Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om "Möjliga alternativ för pensionsreformen"

(2002/C 221/14)

I ett brev från ordförande Romano Prodi av den 10 januari 2002 uppmanade kommissionen i enlighet med artikel 262 i EG-fördraget Ekonomiska och sociala kommittén att utarbeta ett förberedande yttrande om "Möjliga alternativ för pensionsreformen".

Sektionen för sysselsättning, sociala frågor och medborgarna, som svarat för kommitténs beredning av ärendet, antog sitt yttrande den 13 maj 2002. Föredragande var Giacomina Cassina och medföredragande Harry Byrne.

Vid sin 391:a plenarsession den 29 maj 2002 antog Ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 102 röster för, 2 emot och 1 nedlagd röst.

1. Bakgrund

1.1. Vid plenarsessionen den 29 november 2001 antog EESK två yttranden om pensioner, i syfte att bidra till samtalen under toppmötet i Laeken i denna fråga(1). I föreliggande yttrande förekommer det ett antal referenser, som inte är rena citat, till de tidigare yttrandena.

1.2. Rådet uppmärksammade vid toppmötet i Laeken den gemensamma rapport som utarbetats av kommittén för social trygghet och kommittén för sysselsättning, beslutade om att använda den öppna samordningsmetoden i pensionsfrågor samt betonade att "väl avpassade pensioner, pensionssystemens hållbarhet och modernisering samt bättre tillgång till tilläggspensioner är av särskild vikt för att möta kommande behov"(2).

1.3. Den 24 januari 2002 publicerade kommissionen en rapport som hade beställts vid toppmötet i Stockholm, med titeln "Öka andelen arbetstagare och främja ett aktivt åldrande"(3).

1.4. Kommissionens ordförande Romani Prodi uppmanade kommittén i ett brev till EESK:s ordförande Göke Frerichs den 10 januari att studera möjliga alternativ när det gäller pensioner och analysera dessa mot bakgrund av det sociala skyddets hållbarhet, de offentliga finanserna och tillväxten.

1.5. Vid toppmötet i Barcelona betonades vikten av ett "aktivt åldrande" och av åtgärder som "uppmuntrar till att frivilligt höja den faktiska pensionsåldern".

1.6. EESK vill knyta an till vad som redan framförts i de ovan nämnda yttrandena och i andra yttranden som direkt eller indirekt berör frågan om pensionssystemen och ämnar här analysera vissa delfrågor genom att ta upp följande fyra temaområden: pensionssystemens sociala hållbarhet i förhållande till de nya behoven av förändrade arbetsformer, åtgärder som främjar ett aktivt åldrande, åtgärder som kan bidra till finansiell hållbarhet samt förslag avseende den öppna samordningsmetoden för att hantera pensionsfrågor.

1.7. EESK är djupt övertygad om att all förändring, modernisering och reform av pensionssystemen måste utformas under en aktiv, medveten och välinformerad medverkan av de sociala aktörerna, eftersom man endast på detta sätt kan skapa förutsättningar för ett verkligt samförstånd om lämpliga lösningar på nationell nivå.

2. Pensionssystemens sociala hållbarhet i förhållande till de nya behoven av förändrade arbetsformer

2.1. EESK har vid ett flertal tillfällen påtalat behovet av att garantera att pensionssystemens hållbarhet svarar mot den dubbla målsättningen att uppnå social hållbarhet och stabila offentliga finanser. Man bör sträva efter att uppnå dessa två mål med fast beslutsamhet och på nationell nivå försöka nå en balans mellan såväl den ekonomiska politiken som skatte-, sysselsättnings- och välfärdspolitiken. Därigenom borde man sedan kunna få till stånd en god fördelning mellan de olika pensionssystemen (första, andra och tredje pelaren) för att göra systemen mer flexibla, samtidigt som man slår vakt om deras egentliga funktion, nämligen att tillgodose grundläggande sociala behov. Det är uteslutande med hänvisning till denna subsidiaritetsmodell, säkerställd genom arbetsmarknadsparternas och de nationella institutionernas deltagande, som EESK framför en rad förslag i syfte att bidra till debatten mellan de berörda aktörerna - en debatt som kännetecknas av öppenhet och verklighetsförankring.

2.2. I praktiskt taget alla gemenskapsdokument betonas kravet på att de nationella pensionssystemen skall tillgodose de berättigade önskemålen från arbetstagarna att få en trygg och värdig tillvaro som pensionär. Detta skall inte uppfattas som en allmänt hållen princip utan som en grundläggande målsättning som kan uppnås om man anpassar de olika nationella systemen och genomför de reformer som kommer att krävas på grund av den demografiska, sociala och budgetmässiga situationen.

2.3. EESK vill understryka att man för att kunna bemöta kravet om social hållbarhet samtidigt bör ta hänsyn till arbetsmarknadens struktur, olika anställningsformer och den förutsebara framtida utvecklingen. Med tanke på att det hela tiden utvecklas nya anställningsformer är det i dag viktigare än någonsin att försöka förutse utvecklingen på medellång sikt. Lissabonstrategin visade att det är nödvändigt att bygga på den europeiska socioekonomiska utvecklingsmodellen som karakteriseras av målsättningen full sysselsättning med hög kompetens och ett ökat deltagande på arbetsmarknaden. EESK vill understryka hur viktigt det är att man ytterst målmedvetet försöker uppnå dessa målsättningar. Att sysselsättningen ökar och förbättras kvalitativt är det enda som kan säkra de skatteintäkter som behövs för att garantera det solidaritetstänkande som ligger till grund för de sociala trygghetssystemen, och som är nödvändigt om våra samhällen inte skall drabbas av fattigdom och marginalisering. Det är just detta som man genom Lissabonstrategin med ett starkt engagemang skall bekämpa och på medellång sikt övervinna.

2.4. Sysselsättningsläget i de olika medlemsstaterna visar att det fortfarande inte skapas tillräckligt många nya jobb på grund av den svaga ekonomiska tillväxten, effekterna av en försvagad världsekonomi, i synnerhet efter den 11 september, samt en viss återhållsamhet hos investerarna. När det gäller förhållandet mellan sysselsättnings- och pensionspolitiken anser kommittén att unionen borde anta nya utvecklingsmål och en ny tillväxtpolitik som stimulerar ekonomin och skapar gynnsamma förutsättningar för att lösa sysselsättningsproblemet. Såsom kommittén redan framfört i andra yttranden är manöverutrymmet när det gäller de offentliga budgetarna mycket litet på grund av att det är absolut nödvändigt att fullfölja stabilitetspakten, i syfte att säkra en korrekt förvaltning av den ekonomiska och monetära unionen. Av detta följer att man bör åstadkomma en rättvis fördelning på olika insatser av de begränsade budgetmedel som finns, och när det gäller de sociala utgifterna bör man prioritera utvecklingen av aktiva insatser på arbetsmarknads- och socialskyddsområdet.

2.5. Trots nämnda problem med tillväxten ser vi i nästan alla medlemsstater en sysselsättningsökning, särskilt med inriktning på nya anställningsformer (framför allt tidsbegränsad anställning, deltidsanställning, tillfällig anställning och andra anställningsmodeller). Dessa anställningsformer är relativt vanliga i åldersintervallet 15-25 år och särskilt hos unga kvalificerade arbetstagare mellan 20 och 25 år. Det är värt att notera att en icke obetydlig del av dessa anställningar sedermera övergår till heltids- och tillsvidareanställningar. EESK ser positivt på att nya arbetstillfällen skapas liksom att det utvecklas nya anställningsformer men delar samtidigt den oro som kommissionen och Europeiska rådet i Barcelona gav uttryck för när det gäller kvaliteten på arbete och balansen mellan flexibilitet och trygghet.

2.5.1. De nya anställningsformerna tenderar att växa och utvecklas, varvid arbetstillfällen skapas, och man måste därför fråga sig hur detta kommer att påverka den sociala och finansiella hållbarheten hos pensionssystemen, såväl de fördelningsbaserade som de kapitaltäckande. Arbetstagare som är anställda enligt de nya anställningsformerna bidrar normalt inte till framtida pensioner på regelbunden och fortlöpande basis, vilket har betydelse dels för pensionsfonderna, dels för dessa arbetstagare själva i och med att de får svårt göra upp lämpliga och tillförlitliga planer för sitt liv, sin yrkeskarriär och sin ålderdom.

2.5.2. Ett av de främsta problemen är att arbetstagare med dessa typer av anställning inte betalar avgifter till pensionssystemen under perioder då de saknar arbete eller deltar i utbildning i väntan på ny anställning. Utan att ta ställning för något av de förslag som för närvarande diskuteras menar EESK att man måste komma fram till sådana lösningar som tar hänsyn till behovet av både trygghet och flexibilitet. Kommittén för därför i det följande fram sina synpunkter och anser att alla alternativ förtjänar att diskuteras i en öppen och vidsynt debatt. För att komma fram till de bästa lösningarna måste man utgå från ett antal alternativ på nationell nivå där man har vägt in hänsyn till alla de krav som de berörda parterna ställer och till de utmaningar som pensionssystemen står inför.

2.5.2.1. Att låta staten täcka upp med avgiften under perioder utan sysselsättning skulle inte lösa problemet även om det kan tyckas vara en självklar lösning. Det skulle bli en ytterligare börda för de offentliga utgifterna och det verkar inte räcka med det ökade skatteunderlag (direkt och indirekt beskattning) som blir följden av de nya anställningsmodellerna.

2.5.2.2. En förstärkning och ökning av tilläggspensionssystemens andel leder kanske till bättre balans mellan offentliga och privata pensionssystem men skulle bara flytta problemet utan att lösa det för arbetstagaren. Faktum är att det för den tillfälligt arbetslöse som saknar inkomst uppstår ytterligare ett problem om han eller hon skall betala avgift till tjänstepensionsfonder eller individuella pensionsfonder (andra och tredje pelaren), under förutsättning att han eller hon vill och får göra det med tanke på att det förekommer en viss stelhet i dessa system som innebär att arbetstagare med denna typ av anställning inte alltid accepteras. Detta har EESK påpekat i det tidigare nämnda yttrandet(4).

2.5.2.3. En åtgärd som speciella reservfonder - något som EESK ställde sig positiv till i ett tidigare yttrande(5) - kan vara en framkomlig väg, men det stöter på problem i vissa medlemsstater som har svårt att både frigöra resurser från den offentliga budgeten, öka skatteuttaget för att fylla på fonden och finna nya budgetintäkter.

2.5.2.4. EESK noterar med viss oro den uppgift som står att finna i kommissionens meddelande "Öka andelen arbetstagare och främja ett aktivt åldrande", nämligen att man bland arbetstagare som har tidsbegränsad anställning eller arbetar deltid finner en tämligen hög procent som lämnar sin anställning (15 % blir arbetslösa och 10 % icke yrkesverksamma). EESK anser att dessa uppgifter inte skall leda till att man drar förhastade slutsatser om dessa anställningsformer men detta pekar på hur nödvändigt det är att förstärka insatserna för att minska perioderna av arbetslöshet eller icke yrkesverksamhet. Detta bör ske genom samverkan mellan en aktiv förvaltning av arbetsmarknaden, utbildning och en effektiv yrkesrådgivning. I den mån de anställningsformer som nämnts ovan ledsagas av lämpliga utbildningsinsatser kommer arbetstagarnas motivation att öka.

2.5.2.5. EESK noterar också att vissa kan tänka sig en obetydlig ökning av arbetsgivaravgifterna för tidsbegränsade anställningar, deltidsanställningar och tillfälliga anställningar, och menar att detta kan innebära att företagen i utbyte mot de fördelar avseende flexibilitet som dessa anställningsformer ger, kan acceptera en mindre avgiftsökning som bidrar till den allmänna solidariteten. Denna idé stöter på kraftigt motstånd från andra som anser att det skulle innebära en diskriminering av olika anställningsformer och enbart motverka användningen av de nya anställningsmodellerna.

2.5.2.6. I debatten nämns också en allmän ökning av avgifterna (både för arbetsgivare och arbetstagare) i syfte att upprätthålla eller förstärka utgiftsbaserna för sociala utgifter och pensionsutbetalningar även i framtiden. Även detta är en idé som kan diskuteras, men EESK ser med viss oro på att man skulle höja avgiftsnivåerna, som redan är tämligen höga i nästan alla medlemsstater. Därför anser vi att alla förslag som går ut på ökade avgifter bör värderas utifrån deras förmodade inverkan på sysselsättningen. EESK noterar för övrigt (delvis för att ta upp en viktig teknisk aspekt av problemet) resultaten från en nyligen genomförd Eurobarometer-undersökning. Ett urval EU-medborgare ombads att uppge om de höll med, delvis höll med eller tog avstånd från följande påstående: "Pensionernas nuvarande nivå måste behållas även om det innebär en ökning av skatter eller avgifter." Det är anmärkningsvärt att över 77 % av de tillfrågade uppgav sig hålla med eller delvis hålla med. Av detta kan man inte dra några slutsatser beträffande åtgärder av detta slag, men vi vill framhålla att EU-medborgarna är väl medvetna om problemen och också beredda att ta ett direkt ansvar för att lösa dem. EESK hoppas att denna inställning delas av alla de sociala aktörerna, och framför allt - vilket framhållits vid ett flertal tillfällen - att arbetstagarna och medborgarna i medlemsstaterna tas på allvar och ges ansvaret att delta i diskussionerna.

2.5.2.7. EESK vill uttrycka sin oro över situationen för de arbetstagare som av olika skäl (bl.a. på grund av att dessa nya typer av anställningar tenderar att öka) inte uppnår tillräckliga pensionsrättigheter på grund av avbrott i karriären och därmed uteblivna pensionsavgifter. EESK framför inga förslag utan hoppas bara att detta undersöks noga i medlemsstaterna, samtidigt som kommittén särskilt vill framhålla den modell som utvecklats inom de svenska och irländska pensionssystemen för att lösa detta problem och uppmanar medlemsstaterna att prioritera denna fråga(6).

2.5.3. De åtgärder som EESK berört i ovanstående punkter liksom andra tänkbara insatser bör kunna integreras i nationella bestämmelser efter en djupgående och öppen diskussion med arbetsmarknadens parter.

2.5.4. I alla händelser bör det i anställningskontrakten - oavsett anställningsform - klart och tydligt redovisas vilka bestämmelser som gäller för pensionsavgifter, och de olika alternativen bör åtföljas av tydlig information så att arbetstagarna har möjlighet att på ett ansvarsfullt sätt planera sitt liv och sin pension.

2.5.5. Det behövs dock en europeisk ram som fastställer vissa garantier, dels när det gäller en korrekt finansiell förvaltning av tjänstepensionsfonder (andra pelaren), dels när det gäller att kunna föra över pensionsavgifter mellan de olika pensionsfonderna - en åtgärd som skulle öka arbetstagarnas förtroende och rörlighet(7). Detta framgår med önskvärd tydlighet efter några allvarliga fall där flera års pensionssparande gått förlorat för arbetstagare i företag som hade förvaltat resurser av kategorin andra pelaren på ett oansvarigt sätt. Även om det handlar om enstaka fall bidrar den oro som detta väcker hos allmänheten varken till att ge arbetstagarna en positiv bild av denna kategori av pensionssparande eller av de nya anställningsformerna.

3. Åtgärder som främjar ett aktivt åldrande

3.1. EESK har redan behandlat detta tema ingående i tidigare yttranden(8) och påpekade där bland annat att en höjning av den officiella pensionsåldern måste vägas mot den förväntade livslängden men att detta aldrig kan utgöra den enda lösningen på problemen med ökade pensionsuttag och begränsade offentliga budgetresurser. Att enbart erbjuda skattelättnader eller andra ekonomiska lättnader för att uppmuntra arbetstagarna att fortsätta arbeta är inte heller tillräckligt(9). Framför allt när det gäller sådana arbetstagare som hela livet har haft ett slitsamt, ofta okvalificerat arbete som gett föga arbetstillfredsställelse har de all rätt att ta ut sin lagstadgade pension, och det finns säkert andra arbetstagare som också föredrar att lämna arbetslivet av olika anledningar. I detta sammanhang vill ESK också understryka vikten av att komma till rätta med den ökande utslagningen på grund av ohälsa. Principen om frivillighet måste alltid upprätthållas vid sidan av utvecklandet av lämpliga incitament för att fortsätta arbeta. EESK godtar rekommendationen från toppmötet i Barcelona att höja den faktiska medelåldern för pensionering med 5 år före 2010. ESK ställer sig bakom detta mål eftersom det skulle kunna få mycket positiva effekter på de offentliga pensionssystemens hållbarhet. En studie genomförd av GD Ekonomi och finans visar att en höjning av pensionsåldern med ett år ger en besparing som motsvarar 0,84 % av BNP. Målet i rekommendationen från Barcelonamötet att höja den effektiva pensionsåldern skulle kunna nås om man kombinerar åtgärder som kan vända den aktuella tendensen att gå i pension tidigare och åtgärder som kan stimulera arbetstagare som nått den lagstadgade pensionsåldern att vilja fortsätta arbeta (inte nödvändigtvis på samma arbetsplats eller med samma arbetsuppgifter).

3.2. EESK har inte för avsikt att kritisera de nationella bestämmelser som i vissa medlemsstater tillåter arbetstagare att lämna arbetslivet före pensionsåldern men föreslår att medlemsstater genomför en översyn av pensionsordningarna, vilka även inbegriper förtidspensionering. Vid denna översyn bör man särskilt ta hänsyn till eventuella negativa effekter för den offentliga budgeten, andra alternativ än förtidspensionering(10), följderna för arbetsrelationerna, sambandet med lagstiftning på området för pensionsålder och arbetstagarnas motivation. EESK anser att bruket av förtidspensionering, med undantag för de fall där det handlar om tungt arbete, bör upphöra på sikt och under tiden endast användas i särskilt ömmande fall där inga andra alternativ står till buds. EESK betonar särskilt att man måste göra alla ansträngningar för att vid övertalighet finna alternativ till förtidspensionering, exempelvis överflyttning till andra företag eller sektorer, vidareutbildning för att få en kompetens anpassad till nya produktionskrav, eller outsourcing - ett oerhört intressant och kreativt alternativ som fortfarande är ovanligt.

3.2.1. EESK betonar dessutom kravet på att öka antalet äldre arbetstagare på arbetsmarknaden och särskilt på att vidta alla nödvändiga åtgärder för att verka för att de om de är arbetslösa återintegreras på en arbetsplats genom att förbättra deras anställbarhet (fortbildning, erkännande också av icke dokumenterad kunskap, erfarenhet och kapacitet, yrkesvägledning etc.)

3.3. I sitt nyligen publicerade meddelande "Öka andelen arbetstagare och främja ett aktivt åldrande" analyserar kommissionen i detalj vilka skäl som kan motivera arbetstagare att fortsätta arbeta. De arbetstagare som väljer att fortsätta arbeta bör kunna få särskild kompetensutveckling samt rejält flexibla arbetstider, något som många äldre arbetstagare särskilt önskar sig. Det är dessutom troligt att en arbetstagare i och med den förväntade ökningen av medellivslängden föredrar att fortsätta arbeta av sociala och personliga skäl och inte enbart av ekonomiska skäl. EESK menar alltså att dessa arbetstagares arbetsvillkor och arbetsuppgifter i företaget bör kunna bli individuellt utformade allt efter behov och kapacitet, vilket också kan innebära nya former för engagemang och delaktighet (i företagets vinst, beslut, andra aktiviteter osv.) De arbetstagare som känner att de fortfarande kan spela en viktig roll för företaget och för sina kolleger, och som märker att de ännu har mycket kapacitet och kraft kvar fortsätter inte bara gärna att arbeta utan kommer vid yrkeslivets slut att behålla en aktiv och ansvarsfull livsstil även som pensionärer. För att uppnå målet med att förmå arbetstagarna att bli kvar i arbetslivet måste naturligtvis strategin för förvaltning och utveckling av de mänskliga resurserna förbättras och göras mer ändamålsenlig samt bidra till att arbetstagarna tar större del i verksamheten redan från början av deras karriär.

3.4. Eftersom åtgärderna som skall stimulera arbetstagarna att arbeta längre samtidigt skall tillgodose kraven från alla anställda i företaget är det svårt att föreställa sig att de kan regleras i detalj i nationell lagstiftning. Men om företaget kan stödja sig på ett väl avvägt ramverk för bestämmelser och beskattningsregler skulle de nationella ramverken i sin tur kunna bli föremål för förhandling mellan parterna inom branschen, det geografiska området eller på företagsnivå, varvid de nödvändiga åtgärderna kunde fastställas i detalj.

3.5. EESK tror att det också finns möjlighet att utforma strategier inom ramen för den europeiska sociala dialogen och "företagens sociala ansvar" - strategier som gynnar en förlängning av arbetslivet och som sedan skulle kunna anpassas till nationell nivå av arbetsmarknadens parter. Detta skulle utgöra ett värdefullt tillskott till den benchmarking av bästa metoder som skall utvärderas genom den öppna samordningsmetoden.

4. Åtgärder som kan bidra till finansiell hållbarhet

4.1. Pensionssystemens finansiella hållbarhet utgör en ofrånkomlig målsättning när det gäller att säkra den sociala hållbarheten och skall alltså uppnås med hjälp av väl avvägd planering och lämpligt samordnade politiska strategier och åtgärder. EESK är fullt medveten om hur avgörande denna utmaning är och underskattar verkligen inte den negativa demografiska utvecklingen som får följder för medlemsstaterna - och även kandidatländerna - samt ökar bidragsberoendet. Europa är en världsdel som åldras(11) och kostnaderna för detta riskerar att bli en tung börda för kommande generationer. Den ackumulerade effekten av kostnaderna för pensioner och hälsovård kommer att innebära allvarliga problem för den offentliga budgeten eftersom den demografiska utvecklingen inte förändras på några få decennier. EESK anser i alla händelser att det är onödigt och ibland också skadligt att låta sig påverkas av den oro som underblåses av massmedia, politiker och regeringskretsar i samband med publiceringen av ekonomiska och demografiska analyser, där man endast betonar den risk för instabilitet som en okontrollerad ökning av de offentliga pensionerna skulle innebära för den statliga budgeten. Men EESK är också kritisk till den överdrivet optimistiska hållning som innebär att man mot bättre vetande förnekar att pensionssystemens hållbarhet är en utmaning att ta på största allvar. Som en parentes vill EESK, som redan påpekats i tidigare yttranden(12), erinra om att det redan i dag står klart att det bidrag som invandrare lämnar till pensionssystemens finansiella hållbarhet har stor betydelse (även om detta i sig inte löser problemen), under förutsättning att invandrarna är reguljärt anställda och åtnjuter samma villkor som medlemsstaternas medborgare. EESK vill samtidigt betona att man måste fortsätta arbetet med att utforma en jämlik och långsiktig europeisk immigrationspolitik och vill nämna utvecklingen i Spanien där siffror från de senaste två åren visar att en fjärdedel av dem som börjar bidra till det sociala trygghetssystemet är invandrare från tredje land.

4.1.1. Företeelsen med icke inbetalda socialförsäkringsavgifter, som inte är allmänt utbrett men tyvärr tämligen ofta förekommande, skadar både arbetstagare (bristande försäkringstäckning), ärliga företagare (illojal konkurrens) och den offentliga budgeten (bristande skatteintäkter). EESK anser att medlemsstaterna borde agera mycket mer beslutsamt för att få bukt med dessa förhållanden.

4.2. EESK anser att man måste ha en helhetssyn när man behandlar dessa frågor och undvika att skapa misstro och oro och inte heller överösa allmänheten med lugnande besked. Det europeiska samhället består av mogna medborgare som inte ryggar för problem och som bör involveras i debatten om viktiga frågor och få stöd i sina rättmätiga krav på en trygg ålderdom. Det är här värt att notera att den ovan nämnda Eurobarometer-undersökningen visade att en majoritet av invånarna i alla medlemsstater har en ansvarsfull och realistisk syn på situationen samt en klar och balanserad bild av den framtida tillvaron som pensionär.

4.3. Det är alltid viktigt att se problemen ur ett dynamiskt perspektiv. EESK vill erinra om att många medlemsstater redan har inlett eller håller på att förbereda reformer som syftar till att förbättra de egna pensionssystemens finansiella hållbarhet. Analyser som inte tar hänsyn till den gradvisa inverkan som dessa reformer kommer att få kan leda till felaktigheter i prognoserna, även allvarliga sådana.

4.3.1. I nästan alla medlemsstater som redan har genomfört pensionsreformer har man gjort reglerna för intjänande av pension strängare, och i vissa fall även skurit ned ersättningen. Dessa åtgärder kan vara nödvändiga av budgetskäl, men får aldrig åsidosätta den solidaritet som skall råda i de offentliga pensionssystemen. Dessa skall för övrigt inte vara föremål för ständiga oförutsedda ändringar utan adekvata prövoperioder. EESK vill också påtala hur viktigt det är att även arbetstagarna ges möjlighet att ta ansvar för sin arbetssituation och förväntade pension, men detta kan aldrig ske om man fortsätter att genomföra förändringar (sänkningar) av ersättningsnivåerna eller stramar åt intjänandevillkoren för pensionen.

4.3.2. Vissa av dessa reformer börjar redan ge resultat och visar att det går att reducera risken för negativa effekter på de offentliga finanserna avsevärt. Om man ser på reformen av det italienska pensionssystemet från 1997, som förmodligen kommer att bli föremål för ytterligare förbättringar, kan man redan utläsa att Italien kommer att få en av de lägsta utgiftsökningarna (bara 1,7 % mellan 2000 och 2050). Även Sverige utpekas i kommissionens prognoser, såväl som i vissa prognoser utförda av privata forskningscentra, som ett av de länder som kommer att få en mycket måttlig "ökningstopp". Sverige och även Nederländerna är intressanta exempel på att en balans mellan de olika pensionsordningarna även gagnar det offentliga pensionssystemets hållbarhet och förmår hålla nere utgifterna i absoluta tal. Problemet med "kostnader som skjuter i höjden" skall inte underskattas, utan analyseras ur olika synvinklar tillsammans med frågan om nivån på utgifterna för pensionerna i förhållande till de sociala utgifterna i stort och till BNP. Enligt kommissionens prognoser skulle medlemsstaterna kunna drabbas av en kostnadsökning för pensionerna av i medeltal 3-4 % av BNP, men i vissa medlemsstater kan det bli så mycket som 6 eller 7 %, en siffra som uppenbart är både ansenlig och oroande. EESK understryker emellertid att dessa ökningar får olika betydelse i de olika länderna och måste värderas i relation till ländernas specifikt nationella egenheter. I ett land där utgiftsökningen antas bli stor skulle man behöva se över de offentliga finanserna och möjligheten att öka skatteuttaget, den sociala trygghetspolitikens förebyggande funktionssätt, pensionärernas livskvalitet jämfört med dem som fortfarande arbetar, den allmänna utvecklingsnivån, förmågan att överbrygga sociala och geografiska skillnader samt en uppskattning av utgiftsökningens varaktighet. Mot denna bakgrund verkar det som om förmågan och tiden det tar att komma till rätta med kostnadsökningen är lika viktiga som själva omfattningen av den(13).

4.3.3. EESK är övertygad om att de mest avancerade, genomtänkta och acceptabla reformerna är de som föds ur samtal mellan arbetsmarknadens parter och regeringarna, och kommittén hänvisar i detta sammanhang till sitt nyligen antagna yttrande "Att stödja nationella strategier för trygga och stabila pensioner genom ett integrerat förhållningssätt(14)"

4.3.4. En noggrann analys av den dokumentation som redan är tillgänglig innehåller data som kan ligga till grund för innovativa, flexibla och effektiva lösningar. En undersökning av GD Ekonomi och finans(15) visar till exempel att en progressiv ökning på 5 % av deltagandet på arbetsmarknaden skulle kunna ge en besparing på 0,5 % av BNP, och en förlängning av arbetslivsperioden med ett år skulle motsvara en besparing på 0,84 % av BNP. Såsom vi framfört i punkt 3.1 måste man respektera frivilligheten när det gäller åtgärder som syftar till att förlänga arbetslivsperioden. Om man å andra sidan kunde motivera ett större antal arbetstagare att fortsätta arbeta efter uppnådd pensionsålder, kanske bara i 2-3 år, skulle fördelarna mångfaldigas.

5. Förslag avseende den öppna samordningsmetoden för att hantera pensionsfrågor

5.1. De idéer som framförts i punkterna ovan kan komplettera de politiska valmöjligheterna när det gäller pensionsreformer. Det handlar nästan uteslutande(16) om initiativ som kan tas på det nationella planet, men deras effekt skulle kunna förstärkas om de granskas inom ramen för den öppna samordningsmetoden. EESK vill framhålla att denna metod gör det möjligt att komma fram till innovativa lösningar, dels när det gäller att förbättra analys- och jämförelsemetoder hos medlemsstaterna, dels när det gäller att säkra både den sociala och finansiella hållbarheten hos pensionssystemen. EESK vill dessutom betona hur viktigt det är att arbetsmarknadens parter (särskilt på nationell nivå) och kandidatländerna verkligen deltar fortlöpande i diskussionerna, något som redan framförts i de yttranden som nämnts.

5.2. Mot denna bakgrund är det oerhört viktigt att utveckla prognosindikatorer som gör det möjligt att mäta i vilken mån pensionssystemen är avpassade efter sociala krav, könsaspekter, arbetsmarknadsutvecklingen samt den makroekonomiska och budgetmässiga utvecklingen i medlemsstaterna. Vid dessa mätningar skall man fortlöpande inbegripa uppgifter avseende genomförda reformer. Detta kommer att göra det möjligt att vid sidan av de nationella rapporternas uppgifter och analyser utveckla ett ramverk av indikatorer som accepteras i medlemsstaterna och kan användas vid regelbundna utvärderingar, inte bara av effekterna på budgeten utan också av den sociala utveckling som blir följden.

5.3. En av de frågor som EESK anser bör prioriteras är hur man kan motivera arbetstagarna att fortsätta arbeta efter uppnådd pensionsålder. De bästa metoderna för detta bör bli föremål för en effektiv benchmarking.

5.4. EESK vill slutligen understryka att man snarast möjligt måste inlemma kandidatländerna i utvecklingen av den öppna samordningsmetoden avseende pensionsfrågor. Vi vill samtidigt påpeka att de olikartade systemen i de framtida medlemsstaterna tillsammans med ländernas olikartade makroekonomiska och inkomstrelaterade villkor kommer att ge upphov till nya problem men samtidigt ge betydelsefulla möjligheter till samarbete och integration av dessa länder i den europeiska ekonomiska och social utvecklingsmodellen.

Bryssel den 29 maj 2002.

Ekonomiska och sociala kommitténs

ordförande

Göke Frerichs

(1) Yttrandena om "Den ekonomiska tillväxten, skattesystemen och hållbarheten i pensionssystemen i Europeiska unionen" (EGT C 48, 21.2.2002) och "Meddelande från kommissionen till rådet Europaparlamentet och Ekonomiska och sociala kommittén om att stödja nationella strategier för trygga och stabila pensioner genom ett integrerat förhållningssätt" (EGT C 48, 21.2.2002).

(2) Ordförandeskapets slutsatser, punkt 30.

(3) KOM(2002) 9 slutlig, av den 24 januari 2002.

(4) "Den ekonomiska tillväxten, skattesystemen och hållbarheten i pensionssystemen i Europeiska unionen" (EGT C 48, 21.2.2002).

(5) "Den ekonomiska tillväxten, skattesystemen och hållbarheten i pensionssystemen i Europeiska unionen" (EGT C 48, 21.2.2002).

(6) I det svenska systemet är ersättningen vid arbetslöshet, sjukdom och studier pensionsgrundande. Den pensionsgrundande delen i det statliga studiestödet motsvarar ca 20 procent av en genomsnittsinkomst. För pensioner från första pelaren har det irländska systemet sedan länge en pensionsrätt bestående av en kombination av faktiska bidrag och bidrag som tilldelas dem som erhåller lagstadgade sociala förmåner.

(7) EESK:s yttrande om "den ekonomiska tillväxten, skattesystemen och hållbarheten i pensionssystemen i Europeiska unionen" (EGT C 48, 21.2.2002).

(8) EESK:s yttrande om "Kommissionens meddelande till rådet, Europaparlamentet och Ekonomiska och sociala kommittén: Att stödja nationella strategier för trygga och stabila pensioner genom ett integrerat förhållningssätt" (EGT C 48, 21.2.2002) och "Den ekonomiska tillväxten, skattesystemen och hållbarheten i pensionssystemen i Europeiska unionen" (EGT C 48, 21.2.2002) samt "Äldre arbetstagare" (EGT C 14, 16.1.2001).

(9) Se fr.a. kommissionens meddelande "Öka andelen arbetstagare och främja ett aktivt åldrande", KOM(2002) 9 slutlig.

(10) Det är känt att förtidspensioneringarna har påverkat och fortfarande påverkar de offentliga pensionssystemens resurser, i och med att företagsomstruktureringar gynnades under de år som inre marknaden byggdes upp och fler arbetstillfällen gick förlorade än vad inre marknaden förväntades skapa. Under denna period förtidspensionerades i EU mellan 15 och 20 miljoner arbetstagare.

(11) Informationsrapporten "Befolkningssituationen och befolkningstillväxten i EU" - CES 930/1999 fin.

(12) Informationsrapporten "Befolkningssituationen och befolkningstillväxten i EU", CES 930/1999 fin - och yttrande om "Meddelande från kommissionen - En samordnad strategi för att modernisera social trygghet", EGT C 117, 26.4.2000.

(13) Se kriterierna som använts i undersökningen som genomförts av Merrill Lynch om hållbarheten i pensionssystemen i Europa.

(14) EGT C 48, 21.2.2002.

(15) "Reforms of the pension systems in the EU: an analysis of the policy options", kapitel 5.

(16) Med undantag för gemenskapsramen för att underlätta överföring av pensioner från andra och tredje pelaren, se punkt 2.5.5.