EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION 
Bryssel den 08.01 
KOM(96)697 slutlig 1997 
RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN 
PEPPER II 
främjande inom medlemsstaterna av arbetstagares mojligheter 
att ta del av företagsvinster och resultat 
(inklusive andelsägande genom aktieförvärv), 
nedan kallat PEPPER 
1996 

INNEHÅLLSFÖRTECKNING 
ÖVERGRIPANDE SAMMANFATTNING 
I INLEDNING 
II ÖVERSIKT ÖVER LÄGET I MEDLEMSSTATERNA 
III SLUTSATSER 
ÖVERGRIPANDE SAMMANFATTNING 
Denna rapport ger en översikt över de sätt på vilka medlemsstaterna sedan 1991 har 
främjat arbetstagarnas möjligheter att ta del av företagsvinster och resultat, i enlighet med 
rådets rekommendation av den 27 juli 1992 (92/443/EEG). Rapporten har utarbetats på 
grundval av medlemsstaternas svar på ett frågeformulär. 
Överensstämmelsen hos resultaten avseende andelssystemens stimulerande inverkan på 
lönsamheten är påtaglig. I samtliga fall kan ett samband ses mellan vinstdelning och 
högre produktivitet, oavsett vilka metoder, vilken typ av modell och vilka värden som 
används. Även vad gäller löneflexibiliteten, sysselsättningen samt arbetstagarnas 
engagemang blir följderna positiva. Utvecklingen av de ekonomiska andelssystemen beror 
till stor del på statliga åtgärder och i synnerhet på den eventuella förekomsten av 
skattemässiga stimulansåtgärder. 
Olikheterna i de enskilda EU-ländernas officiella ställningstaganden på regeringsnivå 
måste ses mot bakgrund med skilda traditioner och praktisk tillämpning vad gäller de 
ekonomiska andelssystemen. Inom EU-länderna har det under åren efter den första 
rapporten PEPPER, vilken färdigställdes 1991, inte skett några större förändringar 
beträffande den generella inställningen på regeringsnivå vad gäller PEPPER-systemen. 
I Frankrike och Storbritannien har man sedan lång tid tillbaka främjat de ekonomiska 
andelssystemen. I Irland, Nederländerna och Finland tycks det ske en ökning av det 
statliga stödet för PEPPER. I dessa länder hänvisar man till att det finns ett behov på 
arbetsmarknaden av att öka arbetstagarnas engagemang, samt att förbättra produktiviteten, 
konkurrenskraften och löneflexibiliteten. I Tyskland, Spanien och Italien har 
myndigheterna på ett kraftfullt sätt helt nyligen vädjat till arbetmarknadens parter om att 
de i samband med sina förhandlingar skall främja nämnda andelssystem. I samtliga övriga 
medlemsstater har frågan om PEPPER diskuterats, men det officiella regeringsstödet har 
varit begränsat eller saknats. Med undantag för Frankrike och Storbritannien förordar 
lagstiftningen EU-länderna i huvudsak aktieägande. Ett antal länder rapporterade att 
trenden mot en privatisering av statliga organ kunde vara en eventuell katalysator för ett 
större intresse av vinstandelssystemen. 
Den lagstiftning i medlemsstaterna som avser att främja de ekonomiska andelssystemen 
omfattar oftast olika stimulansåtgärder, t.ex. skattemässiga eller andra ekonomiska 
förmåner. Stimulansåtgärderna varierar från skattefria emissioner av aktier eller 
obligationer till arbetstagarna, till skattefria belopp av utdelningsbara vinster. Befrielse 
från socialavgifter är ett annat exempel på förmåner. Dessa stimulansåtgärder gäller i 
vissa länder både för arbetsgivaren och för arbetstagaren. Dessutom är det i vissa fall 
tillåtet för arbetsgivaren att göra avdrag för kostnaderna för systemet. I vissa fall uppstår 
det problem med socialavgifterna, vilket beror på att uppfattningarna skiljer sig huruvida 
förmånerna skall betraktas som normala löner och därmed vara belagda med 
socialavgifter, eller om de skall betraktas som annan typ av ersättning och inte vara 
belagda med dessa avgifter. 
I medlemsstaterna finns vissa krav på lagstiftning, vilka i huvudsak hänför sig till 
möjligheterna till skattelättnad. Dessa krav består i att en minimiandel av personalen 
skall kunna omfattas av andelssystemet, av kvalifikationskriterier, samt av att det skall 
finnas arkiveringsperioder. Vidare finns det lagenliga och förvaltningsenliga krav, m.m. 
De argument som nyligen lagts fram och enligt vilka det sker en förbättring av 
produktiviteten, sysselsättningen och löneflexibiliteten stimulerar diskussionerna 
beträffande de förslag som framställts. Företag emitterar emellanåt aktier till sina 
arbetstagare då de står inför ekonomiska och finansiella problem. Utan tillräcklig 
information medför detta stora risker för arbetstagarna och har inneburit att de berörda 
parternas skepsis har ökat. 
Aktiva kampanjer avseende främjandet av vinstandelssystemen återfinns i Frankrike, 
Storbritannien, Finland, Nederländerna och Irland. Andra länder som Tyskland och Italien 
hänvisar i detta avseende till arbetsmarknadens parters ansvar och skyldigheter. I Irland 
lanserades ett särskilt statligt program. I Österrike har representativa parter utarbetat ett 
utbildningsprogram vilket inkluderades i utbildningen för företagsstyrelser och 
arbetsgivare. Det existerar för närvarande inget informationsutbyte på regelbunden basis 
mellan medlemsstaterna, varken vad gäller lagstiftning eller allmän praxis. 
Inom ramen för deras respektive behörighet skulle följande idéer för att förstärka PEPPER 
kunna undersökas närmare av medlemsstaterna, arbetsmarknadens parter, samt, avseende 
utbyte av information och bra metoder, av kommissionen: 
• Överväga utvecklingen av en nationell ram lag. 
• Klargöra skillnaden mellan löner som är belagda med socialavgifter och sådana 
förmåner som härrör från vinstandelssystemen. 
• Utöka de kategorier av förmånstagare som är berättigade till vinstandelssystemen. 
• Sörja för ett stimulerande klimat. Inrättandet av nationella institutionella organ, 
vilka utvecklar metoder för att främja vinstandelssystemen på nationell nivå kan 
vara fördelaktigt. 
• Upprätta vinstandelssystem i samband med att det sker en privatisering av statliga 
organ, vilket gör att erfarenheter erhålls samt att en större allmänhet får insikter 
om detta samt en högre grad av medvetande om möjligheterna med 
andelssystemen. 
• Integrera systemen avseende PEPPER med programmen avseende arbetstagarnas 
engagemang, varmed avsikten är att frigöra arbetskraftens produktiva styrka samt 
förbättra konkurrenskraften samt kvaliteten avseende tillverkningen. 
• Göra en framställan till arbetsmarknadens parter om att de, i samband med sina 
förhandlingar, skall gynna dessa system samt referera till systemens förväntade 
positiva följder för produktiviteten, löneflexibiliteten, sysselsättningen samt 
arbetstagarnas engagemang. 
• Undvika att arbetstagarna utsätts för onödiga risker när företag med ekonomiska 
och finansiella problem emitterar aktier till sina arbetstagare. 
Ta itu med de problem som uppstår i samband med att system tillämpas för 
dotterbolag inom gemenskapen under olika omständigheter på det nationella planet 
genom att främja utbytet av bra information om de olika bestämmelserna och 
förfaranden av PEPPER inom medlemsstaterna. 
Främja utvecklingen mot tydliga och förståeliga modeller och planer avseende 
införandet av systemen, så att dessa blir lätthanterliga och förståeliga för både 
ledning och arbetskraft, varmed man undviker vinstandelssystemens komplicerade 
och fackmannamässiga karaktär. 
Stimulera informationsutbytet mellan medlemsstaterna genom att utveckla 
demonstrationsprojekt avseende allmän praxis samt genom att uppmuntra 
informationsutbytet inom arbetsgrupper och på konferenser samt genom övriga 
kommunikationsmedel. Det torde vara lämpligt om dessa åtgärder företrädesvis 
inriktades mot arbetsmarknadens parter. 
1 INLEDNING 
1. Omfattning och ändamål 
Rådets rekommendation (92/443/EEG) av den 27 juli 1992 om främjandet av 
arbetstagares möjligheter att ta del av företagsvinster och resultat (inklusive andelsägande 
genom aktieförvärv) anmodar kommissionen att inom fyra år från det att 
rekommendationen antas färdigställa en rapport. Denna rapport har utarbetats på grundval 
av medlemsstaternas svar på ett frågeformulär om eventuella åtgärder som har gnmdats 
på rekommendationerna. 
Motiveringen till rekommendationen från juli 1992 innehåller en utförlig beskrivning av 
det sammanhang rekommendationen framställdes. Då detta gemenskapsinstrument från 
juli 1992 skulle utarbetas finansierade kommissionen ett forskningsprojekt vars syfte var 
att en god översikt skulle erhållas över dagsläget avseende det ekonomiska andelsägandet 
för arbetstagare inom EG. Resultaten från detta projekt framställdes i den så kallade 
PEPPER-rapporten (vinstandelsfrämjande = främjande av arbetstagares möjligheter att ta 
del av företagsvinster och resultat) (1). 
Rekommendationen från juli 1992 grundas till stor del på denna rapport. I 
rekommendationen uppmanades medlemsstaterna att erkänna fördelarna med att på ett 
mer omfattande sätt använda andelssystemen, varvid syftet är att öka arbetstagarnas 
möjligheter att ta del av företagsvinster och resultat. Detta skall ske med hjälp av 
vinstdelning, aktieägande för arbetstagare eller en kombination av dessa metoder, varvid 
sådana skyldigheter för ledning och personal som följer av inhemsk lag och/eller praxis 
skall inkluderas. Rekommendationen uppmanade medlemsstaterna att 
- tillförsäkra att strukturerna avseende lagstiftningen är fullgoda för att medge att sådana 
ekonomiska andelssystem som avses i denna rekommendation kan börja tillämpas, 
- ta i beaktande möjligheten av att införa överensstämmande stimulansåtgärder, såsom 
t.ex. skatteförmåner eller andra ekonomiska förmåner, då syftet är att främja införandet 
av specifika system, 
- främja användandet av dessa system genom att se till att lämplig information ges till 
samtliga berörda parter, 
- ta hänsyn till sådana erfarenheter som har erhållits i övriga medlemsstater, när beslut 
skall fattas om vilka system som skall främjas, 
- tillförsäkra att de berörda parterna - inom ramen för de lagar, förordningar och den 
praxis som föreligger hos medlemsstaterna - har ett brett urval av tillgängliga 
valmöjligheter eller åtgärder vilka, när de skall tillämpas och när så är lämpligt, torde bli 
föremål för överläggningar mellan arbetsgivare och arbetstagare eller deras företrädare, 
- tillförsäkra att detta avgörande kan fattas på en nivå så nära arbetstagare och företag 
som möjligt, samtidigt som nationell lagstiftning för kollektivförhandlingar och/eller 
praxis inkluderas, 
- överväga och/eller främja att de inlägg som framställs i bilagan till rekommendationen 
(se bilaga II) beaktas, när nya ekonomiska andelssystem utarbetas eller då befintliga 
system granskas på nytt, 
- undersöka de fakta som - efter en period på tre år efter antagandet av denna 
rekommendation - finns tillgängliga på nationell nivå beträffande utvecklingen av 
arbetstagarnas ekonomiska andelsägande, samt att meddela dessa resultat till 
kommissionen, 
- öka ledningens samt arbetstagarnas kunskaper om ovan nämnda förhållanden. 
Slutligen påtalade kommissionen att den på grundval av den information som har erhållits 
från medlemsstaterna ämnade överlämna en rapport till Europaparlamentet, Europeiska 
unionens råd samt till Ekonomiska och sociala kommittén beträffande tillämpningen av 
rekommendationen. I det frågeformulär som distribuerades till medlemsstaterna gjordes 
förfrågningar om utvecklingsförlopp och eventuella åtgärder med avseende på ovan 
nämnda rekommendationer. 
Det övergripande syftet med denna rapport är att ge en överblick över de sätt på vilka 
medlemsstaterna, efter det att rådets rekommendation antogs 1992, har utarbetat 
andelssystem samt vidtagit åtgärder i syfte att främja arbetstagarnas möjligheter att ta del 
av företagsvinster och resultat. 
(1) Utgåva: tillägg 3/91 till Det sociala Europa. 
2. Översikt över system avseende arbetstagares ekonomiska andelsägande 
Det finns ett stort antal olika former för arbetstagares möjligheter att ta del av ett företags 
resultat. Dessa kan delas upp i två huvudkategorier - vinstdelning och aktieägande för 
arbetstagare - vilka antingen kan samexistera eller inte och i vissa fall kan överlappa 
varandra (2). ^ ' 
A Vinstdelning 
Vinstdelning innebär, i dess egentliga mening, att vinsten delas av dels de som 
tillhandahåller kapital, dels de som tillhandahåller arbetskraft, varvid detta sker genom 
att arbetstagaren - förutom en fast lön - erhåller en varierande del av inkomsten som på 
ett direkt sätt är knuten till vinsten eller någon annan form av måttstock för företagets 
resultat. 
Vinstdelning förser arbetstagarna med en regelbunden bonus, vilken betalas ut från vinster 
vilka i normala fall allokeras till kapital. I motsats till traditionella bonusutbetalningar, 
vilka är knutna till individuella prestationer (t.ex. ackord), så är dock vinstdelning ett 
kollektivt system som gäller för samtliga arbetstagare, eller en stor grupp av 
arbetstagarna. 
Då vinstdelning tillämpas praktiskt kan det ske på flera olika sätt. På företagsnivå kan det 
ge arbetstagarna omedelbara eller uppskjutna vinster; vinstdelningen kan betalas ut i 
kontanter, i företagsaktier eller i andra former av värdepapper. Vinstdelningen kan också 
ta sig uttryck i tilldelning till särskilda fonder genom vilka det investeras till förmån för 
arbetstagarna. På en högre nivå tar sig vinstdelningen uttryck i form av 
näringslivsomfattande fonder eller regionala löntagarfonder. 
En kontantbaserad vinstdelning innebär att arbetstagarnas bonusutbetalningar blir direkt 
knutna till någon form av måttstock för ett företags prestanda (vinster, avkastning, 
förädlingsvärde eller annan form av måttstock) och detta medför oftast en omedelbar 
utbetalning. Den kontantbaserade vinstdelningen kan emellertid också ske i form av ett 
uppskjutet system, vilket sker om t.ex. en viss procent av vinsten allokeras till 
företagsfonder, genom vilka det därefter investeras till förmån för arbetstagarna. En 
åtskillnad görs också mellan resultatdelning och vinstdelning, trots att dessa bägge system 
är tydligt besläktade; det typiska för resultatdelningssystemet är att det utgörs av ett 
prestationslönesystem för en grupp, vilket är inriktat på produktivitet, kostnadsbesparingar 
eller andra kriterier som omfattar mer än lönsamhet. 
En aktiebaserad vinstdelning innebär att arbetstagarna - i förhållande till vinsten eller 
annan form av måttstock för företagets prestanda - erhåller en andel aktier i det företag 
där de arbetar. Dessa aktier blir ofta spärrade i en fond för en viss tid, innan arbetstagarna 
tillåts att göra sig av med dem. När aktierna blir föremål för en minsta möjliga 
arkiveringstid används termen "uppskjuten vinstdelning". 
B Aktieägande för arbetstagare 
Aktieägande för arbetstagare ger arbetstagaren möjligheter att ta del av företagets resultat 
på ett indirekt sätt, dvs. genom delägande; antingen genom att arbetstagaren erhåller 
aktieutdelning, eller genom att kapital som ägs av arbetstagaren ökar i värde. Det kan 
också ske genom en kombination av nämnda två metoder. Även om sådana system inte 
är direkt knutna till ett företags vinster, så är de knutna till företagets lönsamhet, 
varigenom deltagarna kan tjäna på att det sker en tillväxt av företagets vinster. 
Aktieägandet för arbetstagare kan antingen vara individuellt eller kollektivt. Aktierna kan 
antingen ägas i det företag där arbetstagaren arbetar eller i annat företag. Förslaget till 
rekommendation inriktar sig emellertid i huvudsak på de system avseende aktieägande 
för arbetstagare vilka upprättas med det uttalade syftet att förse arbetstagarna med en 
ytterligare inkomstkälla, vilken skall vara knuten till företagets resultat. 
Då aktieägande för arbetstagare tillämpas kan det ske på flera olika sätt. Gemensamt för 
systemen är att en andel av företagets aktier reserveras för arbetstagarna, varpå de till 
förmånliga villkor erbjuds arbetstagarna; arbetstagarna kan också erbjudas option på att 
köpa företagsaktier efter en bestämd tidsperiod samt enligt förmånliga skattevillkor. 
Alternativt upprättas - genom program avseende aktieägande för arbetstagare 
(aktieägarprogram) - en vinstfond för arbetstagarna, vilken förvärvar företagsvärdepapper 
som periodiskt allokeras till varje arbetstagares konto för aktieägandeprogrammet. En 
särskild form av aktieägande för arbetstagare uppstår i de fall då arbetstagare köper ut det 
företag där de är anställda. 
Inom litteraturen används ofta den allmänna termen aktieägande för arbetstagare för att 
beteckna dels aktiebaserad vinstdelning, dels aktieägande för arbetstagare; termen 
vinstdelning används ibland för att hänvisa till dels vinstdelning i dess egentliga betydelse 
av en vinstrelaterad utbetalning, dels aktiebaserad vinstdelning. Inte heller är skillnaden 
mellan individuellt och kollektivt aktieägande för arbetstagare alltid helt tydlig. 
Denna rapport hänför sig i första hand till de andelssystem som är interna (tillämpas inom 
ett företag), kollektiva (tillgängliga för samtliga arbetstagare eller en övervägande 4el av 
arbetstagarna), kontinuerliga (tillämpas på en regelbunden basis) samt sörjer för 
arbetstagarnas andelsägande enligt någon form av måttstock för företagets prestanda 
(antingen direkt eller indirekt). 
Sammanfattningsvis kan följande system avseende PEPPER: 
- Vinstdelning. 
- Aktiebaserad vinstdelning. 
- Obligationsbaserad vinstdelning. 
- Kontantbaserad vinstdelning. 
- Uppskjuten vinstdelning. 
- Aktieägande för arbetstagare. 
- Aktieoptioner. 
- Skönsmässiga aktieoptioner. 
- Program avseende aktieägande för arbetstagare. 
- Tillfällen då arbetstagare köper ut sitt företag. 
(2) Beträffande fler detaljer om den teoretiska diskussionen samt den empiriska 
forskningen, se PEPPER-rapporten; främjande inom Europeiska gemenskapens 
medlemsstater av arbetstagares möjligheter att ta del av företagsvinster och resultat, av 
M. Uvalic, tillägg 3/91 till Det sociala Europa, Bryssel, 1991. 
3. PEPPER-system och följderna av dessa 
Samtidigt som arbetstagarnas medverkan i beslutsfattandet på ett omfattande sätt har 
diskuterats, har man ägnat en mer begränsad uppmärksamhet åt PEPPER. Fram till 1991 
års PEPPER-rapport fanns det endast ringa kunskaper om den praktiska tillämpningen av 
PEPPER-system en, vilken spridning de hade eller i vilket skick de befann sig. Den första 
PEPPER-rapporten gav en första inblick i medlemsstaternas praktiska tillämpning och 
belyste de viktigaste resultaten beträffande vinstandelssystemen samt dess inverkan på 
företagens prestanda. 
Det tycks vara omöjligt att på grundval av nuvarande insikter ge en fullständig förklaring 
över orsakerna till varför vissa företag inför vinstandelssystem. Systemen återfinns 
emellertid i regel hos större och mer lönsamma företag hos multinationella företag, 
företag inom den finansiella sektorn och hos företag som har en tydlig teknisk inriktning. 
Ett betydande antal belägg antyder att det finns ett samband mellan införandet av 
vinstdelning och en ökning av det berörda företagets produktivitet. 
Följder for produktiviteten 
Samtidigt som en ökad konkurrens på tillverkningsmarknaderna har inneburit en strävan 
efter att förbättra företagens prestanda, har man ägnat uppmärksamhet åt att på olika sätt 
belöna arbetstagarna för deras prestationer, snarare än att belöna dem för deras 
tidsinsatser. Överensstämmelsen hos resultaten beträffande den stimulerande effekten på 
lönsamheten är anmärkningsvärd. I samtliga fall kan ett samband ses mellan vinstdelning 
och högre produktivitets, oavsett vilka metoder, vilken typ av modell och vilka värden 
som används (3). De kunskaper som än så länge finns tillgängliga pekar på att de 
kontantbaserade systemen möjligen kan ha haft en större stimulerande inverkan än de 
aktiebaserade systemen. Denna uppfattning stöds av såväl ekonometriska beräkningar som 
av attitydundersökningar (4). För att kunna uppnå samma fördelaktiga resultat med de 
aktiebaserade systemen, skulle de företag som upprättar dessa system behöva erbjuda 
generösare villkor än vad som till dags dato har varit fallet. 
(3) Se PEPPER-rapporten (1991), s. 187-188, OECD (1995) Framtidsutsikter för 
sysselsättningen, Paris, juli 1995, s. 160, beträffande Storbritannien, se Wadhwhani och 
Wall (1990), samt Cable och Wilson (1990). 
(4) Se PEPPER-rapporten (1991), s. 187. 
Löneflexibilitet och sysselsättning 
Vinstdelningens inverkan på sysselsättningen genom en ökad löneflexibilitet är mycket 
mer tveksam, eftersom de ekonometriska beläggen inte är övertygande. Å ena sidan 
antydde en del tidigare belägg från Storbritannien att vinstdelningen har en positiv och 
avgörande inverkan på sysselsättningen. Nyare beräkningar visar dock att omfattningen 
av denna inverkan inte nödvändigtvis är särskilt stor. Å andra sidan visar belägg från 
Frankrike att vinstdelningen har resulterat i en ökad löneflexibilitet, i mindre frekventa 
regleringar av sysselsättningen samt i en högre och stabilare sysselsättningstillväxt. Vad 
beträffar Förenta staterna finns det vissa belägg för att de företag som tillämpar 
vinstdelning uppvisar en mindre ostadighet beträffande sysselsättningen över en viss 
period (5). 
Dessa resultat avseende produktiviteten och löneflexibiliteten skulle kunna ha åtminstone 
två fördelaktiga följder, vilka torde främja ett allmänt principiellt intresse och stöd. För 
det första skulle det kunna minska arbetslösheten. För det andra skulle det kunna öka 
graden av samhörighet mellan arbetstagarna och deras företag, vilket torde främja 
yrkesskickligheten. 1991 års PEPPER-rapport rapporterar att utbredningen av 
vinstandelssystemen fortfarande är relativt liten, trots att en tillväxt i vissa fall nyligen 
har skett. Med tanke på vinstandelssystemens potentiella förtjänster är detta överraskande 
och understryker vikten av att det görs en kraftansträngning för att främja flödet av den 
relevanta informationen om såväl andelssystemen som om de sätt som är lämpliga för att 
hos olika typer av företag och under olika nationella förhållanden införa nämnda system. 
Till exempel har man genom vissa studier kunnat observera att det är mer sannolikt att 
det sker en ökning av produktiviteten hos de företag som präglas av ett andelsägande, 
dvs. där arbetstagarna generellt sett är mer engagerade (genom företagsdemokrati och 
direkt medverkan). Under de senaste åren har det allt oftare förekommit diskussioner (6) 
beträffande de potentiella möjligheterna om att med en statlig politik och med statliga 
åtgärder på andra nivåer främja arbetstagarnas engagemang. 
(5) Se OECD (1995), s. 160; beträffande Storbritannien, se Bradley och Estrin (1992). 
(6) Se t.ex. Ida Regalia (1995), Humanisera arbetet och öka lönsamheten? De europeiska 
arbetsmarknadsparternas översikt över den direkta medverkan i den organisatoriska 
förändringen. Europeiska fonden för förbättring av arbets- och levnadsvillkor, Dublin; 
samt uppföljningen till vitboken Tillväxt, konkurrenskraft, sysselsättning, av 
expertarbetsgruppen flexibilitet och arbetsorganisation, rapport av G. Bosch, tillägg 1/95 
till Det sociala Europa, Bryssel, 1995. 
Regeringarnas roll 
Förutom de argument som nämns ovan, vilka är positiva till PEPPER-systemen, kan 
hänvisning också göras till ett viktigt argument som påtalas i motiveringen till 
kommissionens förslag till rekommendationen av juli 1992. Huruvida det skall ske en 
utveckling av de ekonomiska andelssystemen beror till stor del på om det vidtas åtgärder 
från regeringens sida. Det är i första hand regeringarna som är ansvariga för att det 
upprättas ett rättsligt och skattemässigt ramverk, varvid detta ramverk antingen kan gynna 
dylika andelssystem eller också kan hämma att de införs. Detta åskådliggörs av de resultat 
från PEPPER-rapporten som pekar på att företagen i de länder där regeringen med hjälp 
av officiella åtgärder gynnar en särskild typ av ekonomiska andelssystem, mycket riktigt 
också inför dessa andelssystem. Huruvida skatteincitament finns tillgängliga spelar bl.a. 
en avgörande roll. Möjligen kan sådana stimulansåtgärder behövas endast tillfälligt; så 
snart det berörda andelssystemet har uppnått en viss styrka, kan stimulansåtgärden ofta 
reduceras eller avvecklas. Resultaten från PEPPER-rapporten ger en vink om att de 
ekonomiska andelssystemens potentiella fördelar i hög grad gynnas av skatteincitament. 
10 
Slutligen kan de respektive regeringarna, genom att tillhandahålla lämplig information till 
samtliga potentiellt berörda parter, främja tillämpningen av de ekonomiska 
andelssystemen, varvid man särskilt bör inkludera information om de erfarenheter som 
har erhållits i övriga medlemsstater. 
De olika medlemsstaternas olika officiella ställningstaganden på regeringsnivå måste ses 
mot bakgrund med skilda traditioner och särskilt stora skillnader vad gäller erfarenheterna 
beträffande den praktiska tillämpningen av de ekonomiska andelssystemen. År 1991 
rapporterades det från Frankrike och Storbritannien att deras respektive regeringars 
politik på ett aktivt sätt samt under ett betydande antal år hade stimulerat tillämpningen 
av de ekonomiska andelssystemen. I Belgien, Danmark. Tyskland. Grekland. Irland. 
Italien och Nederländerna hade olika typer av ekonomiska andelssystem varit föremål för 
inhemska debatter, men i dessa länder hade det statliga stödet antingen varit begränsat 
eller saknats helt eller börjat göra sig gällande först på senare tid. En viktig fråga i den 
politiska debatten i flera av länderna hade varit, och är det fortfarande i viss utsträckning, 
huruvida man skulle gynna de andelssystem på företagsnivå eller de mer centralt 
kollektiva andelssystemen. Frågan om de näringslivsomfattande löntagarfonderna var i 
speciellt Danmark, Tyskland och Italien en avgörande fråga i debatten, men på grund av 
frånvaron av ett övergripande samförstånd samt ett otillräckligt stöd för de obligatoriska 
kollektiva åtgärderna, så hade inte något av de förelagda förslagen antagits. I Luxemburg. 
Portugal och Spanien hade frågan om det ekonomiska andel sägandet ännu så länge fått 
endast en begränsad uppmärksamhet och inte heller hade denna fråga prioriterats i 
debatten mellan arbetsmarknadens parter. I nästa kapitel kommer vi att undersöka 
huruvida intresset för frågan om det ekonomiska andelsägandet har ökat i något av dessa 
länder. 
II ÖVERSIKT ÖVER LÄGET I MEDLEMSSTATERNA 
I detta kapitel ges en översikt över läget i varje medlemsstat. Fullständiga redogörelser 
lämnas för varje medlemsstat. De allmänna tabeller över PEPPER som inkluderas i detta 
kapitel visar systemens omfattning i medlemsstaterna. 
Belgien 
Den belgiska regeringen har sedan EU-rekommendationen om PEPPER-system antogs 
1992, inte tagit några nya initiativ beträffande främjandet av arbetstagares ekonomiska 
andelsägande. Tillväxten i Belgien av det ekonomiska andelsägandet hämmas fortfarande 
av att det saknas ett konsekvent och specifikt ramverk för lagstiftning samt av att det 
saknas skattemässiga incitament, särskilt vad det gäller vinstdelning. 
Från 1994 och fram till slutet av 1996 har den belgiska regeringen till och med - genom 
att i samband med ett allmänt lönestopp förbjuda upprättandet av nya ekonomiska 
andelssystem - förhindrat att det sker en ytterligare tillväxt av systemen. 
Från och med juni 1995 - med anledning av det nya regeringsprogrammet - diskuteras 
emellertid det ekonomiska andelsägandet aktivt i Belgien. Diskussionerna äger rum i 
samband med regeringens granskning av sådana lagstiftningsåtgärder som främjar 
vinstdelning, varvid detta kan ses som en del av en inkomstpolitik och löneåterhållsamhet 
som syftar till att stimulera sysselsättningen. Trots att planerna än så länge far betraktas 
11 
som diffusa, diskuteras de nu av arbetsmarknadens parter i samband med en revidering 
av 1989 års lag om konkurrenskraften samt lönebildningssystemet. 
Den nuvarande lagstiftningen medger skatteavdrag då arbetstagaren förvärvar nya aktier 
i det företag där denne är anställd, varvid dessa aktier inte får säljas förrän efter fem år. 
Lagstiftningen reglerar också vissa former av aktieägande för arbetstagare, såsom t.ex. då 
aktier emitteras som är reserverade för arbetstagarna i enlighet med preferenstermer, samt 
då det införs program för aktieoptioner. Det existerar ingen specifik lagstiftning och inga 
skattemässiga incitament för vinstdelningen, vare sig det gäller den kontantbaserade 
vinstdelningen eller den uppskjutna vinstdelningen. 
Det finns ingen tillgänglig statistik vad gäller spridningen av vinstandelssystemen i 
Belgien. En undersökning som utfördes 1991-1992 antydde att aktiesystemen hade en 
större spridning än vinstandelssystemen. Dessa tillämpas inom en mängd olika sektorer, 
men tycks vara mer vanligt förekommande i större industriella och kommersiella företag 
inom den finansiella sektorn samt hos multinationella företag. PEPPER-system upprättas 
i Belgien oftare på initiativ av ledningen och mer sällan som en följd av 
kollektivförhandlingar. 
Ända fram till förra året har den belgiska regeringen förhållit sig mycket passiv till att 
främja de ekonomiska andelssystemen. De erfarenheter som gjort i andra EU-länder har 
påverkat endast några få av de lagförslag som har lagts fram under 1990-talet. 
12 
ALLMÄN" TABELL OVER PEPPER 1 
} 
Land: 
Belgien 
Danmark 
Tyskland 
Grekland 
Spanien Generell inställning: 
Negativ, diskussioner fors dock för 
närvarande; vinstdelning och aktieägande för 
arbetstagare förbjudet på grund av lönestopp 
Diskussioner under 1994 
Positiv, förutom avseende kontantbaserad 
vinstdelning; vädjan all 
arbetsmarknadens parter 
Inga diskussioner 
Vadjan till arbetsmarknadens parter Lagstiftning: 
Särskilda lagar samt aret för dess 
införande: 
Aktieägande for arbetstagare: 
(1983.1986), aktieoptionen 
(1984,1990); 
preferensaktieerbjudanden (1991 1rs 
stadga) 
Avseende aktiebaserad vinstdelning 
samt aktieägande för arbetstagare 
(sedan 1938) 
Viss lagstiftning avseende 
aktieägande för arbetstagare, 
mindre förändringar under 1994 
Viss lagstiftning avseende 
kontantbaserad vinstdelning (1984) 
samt aktieägande för arbetstagare 
(1987) 
Endast allmanna bestämmelser i 
arbetslagstiftningen samt 
beträffande de fall di arbetstagare 
köper ut sitt företag (1986) Skattemässiga förmåner: 
Relativt begränsade, i 
synnerhet vad det galler 
aktieägande för arbetstagare 
samt aktieoptioner 
Vissa vad galler 
aktiebaserad vinstdelning, 
obligaltonsbaserad 
vinstdelning samt 
aktieägande för arbetstagare 
Endast vad del gäller 
aktieägande för 
arbetstagare; 
Avsevärda blde vad del 
galler foretag och 
arbetstagare 
Obetydliga, förutom 
beträffande de fall dl 
arbetstagare köper ut sin 
företag Omfattning av system avseende vinstandelsframjande: 
Allmänt förekommande 
typer av system: 
Aktieägande for arbetstagare 
Olika former av 
kontantbaserad vinstdelning 
samt uppskjuten 
vinstdelning inklusive 
vinstandelsbevis 
Obligationsbaserad 
vinstdelning 
Aktieägande for arbetstagare 
Aktiebaserad vinstdelning 
Aktieägande för 
arbetstagare och 
uppskjuten vinstdelning 
Ingen information tillgänglig 
Kontantbaserad vinstdelning 
=:—•!*,.. i ,-., •••: r-r-Antal system/ företag som berörs: 
Börsnoterade företag 
Multinationella företag; företag inom den 
finansiella sektorn; 10 % av de större 
företagen (undersökning) 
27 (1995) 
16 (1994) 
Ingen information tillgänglig 
1500-2000 företag 
Ingen information tillgänglig 
Antal kollektivavtal med klausuler om 
kontantbaserad vinstdelning: 1087 (1994) Antal arbetstagare som 
berörs: 
1994: 36 900 arbetstagare 
Ingen information tillgänglig 
Ingen information tillgänglig 
Ingen information tillgänglig 
Ingen information tillgänglig 
Omkntig 1,5 miljoner 
(bokslut 1994) 
Ingen information tillgänglig 
Som omfattas av dessa 
avtal: 1.8 miljoner Vinst för arbetstagare eller del i 
vinst/arbetstagare: 
Ingen information tillgänglig 
S S av den utdelningsbara vinsten: 
uppskattningsvis 1.5-6 % av lönen 
Ingen information tillgänglig 
Ingen information tillgänglig 
Ingen information tillgänglig 
300 DM per år=0,6% av den 
genomsnittliga bruttolönen 
Ingen information tillgänglig 
Ingen information tillgänglig : > 
t | Förändring 1991-1995: 
Ingen information tillgänglig 
Regeringsplaner pl au inom en snar 
framtid lagstifta om vinstdelning 
Blygsamt men stabilt intresse 
någon ökning 
Ingen information tillgänglig 
Viss minskning 
13 
i^^y 
Danmark 
I Danmark har det under 70 och 80-talet debatterats mycket om nationella löntagarfonder, men inget av 
förslagen har genomförts. I Danmark finns för närvarande ingen lagstiftning som avser någon kontant, 
vinstutdelning och den anses inte ha någon större spridning. 
Det finns emellertid tre PEPPER-system: två i form av aktier (aktiebaserad vinstdelning och aktieägande för 
arbetstagare), och ett i form av obligationer (obligationsbaserad vinstdelning). Alla system är frivilliga 
eftersom det är upp till de enskilda företagen att ansöka om tillstånd att genomföra dessa (systemen är 
förbundna med vissa skattelättnader och måste därför godkännas av finansministern). 
Det finns två särskilda system som avser arbetstagaraktier. Det ena gör det möjligt för arbetstagaren att 
teckna aktier till en förmånlig kurs. Detta dock under förutsättning att den enskilda arbetstagaren endast 
tecknar aktier till ett värde av upp till 10 % av lönen. Arbetstagaren beskattas inte vid aktieteckningen, men 
vid försäljningen kommer de vanliga reglerna för beskattning av aktier att tillämpas. Man för ingen-särskild 
statistik över antalet system, eller över antalet arbetstagare som omfattas av systemen. 
Det andra systemet infördes under 1987. Varje arbetstagare kan tilldelas aktier till ett värde av upp till 6 000 
DKK årligen; maximigränsen ligger på ett kursvärde av 10 % av arbetstagarens lön. Aktierna måste dock 
bindas för en period av 7 år. Det sker ingen beskattning vid tilldelningen, men vid aktieförsäljningen 
tillämpas de vanliga reglerna för aktiebeskattning. 
Det finns ingen statistik över hur många arbetstagare som omfattas av systemen, men antalet system är 
följande: 
1987 
1988 
1989 
1990 6 1991 
10 1992 
20 1993 
20 1994 14 
16 
16 
16 
Det finns inga uppgifter tillgängliga om antalet system år 1995. 
Sedan 1958 har det varit möjligt att utfärda obligationer till anställda avgifts- och skattefritt. De anställda 
måste dock betala skatt på utdelningen. Från och med den 1 januari 1996 betalar arbetsgivaren ingen skatt 
så länge värdet är lägre än 1 800 DKK per anställd. Om obligationernas värde överstiger detta belopp måste 
arbetsgivaren betala en avgift på 45 %. Som kompensation är hela kostnaden, dvs. värdet på obligationen 
plus avgiften på 45 % och utdelningen, avdragsgill för arbetsgivaren. 
För att ett system skall godkännas måste det vara öppet för alla de anställda och värdet på obligationerna 
plus avgiften på 45 % får inte överstiga 10 % av den anställdes årsinkomst. Obligationerna måste bindas på 
fem år. 
14 
Det finns ingen statistik över hur många anställda som innehar detta slags obligationer, men antalet system 
är enligt följande. 
'*&' 1992 
1993 
1994 
1995 
1996 32 
25 
28 
27 
5 (endast första kvartalet). 
Det är svårt att ge en allmän översikt över hur vanligt det är med PEPPER-system i Danmark eftersom 
endast de ovannämnda (som kräver tillstånd) är registrerade. Dessutom finns ingen statistik över hur många 
anställda som berörs. Uppgifterna på antal godkända system tyder på att PEPPER-systemen har en stabil men 
ganska blygsam omfattning. 
Under de senaste åren har ett flertal börsnoterade aktiebolag upprättats inom den statliga sektorn. 
Verksamheten för de enskilda företagen är avhängig av de marknadsmässiga förutsättningarna. De lagar som 
tillämpas i samband med etableringen av dessa företag sörjer för möjligheten av att emittera aktier till 
arbetstagarna. Det är dessutom möjligt att betala ut prestationslöner till arbetstagarna inom den statliga 
sektorn. 
Tyskland 
Den tyska lagstiftningen tillhandahåller inte några incitament vad gäller vinstdelning. Det finns emellertid 
en betydande författningssamling som är avsedd att främja aktieägandet för arbetstagarna samt ackumulering 
av kapital. Att utfärda direkta riktlinjer till de berörda parterna anses inte vara den tyska regeringens 
skyldighet. Arbetstagarnas sparmedel investeras enligt avtal med arbetstagarna. Arbetsmarknadens parter kan 
utveckla sina egna system. Den tyska regeringen har nyligen tagit initiativ till att utveckla förordningar, 
genom vilka systemen på de enskilda företagens nivå, inom ramen för de centrala avtal som'sluts mellan 
arbetsmarknadens parter, skulle kunna främjas, utvecklas, spridas och upprätthållas. 
Förordningarna tillhandahåller incitament som är relaterade till den enskilde arbetstagarens sparmedel 
Eftergifter erbjuds till låginkomsttagare (ensamstående: högsta årliga inkomst 27 000 DEM; gifta: högsta 
årliga inkomst 54 000 DEM), förutsatt att andelsägandet blir bundet i en särskild form av investering under 
en arkiveringstid som är minst 6 år. 
De lättnader man erbjuder består av en låg bonus vilken staten betalar ut och vilken uppgår till 10 % av den 
summa som investeras i produktivt kapital, varvid den högsta summan uppgår till 936 DEM per år. 
Dessutom gör inkomstskattelagen det möjligt för de arbetstagare som erbjuds prissänkta aktier av sina 
arbetsgivare att bli befriade från skattebetalningar för dessa förmåner samt social försäkringsavgifter, varvid 
det högsta skattefria beloppet uppgår till 300 DEM. Detta sker dock på villkor att företagen understödjer 
förvärvandet till ett värde upp till 50 % av aktievärdet, samt på villkor att aktierna är spärrade under en 
sexårsperiod. 
Även om man i inte Tyskland beviljar några lättnader i samband med kontantbaserade vinstdelningssystem, 
så är dessa system relativt vanliga bland det låga antal företag som också tillämpar system avseende 
15 
uppskjuten eller aktiebaserad vinstdelning. Antalet system har i Tyskland förändrats endast obetydligt. Det 
finns inte några specifika siffror tillgängliga beträffande antalet allmänna vinstdelningssystem. Värdet på 
arbetstagarkapitalet har ökat från 15 miljarder DEM, till 20 miljarder DEM. Andra källor rapporterar om en 
viss ökning vad gäller antalet arbetstagare som omfattas av systemen. 
År 1995 vädjade den tyska regeringen till arbetsmarknadens parter om att de skulle låta aktieägande för 
arbetstagare och andra närbesläktade system ingå i löneavtalen. I de nya initiativen beträffande aktieägandet 
för arbetstagarna poängterades även de troliga fördelarna med en dylik lönepolitik för 
sysselsättningstillväxten samt för en mer rättvis fördelning av inkomst och kapital. Den tyska regeringen har 
försökt att övertyga arbetsmarknadens parter om att de skall främja dessa system, men trots denna vädjan 
så är tillämpningen av systemen inte särskilt utbredd i Tyskland. Läget i det f.d. Östtyskland förmodas vara 
att det är mindre utbrett. Den tyska regeringen rapporterar att arbetsmarknadens parter behöver ta nya 
initiativ för att därmed medverka till att en miljö skapas där privata arbetstagarinvesteringar kan resultera 
i att sysselsättningstillväxten kan öka, att arbetstagarnas andelsägande i kapitalet kan främjas och 
arbetstagarnas engagemang i företagen kan öka 
Grekland 
Den grekiska regeringen har under 1980-talet, och i synnerhet efter 1987, på ett aktivt sätt främjat PEPPER-
systemen. Detta har skett med hjälp av en lagstiftning som erbjuder skattemässiga incitament till både företag 
och arbetstagare. Det finns ett särskilt rättsligt ramverk som är avsett för arbetstagarnas andelsägande i 
företagens vinster samt i företagens tillgångar. Det finns bestämmelser som reglerar två principiella typer 
av vinstandelssystem, nämligen kontantbaserad vinstdelning samt aktieägande för arbetstagare. Dessa är 
frivilliga. Efter 1990 har det inte rapporterats att man infört några specifika förordningar. 
Det är tillåtet för företag att kontant fördela en del av sina nettointäkter eller en del av sin vinst till sina 
arbetstagare. Denna del får inte överstiga 15 % av det årliga nettoöverskottet per räkenskapsår De företag 
som inför denna form är skyldiga att utarbeta en förteckning över förmånstagarna samt över vilka summor 
som beviljas varje enskild arbetstagare, varvid en kopia av denna lista skall skickas till arbetsrådet. 
Skatteförmåner beviljas både arbetstagare och företag. Arbetstagarens förmåner betraktas som inkomst frän 
rörliga tillgångar. Fördelade vinster inkluderas inte i arbetstagarens socialförsäkringspremier, och från och 
med 1990 undantas dessutom de fördelade vinsterna från arbetsgivarens socialförsäkringskostnader. 
Det är även tillåtet för företag att fördela aktier till sin personal eller till personalen på dotterföretag. För 
arbetstagarnas del undantas den inkomst som härrör från dessa aktier från skatt och från socialavgifter, 
samtidigt som utdelning och ränteutbetalning på aktier som fördelas till personal är belagda med inkomstskatt 
avseende rörliga tillgångar. För företagets del sker en skattebefrielse på det kapital som allokeras för aktier 
som skall fördelas till arbetstagarna; detta kapital far dock inte överstiga 20 % av vinsten. 
Den generella inställningen är att de berörda parterna (arbetsgivare och arbetstagare) kan föranstalta om 
åtgärder för att främja dessa system på nationell, regional, sektoriell eller yrkesmässig nivå. De organ som 
berörs är ansvariga för varje avtal om specifika åtgärder samt för efterföljande praktisk tillämpning. 
16 
Dessutom kan parterna också vidta åtgärder genom enskilda kontrakt och förordningar. Alternativ kan 
inkluderas i kollektivavtalen. 
Spanien 
I Spanien reglerar arbetslagen varje bestämmelse som avser extra utbetalningar. Det förekommer inga 
diskussioner huruvida någon särskild politik skall tillämpas eller några särskilda åtgärder skall vidtas 
beträffande vinstandelssystemen. Trots att den spanska lagstiftningen visserligen gör det möjligt att låta 
arbetstagarna bli andelsägare i företagens vinster, så ges inga speciella förmåner, varken till företag eller till 
arbetstagare. En lag från 1986 reglerar de fall då arbetstagare köper ut sitt företag. 
Det finns inga planer på att börja tillämpa lagstiftning för att förändra dessa skattemässiga arrangemang. 
Vinster kan fördelas på två olika sätt, antingen som direkt arbetskompensation eller genom att det upprättas 
fonder avseende specifika, kollektiva mål. Enligt skattelagen för företag betraktas dessa vinster som 
arbetsomkostnader på två villkor: att sådan kompensation inkluderas i kollektivavtalen samt att skälet till 
kompensationen är att få arbete utfört. Beträffande allokeringen av fonder, så behandlas särskilda kategorier 
som avdragsgilla omkostnader. Skattemässigt behandlas vinstrelaterade utbetalningar till arbetstagare -som 
vanliga löner. 
Från och med 1986 är det tillåtet för arbetstagare att ta över ett företag, varvid dessa kallas för 
arbetstagarföretag (SSAALL). Denna typ av arbetarägda företag, där minst 51 % av tillgångarna ägs av dess 
arbetstagare, kan under vissa förhållanden ha rätt till en skattebefrielse på 99 % från den indirekta skatten. 
Det finns ingen specifik statistik över systemen. Den generella information om det innehåll i kollektivavtalen 
som inkluderar klausuler om ekonomiskt andelsägande antyder en obetydlig minskning i det antal klausuler 
som berör sådana bonusutbetalningar som är direkt relaterade till produktiviteten. Av skatteutredningar har 
det framkommit att det i huvudsak är större företag som tillämpar denna typ av stimulansåtgärd för sina 
anställda. 
Som en följd av de begränsade bestämmelserna i Spanien på detta område, så väljer arbetsmarknadens parter 
själva vilket specifikt andelssystem de vill tillämpa. Vilken typ av andelsägande som företag och arbetstagare 
anser vara mest lämpligt fastställs genom kollektivavtal samt genom enskilda anställningskontrakt. Ett 
grundläggande kriterium i samtliga dessa fall är att andelsägandet inte skall ingå i grundlönen utan vara ett 
komplement till den. I de förhandlingar som nu pågår tar man hänsyn till det regeringsförslag som avser att 
knyta samman löneökningar med förbättringar i produktiviteten, varvid detta får betraktas som ett avgörande 
genombrott. 
Frankrike 
Regeringsstödet i Frankrike för arbetstagares ekonomiska andelsägande har sedan slutet av 1950-talet varit 
kontinuerligt och som en följd av detta tillhandahåller den franska lagstiftningen ett rättsligt ramverk samt 
generösa skattemässiga förmåner för en mängd olika ekonomiska andelssystem, frivillig och kontantbaserad 
vinstdelning, uppskjuten vinstdelning, aktieägande för arbetstagare samt sparsystem för företag. Det politiska 
17 
samförståndet om att PEPPER-systemen genom en officiell regeringspolitik ytterligare bör främjas har under 
1993 och 1994 inneburit nya lagstiftningsinitiativ. Det övergripande målet har varit att. på nytt stimulera det 
ekonomiska andelsägandet, vilket skulle ske genom att ett antal hinder som härrörde från 1990 års 
lagstiftning undanröjs, genom att förenkla befintliga förordningar från 1986 års rättsliga ramverk, samt, 
genom att de skattemässiga incitamenten utvidgas. 
Förutom de redan ansenliga skattemässiga förmånerna har 1994 års lag bl.a. inneburit en ökning av de 
skattemässiga förmånerna avseende den uppskjutna vinstdelningen samt avseende sparsystemen för företag. 
Det är anmärkningsvärt att man i samma lag kombinerar dessa åtgärder, vilka är inriktade på att främja det 
långsiktiga sparandet och de långsiktiga investeringarna, med specifika åtgärder som syftar till att stimulera 
den kortsiktiga konsumtionen samt främja arbetsdelningen med hjälp av vinstdelning. 
Den kontantbaserade vinstdelningen är i Frankrike inriktad på att ge ett komplement till grundlönerna, varvid 
denna skall knytas till någon form av måttstock för företagets ekonomiska prestanda. Lagen från 1994 har 
inneburit att man har förstärkt och anpassat några av de förutsättningar som skall uppfyllas för att 
skattelättnad (inklusive socialförsäkringskostnader) skall erhållas, däribland följande: 
- Systemet skall ha en kollektiv och varierande beskaffenhet. 
- Systemet skall principiellt inte kunna bytas ut mot andra former av belöningar. 
- Den maximala andelen av den totala bruttolönen som skall kunna allokeras såsom vinstdelning skall öka 
till att uppgå till 20 % (10 % från och med 1990). 
- Systemet skall principiellt tillämpa enhetliga beräkningar för samtliga kategorier av arbetstagare. 
Fler än 2,5 miljoner arbetstagare omfattas nu av cirka 8000 avtal avseende den kontantbaserade 
vinstdelningen. Efter en period under den andra halvan av 1980-talet då det skedde en spektakulär expansion, 
minskade antalet avtal på ett påfallande sätt i början av 1990-talet. Detta skedde till följd av att de 
obligatoriska systemen avseende uppskjuten vinstdelning i ett flertal fall utvidgades till att omfatta de mindre 
företagen. Efter 1993 har det återigen skett en ökning av antalet system avseende den kontantbaserade 
vinstdelningen. Inom olika sektorer och hos företag av olika storlek kan stora olikheter vad gäller 
bonusutbetalningens storlek urskiljas. 
Systemen avseende uppskjuten vinstdelning har varit en viktig katalysator för det ekonomiska andelsägandet 
i Frankrike. Frankrike är det enda land i Europa där andelsägandet i företagens vinster är obligatoriskt för 
företag av en viss storlek. Samtliga företag som har minst 50 anställda (100 år 1990) åläggs att upprätta en 
fond avseende uppskjuten vinstdelning. Detta förklarar varför Frankrike dessutom är det land i Europa där 
utbredningen av det ekonomiska delägandet är störst. Arbetstagare kan få förfoga över det ackumulerade 
beloppet först efter fem år (eller tre år). Beloppet undantas därefter från inkomstskatt och 
socialförsäkringskostnader (delvis). 
Lagen från 1994 medförde att systemen avseende uppskjuten vinstdelning spreds till mindre företag, varvid 
dessa tillämpar systemen på frivillig basis (högst 51 anställda) och lagen medförde dessutom att det blev fier 
skattemässiga incitament för dessa företag. Under 1994 skedde en ökning av andelsägandet, varvid drygt 16 
000 avtal omfattade fler än 19 000 företag samt fler än fem miljoner arbetstagare. 
Förutom de omarbetningar som gjordes innebar den nya lagen från 1994 att en del anmärkningsvärda nya 
åtgärder infördes, vilka hade influerats av utvecklingen inom företagsdemokratin samt den makroekonomiska 
utvecklingen. I dessa åtgärder ingick följande: 
- Främjandet av att de arbetstagare som är aktieägare skall medverka i förvaltningen av företaget. 
- Möjligheten av att genom kollektivavtal införa ett "tidssparkonto", vilket gör det möjligt för arbetstagare 
att omvandla sin vinstdelningsbonus till betald ledighet. 
- Möjligheten för företag att "frigöra" sina fonder avseende den uppskjutna vinstdelningen, då ny bil skall 
förvärvas eller vid byggnadsarbete. 
- Upprättandet av ett övergripande råd avseende andelsägandet (andelsäganderåd). 
Att andelsäganderåd upprättas visar vilken betydelse den franska regeringen anser att arbetstagares 
(ekonomiska) andelsägande har. Andelsäganderådets övergripande mål och ansvar är att bevaka hur de 
franska företagen tillämpar det ekonomiska andelsägandet samt medverkandet i företagens förvaltning samt 
att samordna alla initiativ som innebär att andelsägandet får ytterligare spridning. Vidare åligger det 
andelsäganderådet att till premiärministern och parlamentet sammanställa en årlig rapport som sammanfattar 
samtliga framsteg som gjorts beträffande de ekonomiska andelssystemen (den frivilliga och obligatoriska 
vinstdelningen samt sparsystemen för företag) samt beträffande löneförhandlingarna i de företag där man har 
slutit avtal om frivillig vinstdelning. 
Arbetsmarknadens parters engagemang samt den information som parterna sprider har stimulerats av att en 
årlig rapport har lagts fram beträffande användningen av de system som främjas av regeringen samt av att 
arbetsministeriet har publicerat informationsblad om det ekonomiska andelsägandet. Att utvidga sparsystemen 
för företagen till att omfatta pensionssparplaner vore en tänkbar ny utveckling till följd av de diskussioner 
som för närvarande förs inom andelsäganderådet. 
19 
* 
ALLMAN TABELL OVER PEPPER 2 
) 
Land: 
Frankrike 
Irland 
Italien Generell inställning: 
Mycket gynnsam, diskussioner förs 
Diskussioner förs i samband med statliga 
program 
Diskussioner förs för närvarande; vädjan 
till arbetsmarknadens parter (1993) Lagstiftning: 
Särskilda lagar samt aret för dess 
införande: 
Åtskilliga förändringar sedan 1995 
avseende kontantbaserad vinstdelning 
samt sedan 1967-1970 avseende 
uppskjuten vinstdelning, akticoptioner 
samt aktieägande för 
arbetstagare;betydande forändringar 
1994 avseende lagstiftningen 
Endast avseende aktieägande för 
arbetstagare, aktiebaserad vinstdelning 
samt akticoptioner 
Vissa bestämmelser i civilrätten samt 
i arbetsstadgan Skattemässiga förmaner: 
Avsevärda för bade företag och 
arbetstagare, ytterligare förbättringar 
under 1994 
Avsevärda förbättringar under 1995 
Inga stimulansåtgärder 
4 Omfattning av system avseende PEPPER: 
Allmänt 
förekommande typer 
av system: 
Uppskjuten 
vinstdelning 
Kontantbaserad 
vinstdelning 
Aktieägande för 
arbetstagare 
Skönsmässiga 
akticoptioner 
Dl arbetstagare 
köper ut sitt företag 
Kontantbaserad 
vinstdelning 
Aktieägande för 
arbetstagare, 
aktiebaserad 
vinstdelning samt 
akticoptioner 
Vinstdelning 
Akticoptioner Antal system/ företag som berörs: 
19 000 företag och 
15 780 avtal 
8800 avtal 
200 börsnoterade företag 
600 fiin perioden 1984-1990. 55 efter 1992 
(uppskattningsvis) 
2500-3000 
Ingen information tillgänglig 
300 system (beräkning gjord 1991); av en under 
sökning framgår att det hos 21 % av foretagen 
fmns incitament för arbetstagarna, varvid dessa 
grundas pl produktiviteten 
Börsnoterade (privatiserade) företag Antal arbetstagare som berörs: 
1993: 5,15 miljoner 
2,5 miljoner 
0,75 miljoner 
Ingen information tillgänglig 
Ingen information tillgänglig 
Ingen information tillgänglig 
Ingen information tillgänglig 
900000 
(beräkning gjord 1991). 
uppskattningsvis 6 % av 
arbetstagarna 
Ingen information tillgänglig Vinst för arbetstagare eller oei : 
vinst/arbetstagare: 
Uppskattningsvis 4,2 % av 
vinsten vad det gäller 
vinstdelning 
Uppskattningsvis 2,9 % av 
förtjänsten 
Ingen information tillgänglig 
Ingen information tillgänglig 
Ingen information tillgänglig 
Ingen information tillgänglig 
Ingen information tillgänglig 
Ingen information tillgänglig 
Ingen information ullgäng:;* Forändring 1991-1995 
Avsevärd ökning 
Avsevärd ökning 
ökning väntas ske 
Okänd 
Viss ökning 
20 
•à , 
^mmÊÊÈÊUÈËÈËÊtÊÈÊËÊm* 
Irland 
Den lagstiftning som omfattar godkända PEPPER-system i Irland, framställs huvudsakligen i 1982-års 
finanslag samt i 1986-års finanslag. Företagen kan, då de tillämpar sådana system som är godkända av 
skatteinspektionen, allokera aktier till sina arbetstagare. Under förutsättning att vissa villkor är uppfyllda 
undantas dessa aktier från en skatteavgift på initialvärdet och på aktiernas efterföljande tillväxt. Det existerar -
inga specifika rättsliga bestämmelser avseende den kontantbaserade vinstdelningen. 
Lagstiftningen beviljar viss skattelättnad till deltagarna i de godkända kontantbaserade vinstdelningssystemen 
samt aktieoptionssystemen. 1982 års, respektive 1986 års finanslag, innebar att skattelättnader för arbetstagare 
och för deras företag infördes, under förutsättning att en stiftelse upprättas vilken förvärvar aktier för 
arbetstagarnas räkning. För att erhålla en fullständig skattelättnad avseende inkomsten, måste aktierna vara 
spärrade i stiftelsen i fem år. 1995 års finanslag innebar att den årliga gränsen för skattebefrielse avseende 
arbetstagarnas vinstdelningssystem ökade från 2000 IEP till 10 000 IEP. Tack vare denna avsevärda ökning 
i fråga om gränsen för skattebefrielse väntas det ske en motsvarande ökning av antalet godkända 
vinstdelningssystem, varvid detta torde främja ett ökat andelsägande för arbetstagarna vad gäller att äga sina 
företag och varvid den följdriktiga och åtföljande vinsten torde bli en ökad produktivitet, förbättrade 
industriella relationer, m.m. 
Som ett resultat av de förändringar som 1995 års finanslag innebar, förväntas det ske en betydande ökning 
beträffande användandet av vinstandelssystemen. På grund av att man i ett antal betydande halvstatliga 
organisationer nyligen har börjat tillämpa andelsägande genom aktieförvärv för arbetstagarna, har införandet 
av system avseende aktieägande för arbetstagare fått en större uppmärksamhet. 
Enligt ett nuvarande irländskt statligt program, programmet för konkurrenskraft och sysselsättning (som är 
ett program som regeringen och arbetsmarknadens parter har enats om på nationell nivå), anmodas både 
regeringen och arbetsmarknadens parter att publicera samt främja genomförandet av ett antal initiativ 
avseende sysselsättningsutjämning. I detta inkluderas arbetstagarnas ekonomiska andelsägande. Avgörandet 
huruvida en organisation skall införa ett vinstdelningssystem eller ett aktieoptionsarrangemang fattas 
emellertid i sista hand av arbetsgivaren. 
Italien 
I Italien fick de system som kan relateras till PEPPER ett avgörande genombrott tack vare avtalet den 23 
juli 1993 mellan regeringen och arbetsmarknadens parter. Detta avtal resulterade i undanröjandet av det 
avgörande hindret för att det skulle ske ett ökat användande i Italien av ett system för att främja arbetstagares 
ekonomiska andelsägande i företagens vinster och resultat. Detta hinder, det så kallade 
lönebestämningssystemet, innebar att företagen endast i en liten utsträckning kunde öka arbetstagarnas 
belöningar utöver de ökningar som fastställs genom kollektivavtalen. I och med detta avtal fäste 
arbetsmarknadens parter och regeringen uppmärksamheten på att det fanns ett behov av att införa samtliga 
åtgärder som är nödvändiga för att öka arbetstagarnas deltagande i företagens prestanda, varvid man 
föreskrev att de summor som utbetalas på företagsnivå skulle sättas i relation till företagets ekonomiska 
resultat samt grundas på tre indikatorer, nämligen produktivitet, kvalitet och lönsamhet. 
21 
Det finns för närvarande två huvudsakliga former av andelsägande: att arbetstagare tar del av ett företags 
resultat samt genom att arbetstagare blir andelsägande genom förvärv av ett företags aktier. Det finns inga 
specifika incitament. -
Arbetstagaren kan erhålla sin belöning helt eller delvis genom att vara andelsägande i företagets vinster eller 
dess avkastning. Subsidierna är knutna till lönen och far inte överstiga 10 % (1993). Civilrätten och 
arbetslagen föreskriver att varje form av utbetalning som görs till arbetstagaren, skall betraktas såsom en def 
av belöningen. 
Arbetstagarna erbjuds tre sätt på vilka de kan bli andelsägande genom aktieförvärv 
- En andel av de aktier som företaget emitterar på marknaden reserveras för arbetstagarna till ett pris som 
är lägre än marknadsvärdet. Dock kan en majoritet av aktieägarna besluta om att dessa aktier inte skall 
åtföljas av rösträtt. 
- Ett fastställt antal aktier erbjuds arbetstagarna, i de fall då det sker ett offentligt aktieerbjudande. 
- Investeringsplaner erbjuds arbetstagarna, såsom del av det aktiepaket som reserveras för arbetstagarna. 
Ett intressant utvecklingsförlopp som otvivelaktigt har ökat vinstdelningen i Italien hänger samman med vad 
som brukar kallas för direkt medverkan i relationerna mellan företag och arbetstagare. I syfte att på ett 
progressivt sätt betona företagets och dess arbetstagares betydande gemensamma intressen används 
övergripande kvalitetsplaner med vars hjälp man upprättar olika former av direktengagemang för 
arbetstagarna i företagets produktivitetsmål. 
Det finns än så länge inga officiella beräkningar vad gäller förekomsten i Italien av ekonomiska 
andelssystem. En stickprovsundersökning avseende 104 företag, vilken företogs 1991, visade att hos 21 % 
av företagen grundades stimulansåtgärderna för arbetstagarna uteslutande på produktivitet. Hos 62 % av 
företagen sattes utbetalningarna i relation till lönsamhet, kvalitets och närvaro I de flesta fall grundades 
dessa utbetalningar på värden inom företaget. Beräkningar från andra källor visar att cirka 900 000 
arbetstagare 1991 var involverade i 300 system, vilka erbjöd åtminstone någon form av vinstdelning. Dessa 
siffror utgör drygt 6 % av det totala antalet arbetstagare i Italien. 
Under de senaste åren har flera företag vidtagit åtgärder i syfte att erbjuda aktier till sina arbetstagare. I 
huvudsak har det varit fråga om företag inom bank-, finans- och försäkringssektorn. I samband med att 
statliga företag har privatiserais, har man under det senaste året bl.a. främjat arbetstagarnas förvärvande av 
aktier. I förnyade kollektiva löneavtal för banksektorn, textil- och beklädnadssektorn, kemikaliesektorn, frukt-
och grönsakssektorn samt för ett antal industriella sektorer och tillverkningssektorer 1994, har gemensamma 
kommittéer inrättats för att kompletterande vinstfonder skall etableras. 
22 
•3 
ALLMAN TABELL OVER PEPPER 3 
) 
Land 
Luxemburg 
Nederländerna 
Österrike 
Portugal Generell inställning: 
Diskussioner förs, regeringen beaktar initiativ, 
lagförslag frän parter beträffande aktieägande 
fir arbetstagare 
Positiv, diskussioner fora 
Positiv dock skeptisk inställning beträffande i 
synnerhet aktieägande för arbetstagare 
En del diskussioner förs Lagstiftning' 
Särskilda lagar samt aret för dess 
Inga 
Förbittrad lagstiftning avseende 
kontantbaserad vinstdelning under 
1994; obligationsbascrad vinstdelning 
och akticoptioner pi grundval av 
sparsystem för företag 
•9"'. i-5 arbetslag, reviderad 1991. 
1994 ars inkomstlag 
Privatiseringslag föreskriver sedan 
1989 om aktieägande för arbetstagare: 
vinstdelning baseras pl 1969 1rs lag Skattemässiga förmåner: 
Inga stimulansåtgärder 
Avsevärda förbättringar under 1994 
arbetstagare 
Stimulansåtgärder för företag scm 
tillämpar vinstdelning; stirr.jlar.sitgårder 
avseende aktieägande för arte'.su g are, 
bide för foretag och arbetsbi;: Omfattning av system avseende PEPPER: 
Allmänt 
förekommande 
typer av system: 
Kontantbaserad 
vinstdelning 
Kontantbaserad 
vinstdelning 
Akticoptioner 
"Uppskjuten 
Mn.stdcliiing" Antal system/ förelag som 
26 % av företagen 
(huvudsakligen banker) 
(1995) 
5.2 % av företagen 
Ingen information tillgänglig 
Ingen information tillgänglig Anta! arbetstagare som berörs: 
Ingen information tillgänglig 
11.5% 
Ingen information tillgänglig 
Ingen information tillgänglig Vinst för arbetstagare eller del i 
vinst'arbetstagare: 
4.5-8 % av den beskattningsbara 
nettovinsten 
5,7 % av den genomsnittliga 
vinsten 
Ingen information tillgänglig 
Ingen information tillgänglig 
Informa:;" '.^tV.gi.E er.Jäst beträffande större företag 
Aktieägande för 
arbetstagare 
Akticoptioner 
Program avseende 
aktieägande för 
arbetstagare 
Vinstdelning 
Vinstdelning 
Aktieägande for 
arbetstagare 20 system 
1 
• 
1 
Ingen information tillgänglig 
Börsnoterade företag Uppskattningsvis 18 000 
400 
L'rrska'.tningsvis 340 
Ingen information tillgänglig 
Ingen information tillgänglig 
1 ; i ••» av aktieägarna är 
arbetstagare som inglr i 
iktieägandesystem (1994) 1 -45 % av tillgångar 
Ingen information tillgänglig 
Ingen information tillgänglig 
Ingen information tillgänglig 
Ingen information tillgänglig 
Ingen information tillgänglig Förändring 19':-:-95. 
Viss ökning 
Ökning vad det gäller antalet arbetstagare 
ökning vantas ske till följd av integrering 
med sparsystemen för företagen 
Ökning väntas ske 
Okänd 
Okänd 
Okänd 
Okänd 
Ökning sedan i 9S9 i samband med 
privatisering 
23 
Luxemburg 
Även om intresset från regeringens och arbetsmarknadsparternas sida har ökat under de senaste åren, finns 
det i Luxemburg fortfarande ingen rättslig struktur som kan reglera eller främja att ekonomiska andelssystem 
för arbetstagare införs. För närvarande skiljer sig de berörda parternas åsikter kraftigt åt beträffande vilken 
typ av system som bör främjas. 
Förslagen om att främja andelssystem för arbetstagare stöds inte fullt ut varken av fackföreningarna, vilka 
fruktar att de skall förlora kontrollen över sin självständighet vad gäller förhandlingar, eller av arbetsgivarna. 
Arbetsgivarna ställer sig mer positiva till en flexibel lön, varigenom man utökar en fastställd grundlön med 
en belöning som varierar i storlek, samtidigt som regeringen anser att vinstdelningen skall vara ett frivilligt 
och motiverande instrument som är avskilt från löneförhandlingarna 
Trots frånvaron av ett rättsligt ramverk och skattemässiga incitament har man sedan 19()0 kunnat skönja en 
faktisk, om än blygsam, tillväxt av tillämpningen av ekonomiska andelssystem, om man jam for med 1^80-
talet. Den kontantbaserade vinstdelningen är mer utbredd än aktieagandet, varvid denna oftast förekomma 
inom den finansiella sektorn samt som ett resultat av initiativ från ledningens sida 
Efter att det under 1980-talet endast förekommit ett visst mindre intresse, pågår nu seriösa diskussioner 
mellan arbetsmarknadens parter samt i parlamentet beträffande det ekonomiska andelsägandet Regeringen 
har fram tills nu inte deltagit i debatten, men för att gynna tillväxten av det ekonomiska andelsägandet i 
Luxemburg, överväger man nu rättsliga initiativ. 
Nederländerna 
Under 1980-talet fördes i Nederländerna diskussioner på regeringsnivå huruvida man skulle gynna 
vinstandelssystemen. Detta resulterade i ett detaljerat förslag om skattemässiga incitament for vinstdelning 
För att uppmuntra arbetsgivarna att upprätta ekonomiska system och för att uppmuntra arbetstagarna att delta 
i systemen, har man sedan den 1 januari 1994 ändrat ett antal regler avseende det ekonomiska andelsägandet 
samt förstärkt en del skattemässiga incitament (Law Vermeend/Vreugendhil). Den huvudsakliga giunden for 
lagen avser ett sparsystem eller en personlig fond Lagen tillhandahåller också en fullgod laitslig sttuktui 
for ett generellt ekonomiskt andelsägande. 
I Nederländerna är variationen avseende vinstdelningssystemen begränsad, i synnerhet vid en jämförelse med 
andra länder, såsom Storbritannien och Frankrike. Det finns två olika vinstdelningssystem för vilka det finns 
skattemässiga incitament, nämligen kontantbaserad vinstdelning och uppskjuten vinstdelning Den 
kontantbaserade vinstdelningen tycks emellertid vara den mest allmänt förekommande. Arbetsgivarna kan 
givetvis vidta andra åtgärder för att räkna ut behållningen med vinstdelningen, och de kan, istället för 
utbetalningar, välja optioner på aktiekapitalet, mm. Ett centralt inslag i 1994 års lag är lönesparsystemet och 
detta, tillsammans med premiebesparingssystemet, är de viktigaste av de sparsystem som företagen tillämpar 
Bägge dessa system hade som mål då de upprättades att dämpa den årliga löneökningen Med hjälp av 
24 
skattemässiga incitament uppmuntras arbetstagarna att spara pengar och arbetsgivarna att upprätta 
andelssystem. Det äf också möjligt att tillämpa de bägge systemen samtidigt. Besparingar kan konverteras 
till aktier. Det finns emellertid inget direkt samband mellan å ena sidan besparingar och å andra sidan 
prestanda och resultat (vinster). 
I syfte att främja andelsägandet genom vinstdelning ökade regeringen under 1994 den skattefria behållningen. 
Man förkortade samtidigt även arkiveringstiden. De arbetstagare som använder sig av systemet betalar en 
total avgift på 20 % (istället för 35 %, vilket var fallet före 1994). Istället för utbetalningar kan arbetsgivaren 
erbjuda arbetstagaren option på företagets aktier. Det totala värdet för denna option är begränsat till ett 
högsta värde av 1580 NLG per år. 
Aktieoptioner kan ingå i ett sparsystem, varvid likadana skattemässiga incitament tillämpas som då 
lönesparsystemet används. Ett ytterligare krav är att värdet på optionerna fixeras till 7,5 % av värdet på de 
respektive aktierna. Eventuella inkomster som kan härröra sig från användandet av dessa optioner satts in 
pä ett särskilt sparkonto med en arkiveringstid på fyra år. Denna summa är skattefri upp till ett högsta belopp 
(1995: 1580 NLG). Detta högsta belopp att faststalls varje år av regeringen. 
Förberedelser görs för vissa förändringar. För närvarande måste arbetsgivarna betala en total avgift på 10 
% då de tillämpar lönesparsystemet. Man har föreslagit att denna förändring skulle minskas till 0 V under 
förutsättning att den sparade summan består av företagsaktier som antingen är i arbetsgivarens foretag, eller 
i ett delägarskap som har samröre med arbetsgivaren. Den andra förändringen gäller den avgift på 20 % av 
den kontantbaserade vinstdelningen som arbetsgivaren måste betala. Denna avgift skulle kunna minskas till 
10 %, dock endast om arbetsgivaren begär en minskning. 
Det har skett en ökning av det totala antalet arbetstagare som erhåller behållning frän en "kontantbaserad 
vinstdelning, men samtidigt har nivån pä behållningen minskat avsevait Under 1994 omfattade detta system 
cirka 11,5 % av samtliga arbetstagare, jämfört med 7,3 % under 1993. År 1994 var genomsnittet på den 
totala behållningen 2426 NLG, vilket innebar 5,65 % av den genomsnittliga timlönen. Detta var cirka 55 % 
lägre än den genomsnittliga behållningen under 1993. De nu existerande reglerna gör ingen åtskillnad mellan 
män och kvinnor eller mellan andra kategorier av förmånstagare. Det innebär dock inte att det föreligger ett 
jämlikt andelsägande. Såsom ovan beskrivits beror omfattningen av andelsägandet på åtskilliga aspekter, 
varvid lönenivåerna är den viktigaste aspekten. Vad galler de högavlonade arbetena, så är behållningen cirka 
1 % av den totala genomsnittliga timlönen (icke deltagare inte inkluderade) och beträffande de lågavlönade 
arbetena är behållningen mindre än 0,3 %. 
I december 1994 deltog drygt 26 % av samtliga arbetstagare i lönesparsystem. Det existerar ingen pålitlig 
information beträffande aktieoptioner samt beträffande aktieägande för arbetstagare. 
Arbetsgivarna bär ansvar för om vinstdelningssystem införs eller ej Pä grund av detta och på grund av det 
faktum att generellt sett så tillåts inte alla arbetstagare att ta del av behållningen från de kontantbaserade 
vinstdelningssystem som deras företag tillämpar, så stöder inte fackföreningarna att systemen infors Detta 
gäller i synnerhet de fall då ett dylikt system innebar en lägre tillväxttakt inom den underliggande lönenivån 
25 
eller inom de lägre grundlönerna. Det finns inga tillgängliga siffror beträffande i vilken utsträckning som 
de kontantbaserade vinstdelningssystemen ingår i kollektivförhandlingarna. Siffran antas emellertid vara låg. 
Österrike 
I Österrike har system som avser att främja aktieägandet för arbetstagarna eller en aktiebaserad vinstdelning 
liten genomslagskraft. Endast för vinstdelning existerar det en rättslig grund. Arbetsmarknadens parter ställer 
sig skeptiska till aktiebaserade system. Enligt Österrikes arbetslag kan arbetsråd och arbetsgivare enas om 
ett vinstdelningssystem Parterna kan utveckla och reglera enskilda vinstdelningssystem, förutsatt att de kan 
enas om vissa villkor. Ett visst system kan inte tillämpas för enskilda arbetstagare, utan det måste omfatta 
hela företaget. 
Lagen i Österrike medger att man tillämpar vinstdelningsbonus för tjänstemännen ("Angestelltengesetzes"). 
Personalen kan inte göras ansvariga för företagets förluster. Lagen sörjer också for att foretagets 
bokföringsböcker får granskas av personalen. 
Det fanns inga uppgifter om huruvida det existerar bestämmelser om skattelättnad avseende vinstdelningen. 
I allmänhet medger lagen att aktieägandet för arbetstagarna kan ingå i kollektivavtalen. Sedan 1994 medger 
lagen att det till arbetstagarna kan ske en skattefri fördelning av aktier till ett reducerat pris Det högsta 
tillåtna skattefria beloppet uppgår till 10 000 ATS per år Dessutom måste all personal eller en särskild grupp 
av personalen vara berättigad till systemet. Vinstutbetalningar faller under normala skatteförordningar (22 
% skatt), varvid man kan välja att beloppet beskattas som inkomstskatt (vilket i de flesta fall ar förmånligt 
för arbetstagarna). Under 1994 upphävdes vissa skatteregler avseende tillgångar och realisationsvinster 
Det finns ingen tillgänglig statistik över aktieägandet för arbetstagare eller över vinstdelningen Den 
information som finns tillgänglig över aktieägandet för arbetstagare pekar emellertid på att det 
uppskattningsvis omfattar cirka 18 000 arbetstagare. Då detta skattefria arrangemang beviljades tämligen 
nyligen väntas antalet öka. Vinstandelssystem på en yrkesmässig nivå återfinns i huvudsak inom 
metallindustrin. 
Frågan om PEPPER har först på senare tid diskuterats och utvärderats av arbetstagarrepresentanterna. Som 
en följd av detta har "Bundesarbeitskammer" beslutat om att låta PEPPER ingå i utbildningsprogrammet för 
arbetsgivarrepresentanter och arbetsråd. Erfarenheten visar emellertid att aktieägandet för arbetstagare tycks 
genomföras endast då företaget introduceras på fondbörsen, eller då företaget har ekonomiska och finansiella 
problem. På grund av de stora risker som den senare anledningen innebär för arbetstagarna, så betraktar 
"Bundesarbeitskammer" och arbetsråden dessa system med skepsis. 
26 
•3 
Vinstdelning anses vara en viktig del i fackföreningarnas kollektivavtal samt avtalens policy vad gäller att 
utveckla en ökad flexibilitet avseende lönesystemen. Avtal och diskussioner om PEPPER har emellertid en 
marginell betydelse och behandlas med en smula skepsis. En förbättring väntas inte ske inom en överskådlig 
framtid. 
Portugal 
I Portugal omfattas arbetstagarnas andelsägande i företagens resultat av arbetslagen, och sedan 1969 har 
andelsägandet inte betraktats såsom en belöning. Andelsägandet genom aktieförvärv är nära knutet till den 
offentliga sektorns privatiseringspolitik, vilken lanserades under 1989 Den övergripande lagen om 
privatisering föreskriver att en viss procent av det aktiekapital som skall privatiseras skall reserveras för 
mindre tecknare samt for arbetstagare i det företag som ämnar genomgå en privatisering. 
Vinstdelningsbeloppen kan räknas ifrån den beskattningsbara vinst som görs för räkenskapsåret ifråga, dock 
under förutsättning att det kommer att betalas ut till eller göras tillgängligt för förmånstagarna vid slutet av 
efterföljande räkenskapsåret. Att äga en andel i ett foretags vinster ar inte längre ett underlag for att 
avgiftsbelägga de lagstadgade avdrag som gäller for socialförsäkringen 
Bland de stimulansåtgärder som avser andelsägandet genom aktieförvärv ingår optionsprogram för att teckna 
eller förvärva aktier i enlighet med de avtal som sluts mellan foretagen och deras arbetstagare, samt 
förvärvandet av aktier som av staten erbjuds till offentlig försäljning. De skattemässiga incitamenten 
omfattar följande åtgärder: 
- För arbetstagarna: ett avdrag från den totala beskattningsbara inkomsten på 50 % av det belopp som 1991 
tillämpades för arbetsgivarens optionsprogram, varvid den högsta gränsen sattes till 250 000 PTE. 
- För företagen: ett avdrag från företagsskatten som är likvärdigt med de förluster och övriga utgifter som 
blir följden då arbetstagarna utövar sina rättigheter att teckna aktier eller förvärva optioner 
De skatteavdrag som beviljas med avseende på förvärvandet av sädana aktier som av staten eibjuds loi 
offentlig försäljning innefattar ett avdrag från den totala beskattningsbara inkomsten som ai likvaidigt med 
M) "'« av del belopp som kan tillämpas upp till ett visst högsta belopp for en individ, samt dubbla det 
beloppet för bagge parter, i de fall då de inte är separerade enligt lag 
Det finns ingen tillgänglig information över hur många arbetstagare som har tecknat sig för optionsplaner 
eller har förvärvat aktier i samband med privatiseringssystemen. Det finns inte heller någon information 
beträffande vinstdelningen. Efter 1991 har det inte skett några förändringar vad gäller den skattemässiga 
strukturen. 
27 
mmmmmmm 
Av den enda information som finns beträffande det nuvarande läget framgår det att avseende andelsägandet 
genom aktieförvärv fram till slutet av 1994 så utfördes 130 operationer som förändrade det öppna 
andelsägandet i aktiekapitalet hos 100 företag. Det aktiekapital som ägdes av mindre aktieinnehavare och 
av de arbetstagare som ägde aktier i det företag där de är anställda, representerar 12,4 % av det totala antalet 
aktieägare. 
Det är viktigt att observera att Portugal inte har en tradition av att låta arbetstagare bli ekonomiskt delaktiga 
i vinster samt företagstillgångar, ett faktum som i huvudsak kan tillskrivas historiska och sociokulturella 
faktorer. Dessutom har ett stort antal inhemska företag (också de av betydande storlek) stått under ett 
kontinuerligt ägande och en kontinuerlig ledning, samt i huvudsak varit familjeföretag. Förutom detta bör 
det uppmärksammas att majoriteten av företagen i Portugal är små och medelstora företag, vilka inte kan 
antas frambringa ackumulerade tillgångar. De sektorer där man främst har främjat principen om andelsägande 
och omfördelning har varit den finansiella sektorn samt försäkringssektorn. Nyligen har man i Portugal visat 
ett särskilt intresse för ämnet, vilket åskådliggjordes av att de två fackföreningskonfederationerna (UGT och 
CGTP) försökte föra in frågan i sitt ekonomiska och sociala avtal för år 2000. 
I regel förhandlar man inte på förhand med arbetstagarnas representanter om vinstandelssystem skall 
upprättas. Emellertid föreligger det flera fall då det faktiskt har hänt att man på förhand har konsulterat 
arbetstagarnas representanter, varvid detta i vissa fall har inneburit avsevärda förbättringar avseende 
vinstandelssystemen. 
En av inspirationskällorna för systemet enligt privatiseringslagen var den franska modellen Även 
förordningarna i Storbritannien och Irland användes som exempel för de skattemässiga incitamenten avseende 
arbetstagarnas ekonomiska andelsägande i företagens tillgångar. 
28 
mÉ*âmmmm*m**rrpr*> 
ALLMAN TABELL OVER PEPPER 4 
) 
Finland 
Sverige 
Storbritannien Generell inställning; 
Positiv, diskussioner förs 
med arbetsmarknadens parter 
Inga diskussioner 
Mycket positiv, diskussioner 
förs; förbättringar sker 
kontinuerligt ' Lagstiftning; 
Särskilda lagar samt aret för dess 
införande 
Personalfondcr (1990) med ändringar 
1996 
Endast avseende vinstdcbiingsfonder 
Aktiebaserad vinstdelning 09"8); 
aktieoptioner (198Q). skär.s—.Issiga 
aktieoptioner (1984), koritint^aserad 
vinstdelning (198"); program avseende 
aktieägande för arbetstagare 0 989); 
aktieägande för arbetstagare ( 19~8-); 
utjämnande förordningar under 1991, 
1992 och 1994; förbättringar av 
samtliga system under 1995. iika 
behandling av dchidsanslall 
Juli 1995 Införande av ny plan för 
företagsaktier (skönsmässiga 
aktieoptioner). vilken ersätter 1984 1rs 
system, som endast omfattade de med 
hög befattning inom företaget Skattemässiga förmåner. 
Stimulansåtgärder vad det gäller 
personalfonder mga stimulansåtgärder vad 
det gäller kontantbaserd 
vinstdelning/aktieägande för arbetstagare 
Förmåner för arbetstagare och förelag vid 
betalningar till fondema 
Avsevärda för både fs-clag och 
arbetstagare; ekad ski".e'.a"jnd under 
1991, 1992 och 1554 
Skönsmässiga aktieoptioner; Ändring från 
systemet som endas*, cmfaf.ade de med 
hög befattning til! en ny plan för 
företagsaktier (skönsmässiga aktieoptioner) 
för de med medelinkomst och lägre 
inkomst Omfattning av system avseende PEPPER : 
Allmänt 
förekommande 
typer av system; 
Uppskjuten 
vinstdelning 
(personalfondcr) 
Kontantbaserad 
vinshlcliimg/akne-
ågandc för 
arbetstagare 
Ingen information 
tillgänglig 
Skönsmässiga 
aktieoptioner 
Kontantbaserad 
vinst delning 
Aktiebaserad 
vin st delning 
Aktieoptioner Antal system företag som 
berörs 
41 företag eller grupper av 
företag (1994) 
Ingen information tillgänglig 
Ingen information tillgänglig 
4.339 
12,740 
868 
1,174 Antal arbetstagare som berörs 
90 KO 
Ingen information tillgänglig 
Ingen information tillgänglig 
Uppskattningsvis 3.5 miljoner 
Uppckat\n;ngsvis I rr*i!;on 
Uppskattningsvis 1 mljon Förtjänst för arbetstagare eller del i 
vinstarbetstagare: 
Uppskattningsvis 2 % av årsinkomst till 
fonder under 1994 
1-2 % av utbetalda löner 
Ingen information tillgänglig 
Avsevärda 
Maximalt vinstrelatcrad utbetalning pi 
20 % per utbetalning eller 4000 GBP 
per arbetstagare (det som är lägst) 
Genomsnittligt värde på aktier 
förvärvade 1994/95: GBP 550 per 
arbetstagare 
Genomsnittligt varde pi aktier till vilka 
optioner beviljats 1994/95: GBP 2 900 
per arbetstagare Förändring 1991-1995: 
ökning direkt efter det att persorulfondcma 
infördes 1990; mycket liten ökning efter det 
Okänd 
Ingen information tillgänglig 
Systemet med aktieköprätt för de med högre 
befattning ersätts av en plan fôr företagsaktier 
(skönsmässiga aktieoptioner) som träder i kraft i 
juli 1995 
Betydande tillväxt efter 1991 
Kraftig ökning, små förändringar 
' Kraftig ökning 
" 1 
29 
Program avseende 
aktieägande för 
arbetstagare 
Totalt 2 
19.14S syslem Ingen information tillgänglig 
5 miljoner arbetstagare Langsam ökning 
Fördubblade siffror sedan 1991 
30 
ti i 
Finland 
År 1990 infördes i Finland ett system avseende uppskjuten vinstdelning, "personalfonden och 
vinstbonussystemet", vilket ger skattemässiga incitament för arbetsgivarna och är ämnat att befordra en 
långsiktig ackumulering av arbetstagarnas kapital. De utbetalningar som arbetsgivaren gör till personalfonden 
är avdragsgilla för arbetsgivaren och inga socialförsäkringsavgifter behöver betalas. När arbetstagaren när­
varit medlem i fonden i tio år har denne rätt att varje år ta ut en tiondel av de pengar som finns i fonden. 
Hela summan kan dock tas ut om arbetstagarens anställning på företaget upphör. Inkomstskatt behöver bara 
betalas om uttag görs. De ändringar i personalfondens stadgar Personnel Fund Act (1660/95) som trädde i 
kraft 1996 förkortade vänteperioden för uttag från 10 år till 5 år och andelen som kan tas ut varje år höjdes 
till 15 %. Ändringar i inkomstskattelagen (227/96), som också trädde i kraft i början av 1996, minskade 
beskattningen av medlemmar i personalfonder så att 20 % av inkomsterna från personalfonden är befriad från 
skatt och de återstående 80 % skall beskattas som inkomst enligt inkomstskattelagar. 
Fonden kan investera sina tillgångar i arbetsgivarens foretag eller i ett foretag som ägs av samma grupp Om 
fonden investerar dess tillgångar i aktier hos arbetstagarens företag, blir personalen, genom fonden, aktieägare 
i företaget. Då fonden investerar sina tillgångar utanför det egna företag, måste investeringen vara saker och 
ge vinst. All avkastning från investeringsverksamheten bifogas varje är till medlemmarnas fondaktier 
Det finns i Finland inga rättsliga hinder för kontantbaserade och aktiebaserade vinstdelningssvstem. De 
anställda erhåller extra kontantbelöningar på grundval av företagets vinster eller andra ekonomiska resultat, 
men lagen i sig föreskriver inte någon specifik behandling. Dessa kontanta vinstpremier beskattas på samma 
sätt som arbetstagarnas övriga inkomster. 
Lagen om inkomstskatt medger att arbetstagarna har rätt att till ett fördelaktigt pris teckna aktier eller 
andelar. Denna förmån är skattefri, förutsatt att diskontot är högst 10 % av det aktuella priset, samt med det 
ytterligare villkoret att en majoritet av personalen har tillgång till förmånen. 
När lagen om personal fonder trädde i kraft i början av 1990, togs den emot synnerligen positivt. En majoritet 
av de nu existerande fonderna upprättades antingen under det år som lagen infördes, eller under året efter 
Efter det har ett mycket litet antal fonder etablerats. Den huvudsakliga anledningen till att intresset har 
dämpats, är troligen den konjunkturförsämring som ägde uim i början av 1090-talet, vilken knappast bidiog 
till att skapa ett klimat for att upprätta nya fonder 
Under 1994 återfanns de allmänna personalfonderna i 41 företag (eller grupper av företag), vilka omfattade 
90 000 arbetstagare. Det finns ingen pålitlig och fullständig information tillgänglig om övriga 
vinstandelssystem i de finländska företagen. Enligt en undersökning avseende tillverkningssektorn, 
byggnadssektorn och vissa servicesektorer, så uppgick de vinstbaserade betalningar som utbetalades till 
arbetare uppgick till 1,2 % av den totala inkomsten. För kontorsanställda uppgick vinst- samt incitamentlönen 
till 1,8 % av den månatliga inkomsten. Det har skett en betydande ökning under de senaste tio åren av 
antalet kontorsanställda som erhåller en lön som är grundad på vinst och prestation. Under 1994 erhöll 
uppskattningsvis var fjärde kontorsanställd vinst- och prestationslön, varvid det under 1998 var mindre än 
fem procent. Å andra sidan har storleken på de månadsinkomster som kan härledas från vinst- och 
prestationslöner minskat bland de kontorsanställda som erhåller dylika löner. Under 1994 varierade den andel 
som erhölls från 5 till 7 procent bland olika grupper av kontorsanställda, medan variationen under 1984 låg 
pä mellan 5 till 13 procent. 
De mest snarlika modellerna för de finländska personalfonderna återfinns bland svenska stiftelsebaserade 
frivilliga fonder, och då i synnerhet Handelsbankens fond. Även de franska systemen med frivilliga 
vinstpremier och fondsystem har stått som förebilder. _ 
Under det senaste året har det förekommit livliga diskussioner beträffande fonderna. Även vid de 
förhandlingar som ägde rum mellan staten och arbetsmarknadens parter under hösten 1995 och som gällde 
1996-1997 års avtal om den samhällsekonomiska politiken, sysselsättningspolitiken och 
arbetsmarknadspolitiken, behandlades frågor som kunde hänföras till personalfonderna. Man förutspår att de 
livliga diskussioner som förs om personal fonderna samt om lagreformerna avseende fonderna, då fonderna 
har etablerats, kommer att främja att det i företagen upprättas nya fonder, samt att det införs andra former 
av vinstdelningssystem 
Sverige 
I Sverige finns inget specifikt system för att direkt främja arbetstagares andelsägande i foretagens vinster 
Den svenska skattelagstiftningen grundas i huvudsak på principen om att samtliga belöningar som kan 
härledas från arbete, vare sig de är i form av löner eller andra förmåner, skall beskattas. 1 dagslaget ges inte 
några särskilda skattelättnader för systemen avseende andelsägandet i resultat/Vinst, varken for arbetsgivare 
eller arbetstagare. 
I 1981 års lag om sociala avgifter finns emellertid lagstadgade bestämmelser om ett undantag, vilket ar 
inriktat på att gynna vissa speciella indirekta förmåner för arbetstagarna. Dessa tillämpas i samband med att 
det sker överföringar av vinster till särskilda lagstadgade fonder (även kallade vinstdelningsfonder), vilka 
upprättas av ett företags arbetstagare eller deras arbetstagarorganisationer. Det kapital som överfors till 
stiftelserna är i huvudsak avsedda att användas till att belöna arbetstagare for deras insatser. 
Arbetstagarna betalar inte skatt på betalningar som görs till en vinstdelningsstiftelse vid den tidpunkt då 
betalningen görs, och inte heller medför betalningen att man blir berättigad att erhålla vinst. Därför behöver 
inte arbetsgivaravgiften betalas för det kapital som överförs. När medel betalas ut från en 
vinstdelningsstiftelse är mottagaren skyldig att betala skatt för den betalning som erhålls. Stiftelsen ar 
emellertid inte skyldig att betala arbetsgivaravgift vid utbetalningen, varvid man darfor inte blir berättigad 
att erhålla vinst. Detta undantag gäller endast på följande villkor: 
- Att medlen hålls spärrade av stiftelsen under minst tre kalenderår. 
- Att medlen ger vinst till en övervägande del (minst en tredjedel) av arbetstagarna samt på lika villkor 
- Att medlen inte betalas ut till ledning, delägare eller deras närstående i familjeföretag eller foretag med ett 
litet antal ägare. 
Storbritannien 
Det finns en läng tradition av ekonomiskt andelsägande i Storbritannien. En betydande tillväxt har sedan 
1978 främjats av en lagstiftning som beviljar skattelättnader till godkända system avseende vinstdelning och 
aktieägande för arbetsgivare. Lagstiftningen är tolerant, såtillvida att den erbjuder skattemässiga incitament, 
vilka arbetsgivare och arbetstagare kan tillämpa på en frivillig basis. 
Arbetsgivare och arbetstagare kan själva besluta om vilken typ av system som gör det möjligt för dem att 
på bästa sätt främja det ekonomiska andelsägandet med tanke på deras särskilda behov. Mot bakgrund av 
tillgängliga erfarenheter har man uppdaterat reglerna för systemen. 
1995 års finanslag Finance Act innebar betydande förändringar av kvalifikationskriterierna i samtliga de fem 
system som avser arbetstagares ekonomiska andelsägande som finns i Storbritannien, samt vilka som 
inbegriper skattelättnader. Förändringarna gjordes i syfte att ta bort de restriktioner som tidigare fanns 
avseende de deltidsanställdas medverkan i systemen, samt för att garantera att skattelättnaderna på ett jämlikt 
sätt gäller de deltidsanställda, av vilka den övervägande delen är kvinnor. De nya reglerna garanterar att de 
deltidsanställda fortsättningsvis är berättigade att delta i systemen. 
1996 års finanslag införde en ny plan för företagsaktier (skönsmässiga aktieoptioner), vilkas målgrupp är 
chefer på mellannivå och arbetstagare med medelinkomst eller lägre inkomst. Finanslagen ersätter systemet 
med aktieoptioner från 1984 som är avsedda för företagsledare med hög inkomst och högt uppsatta chefer 
Samtidigt förbättras de andra stimulerande aktiesystemen så att de blir mer flexibla och attraktiva för både 
arbetstagare och arbetsgivare. 
Det finns flera olika typer av lagstadgade system avseende vinstdelning, aktieägande och aktieoptioner, 
liksom även flera olika system som inte är lagstadgade. 
Systemen avseende en vinstrelaterad lön (vinstlön) innebär att en del av arbetstagarens lon knyts till 
förändringar i vinsten i det företag där arbetstagaren arbetar Vinstlön som betalas till arbetstagare enligt ett 
system som registrerats av skattemyndigheterna ges en skattelättnad upp till en gräns på 20 % av lönen 'eller 
också 4000 GBP beroende på vilket som innebar den lägsta summan Kostnaderna i samband med 
upprättandet av ett godkänt system ar avdragsgilla. Det ar tillåtet att upprätta separata system for varje enhet 
som åstadkommer separata resultatrapporter. Systemen måste dock omfatta 80 % av arbetstagarna i den enhet 
som omfattas av vinstlönesystemet. Samtliga arbetstagare skall erhålla avkastning på lika villkor Den 31 
mars 1995 fanns det uppskattningsvis 12 800 godkända vinstlönesystem, vilka omfattade nästan 3,5 miljoner 
arbetstagare. 
De godkända systemen avseende arbetstagarnas andelsägande innebär avsevärda fördelar Dessa system gör 
det möjligt för arbetstagarna att erhålla aktier gratis eller till ett reducerat pris frän de foretag dar de ar 
anställda De behöver inte betala inkomstskatt på värdet av dessa aktier For foretagen ar även kostnaderna 
i samband med upprättandet av ett godkänt system avdragsgilla. 
Det finns tre olika typer av godkända andelssystem. De två första systemen foreskriver att arbetsgivaren skall 
göra det möjligt för samtliga arbetstagare som varit anställda i företaget i minst fem är att delta Det tredje 
systemet gör det möjligt för ett företag att begränsa andelsägandet till utvalda arbetstagare Om arbetsgivaren 
så önskar, kan nyanställda eller anställda som har en kortare anställningstid bakom sig fä delta på samma 
villkor. 
Fram till slutet av mars 1994 hade cirka 3 miljoner arbetstagare erhållit vinst från sådana system avseende 
vinstdelning samt aktieoptioner som är avsedda endast för samtliga arbetstagare. Arbetstagarna hade erhållit 
aktier eller optioner på aktier till ett ingångsvärde som uppgick till cirka 14 miljarder GBP. 
Förutom att skattelättnad gavs till systemen som är avsedda för samtliga arbetstagare, sä innebar 1984 års 
finanslag att skattelättnad gavs till godkända skönsmässiga aktieoptionssystem (även kallade exekutiva 
aktieoptionssystem). Fram till slutet av mars 1995 hade 4469 skönsmässiga aktieoptionssystem blivit 
godkända och var fortfarande i bmk. Denna skattelättnad upphörde att gälla från och med juli 1995 och 
ersattes i 1996 års finanslag av en plan för företagsaktier (skönsmässiga aktieoptioner) 
Förutom de lagstadgade system som beskrivs ovan, finns det flera system avseende vinstdelning samt 
aktieoptionssystem som används och som inte har blivit godkända. 
Även med hjälp av truster avseende aktieägande för arbetstagare (aktietruster) kan- aktier överföras till 
arbetstagarna. Det kan förekomma lagstadgade eller icke lagstadgade aktietruster ("prejudikat-truster"). 
Företagen kan, i enlighet med det lagstadgade systemet, upprätta en trust som förvärvar och fördelar aktier 
till de anställda. Trusten är ansvarig för att aktier förvärvas och säljs, samt för att aktier fördelas till 
arbetstagarna, varvid detta antingen kan ske direkt eller genom ett godkänt vinstdelningssystem. Sedan 1996 
kan trusterna även drivas tillsammans med ett godkänt sparrelaterat aktieoptionssystem och kan således 
garantera arbetstagare aktieoptioner och kan distribuera aktier till arbetstagarna om de utnyttjar optionsrätten. 
De som räknas till förmånstagare skall minst omfatta samtliga de arbetstagare i företaget samt dess 
dotterföretag som har varit anställda i minst fem år. 1995 års finanslag innebar man tog boit kravet om att 
arbetstagaren måste arbeta minst tjugo timmar i veckan. 
Vissa företag föredrar att införa icke lagstadgade aktietruster eller "prejudikat-truster"'. Även om foretagens 
kostnader i samband med upprättandet av sådana system av företagsskattemässiga skäl kan bli avdragsgilla, 
förutsatt att kostnaderna uppfyller vissa villkor, så åtnjuter de inte alla de skattebefrielser som erbjuds i 
samband med en lagstadgad aktietrust. Det finns belägg för att det finns många fler ''prejudikat-truster" än 
vad det finns lagstadgade aktietruster. Reglerna för dessa truster förhandlas fram med taxeringsinspektören, 
varvid arbetsgivaren får en större flexibilitet då det gäller att införa ett system som passar behoven hos just 
deras företag och deras arbetstagare. Ett betydande utvecklingsförlopp efter 1989 har varit att användandet 
av aktietrusterna har ökat hos medelstora privatägda foretag. Man beräknar att det har förekommit cirka 40 
sådana aktietruster se Incomes Data Services Ltd ("plan för skönsmässiga aktieoptioner for arbetstagare"), 
IDS undersökning 568, december 1994. 
Informationen avseende Storbritannien i tabellen över vinstframjandet visar att tillväxten av det ekonomiska 
andelsägandet de senaste tio åren har varit betydande. 
För att främja det ekonomiska andelsägandet stöder den brittiska regeringen ett flertal initiativ och är 
dessutom engagerad i att sprida information och främja en tillämplig praxis 
År 1991 publicerade skatteverket en rapport, vilken antydde att det, i synnerhet i mindre foretag samt i 
företag som inte är serviceinriktade, fanns ett behov av att öka medvetenheten om de skattemässiga 
stimulansåtgärderna samt de förmåner som fanns tillgängliga avseende dylika system. Därefter lanserade den 
brittiska regeringen en kampanj. Det viktigaste med denna kampanj är att det ekonomiska andelsägandet 
samordnas med ett övergripande integrerat förhållningssätt avseende arbetstagarnas engagemang Förutom 
de initiativ som regeringen är inblandad i, tillhandahåller en otalig mängd självständiga organisationer och 
privata företag såväl information, råd, vägledning, konsultationer, utbildning och forskning om de 
ekonomiska andelssystemen, som marknadsföring och publicitet av systemen 
Storbritannien har tagit del av de erfarenheter som man har erhållit i oviiga EU-lander samt i övriga världen 
De regler som för närvarande existerar i Storbritannien tycks vara framgångsrika då gäller att främja det 
ekonomiska andelsägandet. Under 1980-talet och 1990-talet har det skett en stadig tillväxt, både vad gäller 
omfattningen av tillgängliga system och vad det gäller omfånget av de skattemässiga incitament som finns. 
Det omfattande•privatiseringsprogrammet har också inneburit möjligheter för arbetstagarna att förvärva 
andelar i det företag där de arbetar. 
34 
tÊÈ*mmmmmmmmmmm 
»TI SLUTSATSER 
Rättsliga strukturer och bestämmelser avseende det ekonomiska andelsägandet 
Efter att den första PEPPER-rapporten lades fram 1991 har det inte skett några stora förändringar beträffande 
inställningen hos de olika EU-ländernas regeringar till vinstandelssystemen, även om läget nu tycks vara på^ 
väg att förbättras en aning. Den officiella inställningen hos de olika EU-ländernas regeringar spänner 
fortfarande från de som helt eller delvis ställer sig positiva till PEPPER till de som inte har någon bestämd 
uppfattning. Frankrike och Storbritannien har sedan en lång tid tillbaka främjat det ekonomiska 
andelsägandet, varvid detta har varit inriktat på en mängd olika typer av system. Under den aktuella perioden 
(1991 - 1995) har dessa länder regelbundet initierat förbättringar både vad gäller omfattningen av tillgängliga 
system och vad gäller omfattningen av skattemässiga incitament. 
Även om regeringarna i andra länder - såsom Belgien, Danmark, Tyskland, Grekland, Spanien, Italien, 
Luxemburg, Portugal, Österrike och Sverige - diskuterade PEPPER så har det officiella regeringsstodet varit 
begränsat eller saknats. De flesta av dessa regeringar har ansett att systemen är en fråga som skall lösas av 
arbetsmarknadens parter eller av arbetsgivaren och arbetstagarrepresentanterna i det enskilda företaget. Det 
bör emellertid noteras att man helt nyligen i Tyskland, Spanien och Italien på ett kraftfullt sätt har vädjat 
till arbetsmarknadens parter om att dessa, i samband med sina förhandlingar, skall främja andelssystemen. 
Från Spanien rapporteras en ny punkt på dagordningen vid de pågående förhandlingarna. Man anser nämligen 
att man skall beakta frågan om produktivitetens betydelse. Man förväntar sig positiva följder för 
produktiviteten, löneflexibiliteten, sysselsättningen och arbetstagarnas engagemang. 1 Italien har detta 
resulterat i ett trepartsavtal, i vilket regeringen framhåller att de avser att införa skattemässiga lättnader. Detta 
har ännu inte genomförts. I Luxemburg anmodades regeringen, av företrädare för arbetstagare och 
chefstjänstemän inom den privata sektorn samt det liberala partiet, att ytterligare reglera andelsägandet i 
kapital genom att erbjuda aktier till förmånliga villkor. Dessa förslag motte ett kraftigt motstånd från de två 
främsta fackföreningarna, vilka ser med oro att man blandar sig i deras forhandlingsfrihet. Detta motstånd 
återfinns också i andra länder, där PEPPER är mindre utvecklat, såsom i Belgien, Tyskland, Spanien och 
Italien, samt dessutom i Nederländerna. 
I Belgien meddelade regeringen att man innan 1996 var till ända skulle komma med initiativ avseende 
lagstiftningen. Man hade dock inte fått något stöd för de förslag om vinstdelning som hade lagts fram 1993. 
I Irland, Nederländerna och Finland tycks utvecklingen gå mot ett ökat regeringsstöd för PEPPER. I Irland 
höjdes alldeles nyligen - under 1995 - de skattemässiga incitamenten, varvid det skedde en femdubbling av 
det tidigare beloppet. Dessutom gav man sitt stöd för andelssystemen i ett statligt program om arbetstagares 
engagemang och produktivitet i samverkan med arbetsmarknadens parter. År 1990 infördes i Finland 
lagstiftning avseende sådana personal fonder för vinstdelning vilka i huvudsak är inriktade på aktieägande. 
År 1995 framställde den finländska regeringen ytterligare förslag om förbättringar. År 1994 införde man i 
Nederländerna mer detaljerade lagstiftningsprocedurer och man förbättrade också stimulansåtgärderna för 
vinstdelning, varvid syftet var att stimulera sådan ackumulation av arbetstagares kapital som står i relation 
till lonesparsystcmen. Andamålet - vilket man i dessa länder har framhållit - har varit ett ökat engagemang 
för arbetstagarna, en okad produktivitet och konkurrenskraft, samt en ökad löneflexibilitet på 
arbetsmarknaderna. 
Det makroekonomiska läget har inte inverkat på regeringens eller arbetsmarknadens parters stöd för något 
av de förslag som har lagts fram om det ekonomiska andelsägandet. De diskussioner som pågår beträffande 
35 
mmÊÊtmmmmmmmm) 
m* 
dessa förslag stimuleras dessutom av de debatter beträffande en ökning av produktiviteten och 
sysselsättningen som nyligen ägt rum. Fackföreningarna i de flesta medlemsstaterna förväntas emellertid 
motsätta sig att man tillämpar ekonomiska andelssystem i syfte att främja löneflexibiliteten på 
arbetsmarknaden. Den konflikt som man anser föreligger mellan å ena sidan en ökad flexibilitet i fråga om 
arbetskraftsvillkor och å andra sidan ett behov av solidaritet och ett ökat engagemang, kan i vissa fall hindra 
att det framställs förslag om ekonomiskt andelsägande. 
Med undantag från Frankrike och Storbritannien, så gynnar lagstiftningen inom EU-länderna endast vissa 
system. De system som oftast gynnas är aktieägandesystemen, medan de kontantbaserade 
vinstdelningssystemen är de system som gynnas minst. 
De flesta medlemsstater har inga begränsande förordningar vilka skulle kunna hindra att man börjar tillämpa 
andelssystemen. Emellertid har det i medlemsstater framställts vissa lagstiftningskrav, vilka avser 
berättigandet av skattelättnad. I dessa krav inkluderas t.ex. att en minsta procentandel av personalen skall 
omfattas av systemet, där inkluderas kvalifikationskriterier, arkiveringstider samt lagstadgade och 
förvaltningsmässiga krav, m.m. Dessa krav skulle kunna minska flexibiliteten avseende initieringen av 
systemen. I flera fall förbättrade man dock alternativen och valmöjligheterna. I andra fall betraktas den 
eventuella administrativa börda och/eller de eventuella etableringskostnader som arbetsgivaren påläggs för 
att uppfylla lagstiftningskraven som driftskostnader, varvid dessa kostnader är avdragsgilla. 
En viktig förbättring som gjordes i den brittiska lagstiftningen 1995 var att kvalifikationskriterierna 
utvidgades till att omfatta även deltidsanställda. Även i Frankrike har det skett förbättringar avseende 
kriterierna. I några länder förhindrar kriterierna - både vad galler lagstiftning och vad galler praxis -
andelsägandet för både deltidsanställda och tillfälligt anställda med korttidskontrakt. Ibland ar systemen 
dessutom endast öppna för personal som varit anställd en bestämd minimitid i företaget 
<• 
Privatisering 
Åtskilliga länder rapporterade att trenden mot en privatisering av statliga organ har inneburit ett okat intresse 
för PEPPER-systemen. I Portugal utvecklades 1989 en specifik lagstiftning, varvid syftet var att medge 
aktieemissioner till arbetstagarna i samband med att de statliga organisationerna privatiserades. Resultatet 
blev en avsevärd ökning i aktieägandet för arbetstagare. I Danmark tycks privatiseringen ha resulterat i 
belöningssystem, vilka har mer gemensamt med prestationssystemen hos de privatiserade företagen samt till 
möjligheterna av att kunna emittera aktier till arbetstagarna. I Irland har införandet av system avseende 
aktieägande för arbetstagare fått en större grad av uppmärksamhet, vilket beror på att man hos några få 
betydande halvstatliga organisationer nyligen har infört andelsägande genom aktieförvärv for arbetstagarna. 
I Italien har man, i samband med att statliga företag har privatiserais, främjat att arbetstagare förvarvar aktier 
Samma utveckling återfinns i Storbritannien och Nederländerna Av detta framgår att de respektive 
legeringarna kan etablera vinstandelssystem i samband med denna piivatiseringsutveckling, vaivul man pä 
sä satt kan fä eifaienheter samt kan skapa elt medvetande hos en stone allmänhet om möjligheterna med 
dessa system 
Stimulansåtgärder och skattebcstainmelser 
Större delen av den lagstiftning som avser främjandet inom medlemsstaterna av de ekonomiska 
andelssystemen är inriktad på olika slags stimulansåtgärder såsom skattemässiga eller andra ekonomiska 
förmåner. Under den aktuella perioden har de två länder som är mest positiva till PEPPER, Storbritannien 
och Frankrike, genomfört ytterligare förbättringar då det gäller att variera stimulansåtgärderna för de olika 
systemen. _ 
I Spanien och Italien återfanns inga specifika stimulansåtgärder för något andelssystem. Från Belgien. 
Danmark, Tyskland, Irland och Österrike rapporterades endast stimulansåtgärder för systemen för 
aktieägande, och inte alls för vinstdelningssystemen. De olika stimulansåtgärderna varierar frän skattefria 
aktie- eller obligationsemissioner till arbetstagarna till skattefria belopp av utdelningsbara vinster. Vidare 
finns det dessutom mer fördelaktiga skatteåtgärder. Andra förmåner innefattar befrielse från 
socialförsäkringspremier. I vissa länder gäller dessa stimulansåtgärder både för arbetsgivaren och för 
arbetstagaren, och i vissa fall innebär stimulansåtgärder att arbetsgivaren av skattemässiga skäl har rätt att 
göra avdrag för kostnaderna i samband med systemen. 
Då och då uppstår problem i samband med socialavgifterna; bl.a. anser vissa att behållningen bor betraktas 
som normal lön och vara belagd med socialavgifter, samtidigt som andra menar att denna typ av belöning 
inte bör vara belagd med dylika avgifter. I t.ex. Belgien har sådana diskussioner hindrat utvecklingen av 
vinstandelssystemen. 
Omfattningen av stimulansåtgärderna är blygsam. Det har emellertid skett betydande förändringar i detta 
avseende i Irland (1995), Storbritannien (1991) och Frankrike (1094) Från Österrike och Nederländerna 
rapporterades 1994 vissa förbättringar under den aktuella perioden (1990-1995), och från Finland 
rapporterades 1995 förslag. Med undantag för Österrike omfattar dessa förbättringar, vilka ägde rum i de sist 
nämnda länderna, även en förkortning av arkiveringstiderna. 
Övriga stimulansåtgärder innefattar möjligheten av att, med avseende på särskilda ändamål (nytt boende, 
försäkringar och särskilda kapitalbesparingar, pensionsfonder och i ett fall (Frankrike) även bilar), göra 
penninguttag innan arkiveringstiden har löpt ut, varvid dessa uttag inte skall medföra någon beskattning, eller 
möjligen endast en mindre beskattning. 
I Frankrike återfanns stimulansåtgärder värda att uppmärksammas: där presenterade man nämligen ett utkast 
till ett "tidssparkonto'1 (compte d'épargne temps), vilket skulle göra det möjligt att omfördela 
bonusutbetalningar (intéressement) från vinstdelningen till betald ledighet, varvid den kortaste möjliga 
tidsperioden skulle vara sex månader Dylika system torde främja sysselsättningen. Dessa exempel visar att 
inställningen till stimulansåtgärder och övriga ekonomiska förmåner tycks ha blivit en integrerad del av den 
makroekonomiska politiken vad gäller löner och konsumtion, åtminstone vad gäller de länder som har ett 
väl utvecklat program för systemen avseende det ekonomiska andelsägandet. 
Omfattning av PEPPER 
Omfattning av PEPPER-system (se även de allmänna tabellerna i kapitel II): 
Belgien: minskning av vinstdelning. 
Danmark, blygsamt, men förhållandevis stabilt intresse för aktie- och obligationsbaserade 
vinstdelningssystem; det finns ingen information beträffande vinstdelning. 
Tyskland: viss ökning vad det gäller antalet system samt arbetstagare som berörs. 
Grekland: ingen information tillgänglig. 
Spanien: viss minskning vad gäller antalet avtal avseende vinstdelning, viss minskning-även vad gäller 
antalet arbetstagare som berörs. 
Frankrike: ökning vad gäller samtliga typer av system. 
Irland: ingen information tillgänglig; ökning väntas ske till följd av ökad skattelättnad under 1995. 
Italien: ökning väntas ske till följd av ett trepartsavtal samt till följd av privatisering av statliga organ. 
Luxemburg: ökning av kontantbaserad vinstdelning. 
Österrike, förväntad ökning sedan 1994. 
Nederländerna: viss ökning. 
Portugal: ökning i samband med privatisering. 
Finland: ökning; ytterligare ökning väntas ske 
Sverige: ingen information tillgänglig. 
Storbritannien: betydande tillväxt; fördubbling av antalet system samt antalet arbetstagare som berörs. 
Samtidigt som det, i de länder där man sedan länge har tillämpat PEPPER, dvs Storbritannien och Frankrike, 
har skett en betydande tillväxt vad gäller antalet system samt antal arbetstagare som berörs, så upplever man 
i de länder där den statliga politiken är återhållsam och lagstiftningsåtgärderna är måttliga endast en liten 
tillväxt (Tyskland), ett stabilt läge (Danmark) eller till och med en tillbakagång (Spanien). I de länder dar 
politiken är under utarbetande har det redan skett en ökning, eller så väntas en ökning ske (Finland, Irland, 
Nederländerna och Italien). Skillnaden tycks emellertid öka mellan de länder som är erkänt positiva till 
PEPPER och de länder som tillämpar mindre utvecklade arrangemang 
En annan iakttagelse som kan göras är att - med undantag från Storbritannien och Frankrike - så har de flesta 
medlemsstaterna ingen klar övergripande bild över utvecklingen, möjligheterna, erfarenheterna elier 
problemen i deras länder vad gäller vinstandelssystemen. Detta beror på att det inte finns någon specifik 
registrering, eller på att det inte har gjorts någon som helst undersökning beträffande systemen. 
Vid en granskning av utvecklingen av PEPPER inom EU-länderna fram till idag, kan vi dra slutsatsen att 
man i Frankrike och Storbritannien nu har en integrerad lagstiftning samt en politik där dessa system ges 
en hög utdelningsnivå. Det system som inledningsvis har starkast stöd är ett statligt gynnat system avseende 
uppskjuten vinstdelning. På företagsnivå tycks den kraftigast markerade utvecklingen ske inom statligt 
gynnade sparsystem för företag. Dessa iakttagelser antyder att de olika länderna, såsom ett ramverk för 
lagstiftningen, skulle kunna utarbeta sina respektive system genom att införa ett enkelt system avseende 
uppskjuten vinstdelning samt ett sparsystem för företag. Därefter skulle man på ett försiktigt sätt ytterligare 
kunna utveckla dessa system, varvid det skulle ske en integrering mellan å ena sidan den kontantbaserade 
vinstdelningen och å andra sidan aktieägandet för arbetstagare, varigenom de stimulansåtgärder som 
tillhandahålls gradvis skulle kunna förbättras. Den förmånliga skattebehandlingen i samband med dessa 
system har utan tvekan bidragit till att det har skett en spridning inom medlemsstaterna av-det ekonomiska 
andelsägandet. 
Detta utvecklingsförlopp kan främjas genom att man skapar en miljö där vinstdelning betraktas som ett 
frivilligt och stimulerande verktyg, vilket är separerat från löneförhandlingarna så att arbetsmarknadens parter, 
får förhandlingsfrihet. Med tanke på det positiva förhållandet mellan systemens förekomst i de enskilda 
företagen, skulle det utvecklingsförlopp som beskrivs ovan dessutom kunna leda till att man får en situation 
där vinstandelssystemen så småningom blev mer självständiga. 
Främjande 
Endast några få länder främjar användandet av dessa andelssystem genom att förvissa sig om att lämplig 
information finns tillgänglig för samtliga parter. I Frankrike, Storbritannien, Finland, Nederländerna och 
Irland har man genomfört aktiva kampanjer i syfte att gynna PEPPER-systemen. 
Den information som tillhandahålls i Storbritannien och Frankrike är imponerande och föredömlig. Övriga 
länder anser detta vara en uppgift för arbetsgivarna och deras företrädare. Endast Tyskland och Österrike 
rapporterade att arbetsgivarrepresentanterna i deras respektive länder hade initierat kampanjer i syfte att 
tillhandahålla särskild information. Österrike är ett intressant exempel, eftersom arbetarkammaren dar.har 
tagit initiativ till olika åtgärder i syfte att lansera PEPPER till både arbetsgivare och arbetstagare Man har 
också utarbetat utbildningsprogram. 
De flesta länder som inför en mer utvecklad politik för att gynna PEPPER är medvetna om de eventuella 
argument som är negativa till PEPPER. Dessa länder vidtar därför åtgärder för övertyga arbetsmarknadens 
parter om de positiva följderna med systemen. Det bör emellertid observeras att företag emellanåt emitterar 
aktier till sina anställda, när företaget har ekonomiska och finansiella problem. Detta medförsen stor risk för 
de anställda och har inneburit att berörda parter blivit skeptiska. Genom att tillämpa de mest lämpliga 
systemen kan dessa risker emellertid undvikas. De belopp som blir involverade i samband med de påföljande 
riskerna är dessutom i allmänhet mer måttliga. 
Kritiska röster i samband med PEPPER har också hörts beträffande den ofta förekommande regleringen Till 
exempel så utformades den brittiska lagstiftningen avseende de lagstadgade aktietrusterna i syfte att undvika 
den kritik som riktades mot aktietrusterna i Förenta staterna, där man ofta använder sig av aktietruster som 
ersättning för arbetstagarnas pensionsförmåner, eller som ett skydd - i form av ett "giftpiller" - mot 
övertaganden, istället för att använda aktietrusterna som ett slags mekanism för att stimulera aktieägandet 
för den enskilde arbetstagaren. 
En intressant iakttagelse från Storbritannien och Irland är att man kan integrera främjandet av 
vinstandelssystem med främjandet av arbetstagarnas allmänna engagemang. Syftet med detta är att frigöra 
arbetsstyrkans produktiva kraft och att stärka konkurrenskraften och kvaliteten avseende tillverkningen. Även 
i Italien nämner man detta utvecklingsförlopp i trepartsavtalet mellan regeringen och arbetsmarknadens 
parter I Frankrike främjas vinstandelssystemen av särskilda statliga råd, varvid detta sker inom ramen för 
den allmänna utvecklingen mot ett ökat engagemang för arbetstagarna. Detta tyder på att medlemsstaterna, 
i linje med rådets rekommendation - bör utarbeta statliga program och/eller statliga institutionella organ, 
varmed syftet skall vara att det utvecklas metoder för att stimulera PEPPER på nationell nivå och i synnerhet 
i relation till den allmänna utvecklingen mot ett ökat engagemang för arbetstagarna. 
39 
-3 
Utbyte av erfarenheter mellan medlemsstaterna 
I Frankrike tog man de senaste rekommendationerna avseende PEPPER i beaktande i samband med att man 
införde de senaste ändringarna i 1994 års lagstiftning. Några länder rapporterar, att man från övriga 
europeiska länder samt från övriga världen tillägnar sig erfarenheter om bra och mindre bra tillämpning av 
systemen. I andra länder pekar man på att det kan finnas risker med att alltför starkt influeras av övriga, 
medlemsstater i samband med egna inlärningsprocesser. Anledningen till detta är att det i medlemsstaterna 
förekommer varierande former av industrirelationer samt varierande lagstiftning. Det tycks inte förekomma 
något regelbundet utbyte av information mellan medlemsstaterna, varken vad gäller lagstiftning eller allmän 
praxis. I de länder där man nyligen har börjat utarbeta ett visst system, refererar man emellertid till andra 
länder; Irland refererar t.ex. till erfarenheter som har gjorts i Frankrike och Finland hänvisar till erfarenheter 
man gjorts dels i Frankrike, dels i Sverige. Detta pekar på att ett utbyte av allman praxis mellan de 
respektive parterna inom de olika medlemsstaterna skulle kunna klargöra vissa av de problem som uppstår 
i samband med att vinstandelssystemen skall införas. Detta skulle också kunna klargöra för de berörda 
parterna på vilket sätt de skall handskas med de argument som ar emot PEPPER Det skulle dessutom 
klargöra för parterna hur dessa argument kan lösas inom ramen för andelssystemen. 
En annan viktig aspekt då det gäller att stimulera PEPPER, är vad som i den tidigare PEPPER-rapporten 
kallades för den inomeuropeiska aspekten: vilka hinder kan t.ex uppstå då man tillämpar, ett 
vinstandelssystem i land A, och vilka lösningar kan erbjudas till de företag som tillämpar ett sådant system? 
De företag som man här refererar är sådana företag som har etablerat sig i ett annat EU-land och som vill 
att systemens förmåner skall bli tillgängliga också för arbetstagarna i det andra EU-landet. I den tidigare 
rapporten behandlades inte dessa och liknande frågor. Från Frankrike rapporteras att myndigheterna 
välkomnar EU-åtgärder, vilka skulle främja avtal på gruppnivå som var gemensamma för Europa (dvs. 
vinstandelssystem som är avsedda för en grupp av bolag inom ett företag). Även från Italien hörs önskemål 
om liknande åtgärder. 
Detta tyder att man även önskar stimulera utbytet av information beträffande olika lagstiftnings regler och 
procedurer i samband med främjandet och övervakningen av vinstandelssystemen. Detta skulle kunna göra 
att det inom EU-länderna spreds ett flertal olika alternativ avseende PEPPER. 
Tillgängliga valmöjligheter för berörda parter 
Enligt vad som tidigare har påpekats så har de flesta regeringar ansett att vinstandelssystemen i första hand 
är en fråga för arbetsmarknadens parter eller arbetsgivaren och arbetstagariepreseiUanteina i de enskilda 
företagen. Detta innebär att eventuell lagstiftning eller andra förordningar skulle komma att utgöra en 
ramkonstruktion för de enskilda detaljer om vilka förhandlingar kan ske Vad galler de skattemässiga 
stimulansåtgärder, så kan emellertid förordningar komma att innebära att en begränsning sker av de befintliga 
alternativen. En eventuell lagstiftning skulle givetvis komma att inskränka mångfalden avseende de 
tillgängliga valmöjligheterna. I de länder där det förekommer genomarbetade lagstiftningsprocedurer, såsom 
i Storbritannien, finns det ett behov av att tillhandahålla specifika individuella arrangemang. I Storbritannien 
finns t.ex. ett prejudikatlagssystem, vilket innebär att viss skattelättnad medges trots att dessa system inte 
till fullo uppfyller de generella kraven. Denna skattelättnad kan beslutas i förhandlingar mellan företag eller 
förvaltare samt taxeringsinspektör. För att systemen inte skall åtföljas av alltför många föreskrifter finns det 
i Storbritannien likaså många icke lagstadgade system. Det bör emellertid också uppmärksammas att dessa 
system existerar sida vid sida med lagstadgade system. Detta positiva förhållande har förmodligen sitt 
40 
tàmmÊmaJmammtÊm 
ursprung i en allmänt positiv attityd i Storbritannien gentemot vinstandelssystemen. I Nederländerna, för att 
ta ett annat fall, begränsades denna skattemässiga förhandlingsmöjlighet 1994 till följd av en central lag om 
lönebesparingar och arbetstagares ackumulering av kapital. Det bör också observeras att andelsägandet i de 
flesta länder och avseende de flesta systemen är frivilligt. Frankrike är det enda land-där det förekommer 
obligatoriskt andelsägande, varvid uppskjuten vinstdelning är obligatorisk för företag av en viss storlek. 
Det finns också ett behov av att - i de fall där det finns en möjlighet att vinstandelssystemen, och då i 
synnerhet vinstdelningssystemen, kan komma att grundas på kollektivavtal (Tyskland, Spanien och Italien), 
uppnå en balans mellan de generella kollektiva reglerna samt bestämmelserna. I dessa länder tog regeringarna 
initiativ till att skapa ett förhandlingsutrymme samt att öka de valmöjligheter som förekommer inom ramen 
för kollektivavtalen. I Italien fastställdes t.ex. detta i ett avtal med arbetsmarknadens parter. Den italienska 
regeringen fäster uppmärksamheten på att detta avtal innebar att det biev möjligt att undanröja det största 
hindret mot ett ökat användande i Italien av andelssystem for art främja möjligheterna for arbetstagarna att 
ta del av företagets vinster och resultat, varvid detta hinder var det stela lönesättningssystem genom vilket 
företagen endast får ett litet utrymme för att höja belöningarna till arbetstagarna utöver de ökningar som 
fastställs genom kollektivavtalen. 
Dessa initiativ kan också hänföras till ovan nämnda vädjan från övriga medlemsstaters regeringar, om att 
arbetsmarknadens parter skall främja dessa system i praktiken. I dessa länder togs initiativ för att möjligheter 
skulle skapas för vinstandelssystemen. I Danmark, Grekland, Irland och Nederländerna är de valmöjligheter 
och alternativ som befinner sig inom lagstiftningens ramar inriktade på den enskilde arbetsgivaren, varvid 
dessa kan bli föremål för förhandlingar på företagsnivå. De är därför i mindre grad föremål for forhandlingar 
på kollektiv nivå. 
Det bor emellertid observeras att tidigare erfarenheter i allmänhet har pekat på att när systemen utvecklats 
till en högre nivå, t.ex. när arbetsmarknadens parter utvecklar systemen så att de omfattar sektorer, så kan 
spridningen av systemen öka. Systemen kan därefter tillämpas på en nivå för enskilda företag, varvid klart 
definierade regler kan tillämpas för de enskilda företag som befinner på denna nivå. Detta tyder på att den 
vädjan som i Tyskland, Spanien och Italien nyligen riktades till arbetsmarknadens parter, bör få ett positivt 
bemötande. Den tyska regeringen rapporterar att arbetsmarknadens parter behöver ta nya initiativ för att 
därmed medverka till att en miljö skapas där privata arbetstagarinvesteringar kan resultera i att 
sysselsättningstillväxten kan öka, arbetstagarnas andelsägande i kapitalet kan främjas och arbetstagarnas 
engagemang i företagen kan stärkas. 
I Storbritannien och Frankrike återfinns den allmänna praxis som omnämns i bilagan till rekommendationerna 
och som gäller villkoren för införandet av systemen samt övriga rekommendationer. Även Finland och 
Österrike är i detta avseende intressanta länder. Beträffande andelssystemens införande återfinns i dessa 
lander lagstiftningsregler, dä det gäller att informera och konsultera de respektive berörda parterna och de 
enskilda anställda. 1 Österrike återfinns en kollektiv institution vilken består av de bägge representativa 
parterna, varvid denna institution främjar vinstandelssystemen samt sörjer for en konsultverksamhet och för 
utbildningsverksamhet. 1 Grekland har de företag som inför en kontantbaserad vinstdelning skyldighet att 
upprätta en förteckning över förmånstagarna samt över de belopp som överförs till varje enskild arbetstagare, 
varvid en kopia av denna förteckning skall skickas till arbetstagarnas råd. 
Förstärkning av förvaltningen samt av arbetstagarnas medvetenhet 
41 
I Storbritannien och Frankrike integreras sådana verksamheter som avser att stärka förvaltningen samt 
arbetstagarnas medvetenhet i olika statliga och privata organ på ett närmast institutionellt sätt. Dessa organ 
sörjer för att det genomförs särskilda informationskampanjer samt särskild konsultationsverksamhet, vilka 
inriktas på både arbetsgivare och arbetstagare. Vi har redan nämnt den officiella vädjan som i Tyskland, 
Spanien och Italien har riktats till arbetsmarknadens parter. I Irland lanserades ett särskilt statligt program. 
Österrike är återigen ett intressant fall; där har representativa parter utarbetat ett utbildningsprogram som 
inkluderas i utbildningen för företagsnämnder och arbetsgivare. 
Idéer för att förstärka PEPPER 
Inom ramen för deras respektive behörighet skulle följande idéer för att förstärka PEPPER kunna undersökas 
närmare av medlemsstaterna, arbetsmarknadens parter, samt, avseende utbyte av information och bra 
metoder, av kommissionen. 
Utarbeta ett ramverk för lagstiftning 
Av analysen samt av tillämpningen inom EU av vinstandelssystemen framgår att det inte finns många hinder 
som skulle kunna förhindra att systemen införs. Det kan emellertid vara fördelaktigt att göra vissa ändringar 
av befintliga lagar samt att i medlemsstaterna införa en ramlag, för att möjliggöra en integrering av 
förordningarna för samtliga vinstandelssystem. 
Klargöra skillnaden mellan löner som är belagda med socialavgifter samt förmåner som hcirrör frän 
vinstandelssystemen 
Förutom de skattemässiga förmånerna sörjer de flesta vinstandelssystemen även för att det sker ett 
undantagande från vissa kostnader och avgifter. En del ekonomiska förmåner, såsom ..då aktier eller 
obligationer emitteras till ett pris som är lägre än marknadspriset, betraktas emellanåt som inkomst eller lön 
som är belagd med socialavgifter. I vissa fall blir skattemyndigheternas tolkningar utsatta för livliga debatter 
samt föremål för rättslig prövning. I vissa fall har sakernas tillstånd förbättrats genom lagstiftning, men i 
andra fall pågår fortfarande diskussioner. En tydlig rättslig distinktion vore synnerligen välgörande. 
Utöka antalet kategorier 
Trots att de flesta av de nu existerande arrangemangen inte gör åtskillnad mellan olika kategorier av 
formånstagare, så innebär detta emellertid inte att det föreligger ett jämlikt andelsägande I några länder 
förhindrar fortfarande kvalifikationskriterierna, både vad gäller lagstiftning och vad gäller praxis, de 
deltidsanställda och de tillfälligt anställda med fastställda korttidskontrakt från att bli andelsägande; dessutom 
är det oftast bara personal som har varit anställd i det berörda företaget en fastställd minimitid som är 
berättigad till att delta i systemen. Det vore lämpligt med en förbättring av kvalifikationskriterierna avseende 
vinstandclssystemen. 
Utveckla ett statligt lönesparsystem varmed en katalysator skapas för aktieägande och vinstdelning 
De system som med all sannolikhet inledningsvis kommer att främja att vinstandelssystemen utvecklas, är 
de statligt gynnade systemen avseende uppskjuten vinstdelning. Av detta framgår att EU-länderna, i syfte 
att skapa ett ramverk för lagstiftningen, skulle kunna utveckla sina system genom att införa enkla system 
42 
mmmmmmm^mf 
avseende uppskjuten vinstdelning samt sparsystem för företag. Därefter skulle man på ett försiktigt sätt kunna 
utveckla dessa system ytterligare, samtidigt med en integrering mellan å ena sidan en kontantbaserad 
vinstdelning och å andra sidan aktieägande för arbetstagarna. På så sätt sker en förbättring av de incitament 
som erbjuds. Så småningom skulle detta också kunna leda till en situation där vinstandelssystemen blir mer 
oberoende. 
Sörja för ett stimulerande klimat 
Arbetet med att utveckla PEPPER torde ytterligare stimuleras om det existerar ett klimat där vinstdelning 
betraktas som ett frivilligt och motiverande instrument vilket i de flesta fallen är separerat från 
löneförhandlingarna, varvid detta medför att förhandlingsfriheten överlåts till arbetsmarknadens parter Det 
skulle också ske en stimulering av utvecklingsförloppet inom medlemsstaterna om det upprättades statliga 
institutionella organ, vilka kunde ge upphov till metoder som i det nationella sammanhanget kunde främja 
vinstandelssystemen. 
Upprätta system avseende PEPPER i samband med att det sker privatisering av statliga organ 
Från flera länder rapporterade man att trenden mot en privatisering av statliga organ vore en möjlig 
katalysator för att skapa ett större intresse för vinstandelssystemen. Av detta framgår att de olika regeringarna 
skulle kunna införa vinstandelssystem i samband med att denna privatiseringsprocess pågår, varvid detta 
skulle medföra att erfarenheter erhålls samt att en större allmänhet får insikter och en högre grad av 
medvetande om möjligheterna med systemen. 
Integrera systemen avseende PEPPER med programmen avseende arbetstagarnas engagemang 
Det är av intresse att notera att integreringen av vinstandelssystemen ibland satts i samband med främjandet 
av arbetstagarnas engagemang, varvid syftet är att frigöra arbetskraftens produktiva styrka samt förbättra 
konkurrenskraften samt kvaliteten avseende tillverkningen. Detta antyder, i linje med rådets rekommendation, 
att det vore lämpligt om medlemsstaterna utarbetade statliga eller regionala program, med vars hjälp modeller 
kunde utvecklas som främjade arbetstagarnas engagemang på nationell nivå samt i relation till den allmanna 
trenden avseende arbetstagarnas engagemang. 
Framställa en vädjan till arbetsmarknadens parter 
Vinstandelssystemen kan emellanåt gynnas genom att det införs bestämmelser i kollektivavtalen. På senare 
tid har vissa av arbetsmarknadens parter, då kollektivavtal skall utarbetas samt efter det att diskussioner har 
forts, försökt att föra upp PEPPER på dagordningen. Troligen skulle det ske en förstärkning av utvecklingen 
mot en ökad acceptans avseende PEPPER om det riktades en officiell vädjan till arbetsmarknadens parter, 
om att de i samband med sina förhandlingar skall gynna systemen. I samband med detta skulle man hänvisa 
till systemens förväntade positiva följder för produktiviteten, löneflexibiliteten, sysselsättningen samt 
arbetstagarnas engagemang. 
Undvika att arbetstagarna utsätts för oansvariga risker 
43 
****************** 
Då och då emitterar företag inom medlemsstaterna aktier till sina arbetstagare, när företaget har ekonomiska 
och finansiella problem. Utan tillräcklig information medför detta stora risker för arbetstagarna och resulterar 
i att de berörda parternas skepsis har ökat. 
Undanröja de problem som uppstår i samband med att system tillämpas för dotterbolag inom gemenskapen 
under olika omständigheter på nationell nivå. 
En annan mycket viktig aspekt i samband med främjandet av vinstandelssystemen är då ett företag inom 
gemenskapen tillämpar dess andelssystem för dotterbolag inom olika medlemsstater. De internationella 
företagen möter hinder då förmåner görs tillgängliga för deras anställda i dotterföretag i andra EU-länder. 
Detta innebär dessutom stimulans till utbyte av information om olika lagstiftningsregler och procedurer för 
att gynna samt kontrollera vinstandelssystemen och därmed ge utökade valmöjligheter inom medlemsstaterna 
avseende alternativen med PEPPER, utan att man försöker harmonisera strategier i Europa, eftersom rättsliga 
ramregler och tillämpningar skiljer sig markant i medlemsstaterna 
Stödja en utveckling mot tydliga och förståeliga modeller och planer avseende införandet 
Med tanke på den inverkan som dessa system har på produktiviteten, löneflexibiliteten, sysselsättningen samt 
arbetstagarnas engagemang, så är det med viss besvikelse som man kan konstatera att nämnda andelssystem 
i de flesta medlemsstater endast används i liten utsträckning. Detta beror delvis på att arbetsmarknadens 
parter ofta har en begränsad förståelse för dessa frågor. Det hänger också samman med systemens 
skattemässiga och rättsliga komplicerade beskaffenhet. Det tycks som om systemen oftast är utformade av 
skatteexperter och juridiska experter. Tydliga modeller och planer avseende införandet av systemen, vilka 
är lätthanterliga och förståeliga av både ledning och personal, skulle kunna medverka till att 
vinstandelssystemen inte får rykte om sig att ha en komplicerad och fackmannamässig karaktär. 
>. 
Stimulera informationsutbytet mellan medlemsstaterna 
Läget i Europa vad det gäller tillämpningen av vinstandelssystemen har förbättrats något. Det tycks dock 
utvecklas en ökande olikhet mellan de länder som är öppet positiva till vinstandelssystemen och de länder 
vars politik är återhållsam och vars åtgärder är få Det tycks inte ske något kontinuerligt informationsutbyte 
mellan medlemsstaterna, varken vad gäller lagstiftning eller vad gäller allmän praxis Det vore lämpligt om 
det utarbetades demonstrationsprojekt avseende tillämplig praxis, varvid syftet skulle vara att främja ett 
utbyte av information inom arbetsgrupper, på konferenser samt genom andra typer av verksamheter Dessa 
demonstrationsprojekt kan riktas direkt till arbetsmarknadens parter, eftersom dessa har en avgörande 
betydelse för om liknande system skall upprättas 
44 
ISSN 1024-4506 
KOM(96) 697 slutlig 
DOKUMENT 
SV 04 08 
Katalognummer : CB-CO-96-706-SV-C 
ISBN 92-78-13777-4 
Byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer 
L-2985 Luxemburg 
ijS