resolution av den 21 januari 1993 om kulturell mångfald och problemet med invandrarbarns skolgång i Europeiska gemenskapen ((EGT nr C 122, 20.5.1980, s. 61.)),

- med beaktande av sin resolution av den 12 mars 1987 om asylrätt ((EGT nr C 99, 13.4.1987, s. 167.)) och sin resolution av den 18 november 1992 om harmonisering av asylrätten och asylpolitiken inom Europeiska gemenskapen ((EGT nr C 337, 21.12.1992, s. 97.)),

- med beaktande av sin resolution av den 14 oktober 1987 om diskriminering av invandrarkvinnor och kvinnliga kringflyttande arbetstagare i gemenskapens lagar och regelsystem ((EGT nr C 305, 16.11.1987, s. 70.)),

- med beaktande av sin resolution av den 18 november 1992 om den europeiska invandringspolitiken ((EGT nr C 337, 21.12.1992, s. 94.)),

- med beaktande av sin resolution av den 15 juli 1993 om den europeiska invandringspolitiken ((EGT nr C 255, 20.9.1993, s. 184.)),

- med beaktande av sin resolution av den 19 januari 1994 om en europeisk flyktingpolitik ((EGT nr C 44, 14.2.1994, s. 106.)),

- med beaktande av sin resolution av den 27 april 1995 om rasism, främlingsfientlighet och antisemitism ((EGT nr C 126, 22.5.1995, s. 75.)),

- med beaktande av sina undersökningskommittéers betänkanden om rasism och främlingsfientlighet i Europa,

- med beaktande av den gemensamma förklaringen från Europaparlamentet, rådet och medlemsländernas företrädare i rådet samt kommissionen, av den 11 juni 1986 mot rasism och främlingshat,

- med beaktande av framställningarna:

a) 574/93 av Gunter Feneis (Tyskland) om visumtvång för medborgare från tredje land,

b) 335/94 av Wilfried Rundholz (Tyskland) om harmonisering av asylrätt baserad på Genèvekonventionen,

c) 434/94, av Ute Dorschner (Tyskland) å «Initiative Pro Asyl Wörthsee:s» vägnar om den förestående utvisningen av en kurdisk flyktingfamilj från Tyskland till Turkiet,

d) 449/94, av Ute Dorschner (Tyskland) å «Initiative Pro Asyl Wörthsee:s» vägnar om den förestående utvisningen av en kurdisk flyktingfamilj från Tyskland till Turkiet,

e) 458/94, av Paliah Ganesh (Sri Lanka) om en ansökan om politisk asyl,

f) 564/94, av Krishna Vaikunthavasan (Storbritannien) å «Tamil Coordinating Committee:s» vägnar om situationen för tamiler som söker asyl i Europeiska unionen,

g) 591/94, från den tyska organisationen «Anti-Rassismus AG:s» om den förestående utvisningen av en rumänsk flyktingfamilj i Tyskland,

h) 714/94, av Constantin Lascu Sorin (Rumänien) om en ansökan om politisk asyl,

i) 778/94, av Erika Rennhack (Tyskland) om den förestående utvisningen från Tyskland av hennes make,

- med beaktande av betänkandet från utskottet för medborgerliga fri- och rättigheter och inrikesfrågor och yttrandena från utskottet för kvinnors rättigheter och utskottet för socialfrågor och sysselsättning (A4-0169/95), och

A. Asylpolitiken och invandringspolitiken bör ses som två skilda områden.

B. Rätten till asyl är en allmän mänsklig rättighet, nedtecknad i artikel 14 i den allmänna förklaringen om de mänskliga rättigheterna och en del av den europeiska traditionen.

C. Kommissionen förespråkar en heltäckande strategi för unionens invandrings- och asylpolitik som skall omfatta:

- påverkan av invandringstrycket,

- inflytande över in- och utvandring,

- integrering av flyktingar och invandrare,

- bekämpning av varje form av diskriminering;

detta är nödvändigt och önskvärt men rådets åtgärder på detta område skall i första hand bidra till ett verkligt värnande om flyktingarna och till en eliminering av själva orsakerna till flyktingproblematiken.

D. Ett sådant välavvägt tillvägagångssätt måste bygga på befintliga bestämmelser på detta område och i synnerhet på Genèvekonventionen om flyktingars status från 1951, New York-protokollet från 1967, de vägledande principer som fastställts av FN:s flyktingkommissariat och på Europakonventionen för mänskliga rättigheter från 1950. Vidare bör man vidga detta tillvägagångssätt så att det internationella skyddet av flyktingar

- baseras på en harmoniserad och kompletterande definition av begreppet flyktingar

- grundas på ett effektivt system med internationella förpliktelser genom vilka FN:s medlemsländer känner sig knutna till flyktingkommissariatets verksamhet och väsentligen bidrar till dess arbete.

E. Politiker och beslutsfattare har ett särskilt ansvar för att en välavvägd och ingående debatt om invandrings- och asylpolitik förs.

F. De flesta flyktingar och asylsökande fångas upp i den egna regionen medan Europeiska unionen tar emot relativt få flyktingar och asylsökande av vilka största delen återvänder till hemlandet efter det att orsaken till att de flytt har undanröjts.

G. Dublinkonventionen av den 15 juni 1990, som fastställer vilken medlemsstat som ska ansvara för behandlingen av en asylansökan som ingivits till en av gemenskapens medlemsstater, har fortfarande inte ratificerats av alla de EU-stater som undertecknat konventionen.

H. Rådets «rekommendationer», «resolutioner» och andra allmänna beslut som rådet fattat om invandrings- och asylpolitik kan inte gälla som EU- bestämmelser eftersom de med orätt undantas från parlamentskontroll och juridisk kontroll och därmed saknar demokratiskt och rättsligt underlag.

I. På grund av den ökade rörelsefriheten inom Europeiska unionen kan mottagandet av asylsökande och flyktingar inte längre regleras nationellt, utan måste harmoniseras.

J. Flyktingarna ser Europeiska unionen i dess helhet som ett tryggt område, och en rent nationell politik är därför inte längre tillräcklig.

K. P.g.a. sin nationalitet utsätts invandrare från tredje land ofta för diskriminering när det gäller anställning, lön, beskattning och socialförsäkringar. De berörs även starkast av arbetslöshet och andra följder av den ekonomiska krisen.

L. Många personer som är bosatta inom unionen har inte fulla medborgerliga rättigheter för att de har invandrarbakgrund trots att de är födda inom unionen och har tillbringat hela sitt liv där.

M. Medlemsländernas asyl- och invandrarpolitik värnar inte tillräckligt om kvinnors specifika situation.

N. Kvinnor, ungdomar och barn riskerar att utnyttjas och bli offer för människohandel och måste därför ägnas särskild uppmärksamhet i samband med invandring.

O. Trots upprepade uppmaningar från parlamentets sida har kommissionen och rådet ännu inte utvecklat något åtgärdsprogram för integrering av invandrare och bekämpning av rasism och främlingsfientlighet.

P. Genom att Schengenavtalet trätt i kraft har det första positiva steget tagits mot fri rörlighet av personer inom Europeiska unionen, men nackdelen är att det uppstått ett Europa med två hastigheter vad gäller rättsliga och inrikes frågor.

Q. Antalet övergrepp och anlagda bränder med rasistisk anknytning mot flyktingar, invandrare och medborgare med annan hudfärg ökar i medlemsstaterna.

R. Det har kommit en ny våg av rasism och antisemitism i Europa, vilket har lett till allt större valframgångar för rasistiska och högerextremistiska partier. Denna utveckling är ett hot mot gemenskapens demokratiska värden.

S. Flera medlemsstater har skärpt sin nationella lagstiftning i asyl- och invandringsfrågor de senaste åren.

T. Det är hög tid att Europeiska unionen antar en konvention om tillfälligt mottagande av flyktingar undan inbördeskrig. I denna konvention skall intas lämpliga bestämmelser om ansvarsfördelningen.

Institutionella frågor

1. anser det nödvändigt att kommissionen före den 1 januari 1996 framlägger ett arbetsprogram som baserar sig på denna resolution och som innehåller tydliga målsättningar för ett konkret genomförande av politiken, tidsplaner och finansieringen av de föreslagna åtgärderna,

2. begär att kommissionen ska spela en mer aktiv roll på detta politiska område och utnyttja sin initiativrätt för att uppnå en snabb harmonisering av sektorns olika aspekter; begär i samband med detta att de gemenskapskriterier som bygger på Genèvekonventionen ska utvecklas, för att kunna avgöra om flyktingar ska få permanent eller tillfälligt uppehållstillstånd; understryker att principen om «tillfälligt uppehållstillstånd» inte får användas för att undvika att ge flyktingar permanent skydd och ställer därför krav på:

- villkoren för tidsbegränsat mottagande,

- mottagandets varaktighet,

- mottagandets karaktär,

och uppmanar kommissionen att utarbeta ett förslag,

3. anser att besluten på de asyl- och invandringspolitiska områdena stegvist bör överföras till gemenskapens behörighetsområde, och kräver att kommissionen före den 1 januari 1996 föreslår en tillämpning av artikel K 9 i Maastrichtfördraget,

4. anser att rådets «rekommendationer», «resolutioner» och andra allmänna beslut som rådet fattat om invandrings- och asylpolitik inte kan gälla som EU-bestämmelser eftersom de med orätt undantas från parlamentskontroll och juridisk kontroll; kräver därför i enlighet med artikel K 6 i Maastrichtfördraget att rådet, när det vill fatta beslut som baserar sig på Maastrichtfördraget, förelägger dessa för Europaparlamentet innan beslutsfattandet sker och kräver att förslagstexter som medlemsstaterna eller kommissionen lägger fram till rådet offentliggörs på samma sätt som är fallet med förslag från kommissionen vilka avser den första pelaren i Maastrichfördraget,

5. anser det oacceptabelt att harmoniseringen av invandrings- och asylpolitiken sker utan tillräcklig internationell juridisk kontroll och yrkar på vidare befogenheter för Europeiska gemenskapernas domstol i rättsliga och inrikes frågor,

6. uppmanar rådet att som förberedelse för den årliga debatten om framsteg i genomförandet av den tredje pelaren, minst en gång om året skriftligen avlägga rapport till Europaparlamentet,

In- och utvandring

7. uppmanar kommissionen att lägga fram ett förslag bestående av konkreta rekommendationer för en bättre samordning och ett bättre samarbete mellan de instanser och organisationer som studerar och behandlar information om invandring,

8. uppmanar kommissionen att för hela unionen sammanställa jämförbara uppgifter, grundade på enhetliga kategorier, över invandringen till unionen och utvandringen till tredje land,

9. pekar i detta sammanhang på de pågående diskussionerna om möjligheten att upprätta ett invandringsinstitut, och betonar att ett flexibelt och åtgärdsbaserat synsätt är att föredra framför upprättandet av ett invandringsinstitut,

10. begär att kommissionen följer rekommendationerna från det sociala toppmötet i Köpenhamn och utarbetar förslag om sociala prioriteringar och om skapandet av ett rättssamhälle i utvecklingsländer; begär även att kommissionen mångfaldigar ansträngningarna och initiativen för att bekämpa konjunkturbetingade orsaker till in- och utvandring och menar att en starkare och effektivare utrikes- och säkerhetspolitik kan ha betydelse i detta hänseende,

11. begär att kommissionen utarbetar en lämplig, förebyggande invandringspolitik för unionen och i samband med detta strävar efter att unionen bidrar mer till att tvångsförflyttade kan få katastrofhjälp i sin ursprungsregion, så att de drabbade i så liten utsträckning som möjligt skiljs från sitt hemland; föreslår att införliva följande grundprinciper i gemenskapsrätten:

- gemenskapskriterier för bedömning av asylansökningar,

- förfaranden och kriterier för mottagande och verkligt skydd av flyktingar i Europa (efter utvärdering),

12. begär att kommissionen och rådet inrättar ett ändamålsenligt och tydligt system för katastrofhjälp, som möjliggör effektivt ingripande vid katastrofer, konflikter och uppenbara kränkningar av de mänskliga rättigheterna,

13. uppmanar återigen kommissionen att utarbeta ett ramdirektiv om invandring, följt av särdirektiv med avseende på:

- tillträde till arbetsmarknaden,

- utbildning och vidareutbildning

- tidsbegränsat arbete

- återvändande

och i samband med detta ersätta resolutionen om familjers återförening med ett direktiv,

14. uppmanar medlemsländerna att verkställa grundprinciperna i New York- protokollet från 1952, i synnerhet angående minderårigas rättigheter till skolgång, hälsa och omvårdnad, även vad gäller barn till illegala invandrare,

Asyl

15. anser det nödvändigt att kommissionen närmare undersöker de av rådets beslut som får konsekvenser för asylsökande samt kontrollerar att åtgärderna överensstämmer med kraven i Genèvekonventionen (1951) och UNHCR- handboken om förfaranden och kriterier för att definiera flyktingstatus samt tar hänsyn till Europakonventionen om mänskliga fri- och rättigheter; anser att kommissionen skall underrätta parlamentet om resultaten av denna undersökning,

16. konstaterar att rätten till «non-refoulment» (icke-utvisning) hör till de grundläggande rättigheterna enligt Genèvekonventionen, och uppmanar kommissionen att inleda en undersökning för att utreda om användningen av begreppet «säkert tredje land» direkt eller indirekt hotar denna rättighet,

17. uppmanar kommissionen och medlemsländerna att ändra lagstiftningen så att asylförfaranden aldrig tar mer än tre år och att fastställa regler för de fall där denna tidsperiod överskridits utan asylsökandens förskyllan,

18. uppmanar kommissionen och medlemsländerna att inom ramen för asylpolitiken särskilt uppmärksamma personer med en otillfredsställande rättslig status, såsom våldsoffer, barn och kvinnor; uppmanar kommissionen och medlemsländerna att särskilt uppmärksamma den ökade förekomsten av minderåriga asylsökande utan beledsagare, både vad gäller orsakerna till denna utveckling och förhållandena för mottagande av denna grupp; uppmanar kommissionen att skyndsamt utarbeta ett förslag där kvinnoförtryck och sexuellt våld mot kvinnor accepteras som legitim grund för en asylansökan,

19. uppmanar medlemsstaterna att inte använda sig av förevändningen «internationella zoner» på flygplatser och fruktar att denna situation, om den håller i sig, riskerar att förvärra situationen med flyktingar som inte tas emot någonstans,

20. uppmanar kommissionen och medlemsstaterna att inom ramen för asylpolitiken ägna särskild uppmärksamhet åt personer som genom flykt från militärförband eller privatarméer vägrat delta i inbördeskrig,

21. uppmanar kommissionen och medlemsstaterna att med tanke på deras föresatser harmonisera tolkningen av begreppet «flykting» i enlighet med artikel 1a i 1951 års konvention, att iaktta den betydande vägledning som ingår i slutsatserna från UNHCR:s exekutivkommitté och i UNHCR-handboken om förfaranden och kriterier för att definiera flyktingstatus,

22. anmodar med eftertryck rådet att säkerställa att arbetet med tillnärmning av flyktingdefinitionen enligt artikel 1a i Genèvekonventionen slutförs och samtidigt säkerställa att denna status beviljas alla personer som verkligen är förföljda i sina hemländer även om förföljelsen inte härrör från statsmakterna,

23. konstaterar att Schengenavtalet, som ingåtts mellan sju av EU:s medlemsländer, i realiteten givit upphov till ett Europa med två hastigheter i rättsliga och inrikes frågor; finner detta beklagligt och anser att situationen snarast måste ändras; anmodar därför rådet och medlemsländerna att skyndsamt tillämpa Dublinkonventionen gällande asylpolitiken, även om det fortfarande är mest önskvärt att unionslagstiftning införs på detta område,

24. uppmanar medlemsländerna att respektera UNHCR:s miniminormer för behandling av asylsökningar och att tillse att samtliga personer som är delaktiga i asylförfarandet har en grundutbildning och regelbundet får fortutbildning,

25. uttrycker oro inför innehållet i rådets resolution om minimigarantier för asylförfaranden; anser det vara oacceptabelt att rådet fattade beslut den 20 juni 1995 och kräver att rådet rådfrågar Europaparlamentet i enlighet med avdelning VI i Maastrichtfördraget,

26. uppmanar rådet och medlemsstaterna att använda sig av de instrument som uttryckligen föreskrivs i fördragen om upprättande av minimigarantier för behandlingen av asylärenden, med respekt för Genèvekonventionen från 1951; dessa garantier ser i varje fall till att följande kriterier respekteras:

- varje asylsökande skall ha rätt att få sitt ärende fullständigt och rättvist prövat,

- stater får inte sända asylsökande till tredje land, utan att grundligt ha undersökt deras ansökan och endast om den asylsökande garanteras ett effektivt och varaktigt skydd mot att skickas tillbaka,

- ett beslut om avslag på ansökan kan endast fattas av den instans som ansvarar för behandlingen av asylansökningar,

- en asylsökande som fått avslag på sin ansökan skall kunna överklaga beslutet till en juridisk instans; en överklagan skall innebära att utvisningen ställs in,

27. påpekar att sanktioner mot transportörer av personer med ogiltiga papper inte får strida mot bilaga 9 i Chicagokonventionen från 1944,

28. begär att kommissionen utarbetar unionsbestämmelser i form av en gemenskapsram och konkreta åtgärder om att vid omfattande katastrofer, som försätter stora massor i landsflykt, tillfälligt kunna skydda personer som utan egen förskyllan befinner sig i stor fara, även om de inte kan betraktas som flyktingar enligt flyktingkonventionen, och att i detta hänseende samarbeta med Förenta Nationernas flyktingkommissariat, (UNHCR),

29. begär att kommissionen utarbetar unionsbestämmelser vad gäller flyktingmottagningar för tvångsförflyttade personer i deras ursprungsregioner vid omfattande nödsituationer,

30. anser att sådana bestämmelser om tillfälligt skydd inte på något sätt får göra intrång på de personers rättigheter som ansöker om asyl enligt Genèvekonventionen; de skall utgöra minimigarantier, bl.a. försäkran om att skyddas så länge som ursprungslandet utgör en fara för personen i fråga; beslut som innebär ett upphävande av det tillfälliga skyddet ska endast kunna fattas efter noggrann undersökning av situationen i ursprungslandet med avseende på de mänskliga rättigheterna och på villkoret att personer som återvänder inte utsätts för kränkningar av de mänskliga rättigheterna,

31. anmodar kommissionen att skyndsamt framlägga förslag om ett europeiskt system för det generella mottagandet av asylsökande, tvångsförflyttade och flyktingar, så att ansvaret för mottagandet fördelas rättvist mellan medlemsländerna,

32. uppmanar kommissionen att utarbeta ett förslag om att bistå länderna i Central- och Östeuropa med sakkunskap och finansiella medel för mottagande av asylsökande och flyktingar,

Illegal invandring

33. finner det högst beklagligt att unionens konvention om de yttre gränserna fortfarande uteblivit trots att de inre gränserna håller på att avskaffas,

34. uppmanar kommissionen att utarbeta ett förslag till en sammanhängande repatrieringspolitik vad gäller illegala immigranter, vilken uppmärksammar möjligheterna till utbildning inom repatrieringsprojekten i enlighet med överenskommelserna med tredje land om att ge deras medborgare tillåtelse att återvända hem, och att utarbeta denna plan i samråd med den internationella organisationen för in- och utvandring (IOM),

35. anmodar medlemsländerna att stärka kampen mot människosmugglare och deras nätverk, bekämpa illegalt arbete, bland annat genom att bestraffa berörda företag och i efterhand låta dem utbetala rättmätiga löner och socialförsäkringar samt skatt för svart arbetskraft, i syfte att underlätta arbetstagarnas återflyttning till ursprungsländerna,

Rasism och främlingsfientlighet

36. anser - delvis mot bakgrund av domstolens rättspraxis - att det finns goda skäl att hävda att kampen mot rasism och främlingsfientlighet faller under första pelaren i Maastrichtfördraget; uppmanar kommissionen att utarbeta ett direktiv mot diskriminering; anser i övrigt att det i enlighet med subsidiaritetsprincipen tillkommer alla regeringar och samhällsorgan att bekämpa rasism och främlingsfientlighet; uppmanar även kommissionen att beakta rekommendationerna från undersökningskommittén för bekämpning av rasism och främlingsfientlighet i Europa,

37. begär att kampen mot rasism och främlingsfientlighet tas upp på unionens prioriteringslista och att frågan blir uppmärksammad vid 1996 års regeringskonferens,

38. uppmanar kommissionen att uppmuntra arbetsmarknadens parter att medverka i sammanställandet av beteenderegler som förbjuder rasdiskriminering på arbetsmarknaden och som ska börja gälla i januari 1997,

Integrering

39. understryker nödvändigheten av att bl.a. med hjälp av lokala myndigheter och frivilligorganisationer främja åtgärder för integrering av invandrares och flyktingars barn och hustrur i mottagarländerna,

40. finner det angeläget att rättsställningen för medborgare från tredje land som uppehåller sig legalt i ett av medlemsländerna förstärks; upprepar ståndpunkten att rätten att få röra sig fritt inom unionen bör gälla för samtliga personer som lagligen uppehåller sig i ett av medlemsländerna, oavsett ursprung, nationalitet, religion eller hudfärg; uppmanar kommissionen att före 1 januari 1996 framlägga förslag om detta samt att granska rättsakter för att se vilka som gynnar EU-medborgare framför personer från tredje land och som försvårar möjligheterna för de sistnämnda att ansöka om europeiskt medborgarskap i värdlandet,

41. uppmanar medlemsstaterna att göra det lättare för personer som lagligt uppehåller sig i ett land att få dubbelt medborgarskap och understryker i detta sammanhang de positiva erfarenheter som gjorts i flera medlemsstater,

42. uppmanar medlemsstaterna att införa rösträtt och valbarhet åtminstone på lokal, regional och europeisk nivå för invandrare från icke-medlemsstater som sedan minst 5 år är bosatta i unionen,

43. anser att kvinnor från tredje land som uppehåller sig lagligen i unionen bör ha rätt till en oberoende uppehållsstatus som inte förfaller om maken emigrerar, skiljer sig eller avlider och begär att kommissionen förelägger ett förslag till direktiv om detta,

44. uppmärksammar de olikheter som finns mellan medlemsstaternas regler för uppehållstillstånd vilka hindrar invandrare från att planera långsiktigt; anmodar kommissionen att ombesörja en harmonisering av de rättsliga bestämmelserna vad gäller uppehållstillstånd i gemenskapen för att förstärka den uppehållsstatus som avser invandrare från tredje land,

45. uppmanar kommissionen att sammanställa särskilda program inom ramen för socialfonden, i syfte att säkerställa yrkesutbildning för och integrering av ungdomar som möter särskilda problem till följd av invandring och diskriminering,

46. uppmanar kommissionen att sammanställa ett gemenskapsprogram för integrering av invandrare, med tyngdpunkten på att förstärka invandrares samhällsstatus och med särskild uppmärksamhet ägnad åt invandrarkvinnors ställning,

47. uppmanar kommissionen att utarbeta ett åtgärdsprogram för integrering av invandrare, som respekterar deras kulturella identitet och använder sig av de möjligheter som erbjuds av programmen SOCRATES och LEONARDO vad gäller utbildning och yrkesutbildning för kringflyttande arbetstagare och deras familjemedlemmar och även för offentliganställda som invandrarna kommer i kontakt med i integreringsprocessen (vad gäller boende, hälsa, utbildning m.m),

48. anmodar kommissionen att främja grundläggande normer för behandling av invandrare, flyktingar, asylsökande och deras familjer, t. ex. vad gäller socialt bistånd, utbildning (inklusive språkkurser), sysselsättning, återförening av familjer och rörelsefrihet i syfte att underlätta deras integrering i värdlandet,

49. uppmanar undervisningsväsen och media att mer aktivt upplysa den europeiska allmänheten om utländska samhällen, deras historia, deras kultur och deras bidrag till Europeiska unionens ekonomiska och sociala liv, i syfte att främja harmoniska relationer mellan olika grupper i samhällen,

50. anmodar rådet att omedelbart antaga det fjärde åtgärdsprogrammet för bekämpning av fattigdom och att fortsätta kampen mot utslagning av utsatta grupper såsom kringflyttande arbetstagare och deras familjemedlemmar,

Slutkommentar

51. fastslår att EU och dess medlemsländer i själva verket alltid varit invandrarländer och uppmanar kommissionen och medlemsländerna att främja ett ständigt utbyte av erfarenheter mellan politiker, forskare och sakkunniga i asyl- och invandringsfrågor, med tyngdpunkten på att fastställa det framtida behovet och omfattningen av en aktiv invandringspolitik,

52. uppdrar åt sin ordförande att vidarebefordra denna resolution till rådet, kommissionen, Ekonomiska och sociala kommittén, Regionkommittén, Europarådet, Förenta Nationerna och medlemsländernas och ansökarländernas regeringar och parlament.