4. uppmanar de drabbade medlemsstaterna att uppdatera sin lagstiftning för att undvika en ohållbar
områdesplanering av territoriet och uppförande av infrastruktur och bostäder i ur ett hydrogeologisktperspektiv sårbara områden; uppmanar behöriga myndigheter att säkerställa att aktuella kartor över
respektive lands riskområden upprättas,
5. uppmanar rådet och kommissionen att ta initiativ för att förstärka samarbetet och åtgärderna inom
området för områdesplanering enligt riktlinjerna i dokumentet Regional utvecklingsplanering i ett europe-
iskt perspektiv (ESDP), i synnerhet i fråga om skogsplantering, jordbruks-och miljöåtgärder samt hållbar
förvaltning av flodområden,
6. anser att miljö-och bevarandepolitik måste prioriteras i regeringarnas verksamhet och att steg även
fortsättningsvis måste tas för att upprätta och genomföra projekt för att förbättra markanvändning och
förebygga risker,
7. uppmanar kommissionen att främja lämpliga initiativ enligt LIFE-programmet i syfte att återupprätta
en högkvalitativ miljö i känsliga områden och att betrakta fördelarna med att upprätta lämpliga stödåtgär-
der för påverkade regioner,
8. välkomnar att gemenskapsinstrument håller på att utarbetas för att samordna de olika civilförsvars-
systemen på europeisk nivå i syfte att göra dem mer tillgängliga och användbara vid naturkatastrofer,
9. anser att Europa för närvarande upplever resultatet av klimatförändringar och att det är brådskande
att åtgärder vidtas på lokal, nationell och internationell nivå för att motverka dess effekter,
10. upprepar sin ståndpunkt att Europeiska unionen och dess medlemsstater under pågående Haagkon-
ferens om klimatförändring återigen skall spela en ledande roll i arbetet för att minska utsläpp av växt-husgaser och stoppa klimatförändringar och vidta ambitiösa åtgärder inom ramen för en global strategi i
fråga om klimatförändringar,
11. uppdrar åt talmannen att översända denna resolution till rådet, kommissionen, regeringarna i För-
enade kungariket, Irland, Italien, Spanien och Frankrike samt till valda organ och ledande myndigheter i de
berörda regionerna.
12. Tilläggssjukförsäkringar
A5-0266/2000
Europaparlamentets resolution om tilläggssjukförsäkringar (2000/2009(INI))
Europaparlamentet utfärdar denna resolution
0dash med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, i synnerhet artiklarna 2 och
308 samt artikel 152,
0dash med beaktande av Europeiska rådets beslut vid det extra mötet i Lissabon den 23−24 mars 2000,
0dash med beaktande av sin resolution av den 15 mars 2000 om Europeiska rådets extra möte den
23−24 mars 2000 i Lissabon (1),
0dash med beaktande av kommissionens rapport om social trygghet i Europa 1999 (KOM(2000) 163),
0dash med beaktande av kommissionens meddelande ”En samordnad strategi för att modernisera social
trygghet” (KOM(1999) 347 0dash C5-0253/1999) och Europaparlamentets resolution av den 16 februari2000 (
2) om detta meddelande,
0dash med beaktande av kommissionens rapport om social trygghet i Europa 1997 (KOM(1998) 243 0dash
C4-0375/1998) och Europaparlamentets resolution av den 12 mars 1999 (3) om denna rapport,
(1) ”Texter antagna under sammanträdet”, punkt 12.
(2) ”Texter antagna under sammanträdet”, punkt 7.
(3) EGT C 175, 21.6.1999, s. 435.8.8.2001 SV C 223/339 Europeiska gemenskapernas officiella tidning
Torsdag 16 november 2000
0dash med beaktande av kommissionens meddelande ”Modernisering och nydaning av social trygghet i Euro-
peiska unionen” (KOM(1997) 102 0dash C4-0143/1997) och Europaparlamentets resolution av den11 juni 1997 (
1) om detta meddelande,
0dash med beaktande av kommissionens meddelande ”Tjänster i allmänhetens intresse i Europa”
(KOM(1996) 443 0dash C4-0507/1996),
0dash med beaktande av kommissionens meddelande om den sociala trygghetens framtid 0dash en ram för en
europeisk debatt (KOM(1995) 466 0dash C4-0524/1995),
0dash med beaktande av rådets rekommendation av den 27 juli 1992 om konvergerande mål och metoder
inom socialpolitiken (2),
0dash med beaktande av artiklarna 9 och 12 i den internationella konventionen om ekonomiska, sociala och
kulturella rättigheter (3),
0dash med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande om tilläggssjukförsäkring (4),
0dash med beaktande av artikel 163 i arbetsordningen,
0dash med beaktande av betänkandet från utskottet för sysselsättning och socialfrågor och yttrandet från
utskottet för ekonomi och valutafrågor (A5-0266/2000), och av följande skäl:
A. Europeiska unionen kännetecknas av stora variationer när det gäller hälso-och sjukvårdssystem och
sociala trygghetssystem, och under de senaste årens svaga ekonomiska tillväxt med ökande arbetslös-het och utslagning, en sänkning av de europeiska medborgarnas köpkraft och förmåga att bidra till
samhällsekonomin, en åldrande befolkning samt uppkomsten av nya sjukdomar tillsammans med
framsteg inom forskning och behandling. Alla medlemsstater ställs i dag inför samma problem be-träffande kontroll över och täckning av kostnaderna för hälso-och sjukvården.
B. Regeringarna har i allmänhet valt att begränsa hälso-och sjukvårdsutgifterna genom att införa patient-
avgifter. Denna tendens inverkar på den fria rörligheten för personer och ger upphov till gemensamma
problem som förtjänar att diskuteras och åtgärdas på europeisk nivå utan att detta påverkar medlems-staternas respektive ansvar och subsidiaritetsprincipen.
C. De svårigheter som uppstått på grund av orsaker som beskrivits i skäl A kan leda till att allt fler
europeiska medborgare måste avstå från att söka nödvändig vård utom vid akuta fall. En sådan utveck-
ling kan inte få fortgå i en europeisk union som nu mer än någonsin tidigare engagerar sig mot allaformer av diskriminering och som vill främja jämlikhet och bekämpa social utslagning.
D. Det är både nödvändigt och rimligt att motarbeta en tendens som med skenbar hänvisning till eko-
nomiska skäl, god förvaltning och personligt ansvar för det egna välbefinnandet leder till att det hög-
kvalitativa hälsoskyddet reduceras, och att vissa risker som täcks av det lagstadgade systemet överförstill det kompletterande systemet.
E. Social trygghet i statlig regi har gjort så man i de flesta medlemsstater kunnat garantera en adekvat
levnadsstandard och begränsa fattigdomen.
F. Alla medlemsstater har antagit Världshälsoorganisationens mål ”Hälsa för alla” 2000 och utarbetat
program för att garantera att de som har största behovet av det skall kunna få tillgång till det.
G. När det gäller tillgången till medicinsk vård spelar Europa rollen av en föregångare. Hur systemen
organiseras och finansieras skiljer sig däremot högst betydligt från en stat till en annan.
H. Medlemsstaterna har redan ett väl utbyggt samarbete på hälsovårdens område. Detta samarbete skall
bidra till att förverkliga de grundläggande principer som finns omnämnda i artikel 2 i fördraget. Enligt
subsidiaritetsprincipen bör huvudansvaret dock fortsätta att åvila medlemsstaterna.
(1) EGT C 358, 24.11.1997, s. 15.
(2) EGT L 245, 26.8.1992, s. 49.
(3) Antagen och framlagd för undertecknande, ratificering och tillträde genom resolution 2200 A(XXI) av
Förenta nationernas generalförsamling den 16 december 1966.
(4) EGT C 204, 18.7.2000, s. 51.C 223/340 SV 8.8.2001 Europeiska gemenskapernas officiella tidning
Torsdag 16 november 2000
I. I dag är det inte längre enbart de statliga eller lagstadgade sociala trygghetssystemen som ansvarar för
sjukförsäkringarna. Olika privata försäkringssystem, med eller utan vinstsyfte, och så kallade tilläggs-sjukförsäkringar har utvecklats och betyder allt mer för den enskildes möjlighet att få tillgång till nöd-
vändig vård av god kvalitet och inom rimlig tid.
J. Skillnaderna mellan de olika sjukförsäkringssystemen i medlemsstaterna, särskilt då det rör sig om
kombinationer av kollektiva basförsäkringar och individuella tilläggsförsäkringar, kan lägga allvarliga
hinder i vägen för personers fria rörlighet och deras rätt att fritt bosätta sig i en annan medlemsstat.De som i detta sammanhang särskilt råkar ut för problem är gränsarbetare och personer som är
beroende av dem för sin försörjning, efter att gränsarbetarna avslutat sitt förvärvsarbete.
K. Tillgång till nödvändig medicinsk vård av god kvalitet inom rimlig tid bör garanteras oberoende av
den enskildes risknivå och inkomst. Diskriminerande faktorer av finansiell eller kongenital karaktär får
inte leda till att vissa europeiska medborgare hamnar utanför ett tillräckligt sjukförsäkringssystemgrundat på solidaritetsprincipen.
L. Utan att ifrågasätta de metoder som används av de försäkringsbolag som erbjuder tilläggssjukförsäk-
ringar 0dash de verkar på de villkor som gäller inom försäkringsvärlden och på en konkurrensutsatt mark-nad 0dash måste man kräva att bolagen aktivt och genom att tillämpa etiska normer medverkar till att så
många som möjligt får tillgång till grundläggande medicinsk vård av god kvalitet inom rimlig tid.
M. I många medlemsstater har försäkringsbolag och försäkringstagare upprättat uppförandekoder och det
är viktigt att stödja och uppmuntra försäkringsbolagen att vidta åtgärder för att stärka den sociala
sammanhållningen i unionen. Alla parter i de övriga medlemsstaterna måste samarbeta inom en ram,fastställd på medlemssttsnivå för att nå samma mål.
N. Det saknas exakt och jämförbar statistik över hälso-och sjukvårdssystemens kapacitet att täcka all-
mänhetens behov av grundläggande vård. Det är därför viktigt att studera den praxis som tillämpas i
medlemsstaterna, analysera medborgarnas benägenhet att utnyttja möjligheten till och/eller avstå från
tillräcklig medicinsk vård samt få tillgång till jämförbara kriterier som kan styra uppläggningen avpolitiken på nationell och gemenskapsnivå.
O. Att anlägga ett globalt synsätt på sjukförsäkringarna är den bästa metoden när man skall tillgodose de
europeiska medborgarnas behov av tillräcklig medicinsk vård, framför allt när det gäller de människor
som är mest utsatta och de som hotas av utslagning. Det är viktigt att, med beaktande av subsidiari-
tetsprincipen, på gemenskapsnivå erkänna alla människors rätt till vård av kvalitet samt fastställa mini-minormer som garanterar vård i enlighet med de etiska normerna. Dessa miniminormer skall viarekommendationer och direktiv tillämpas av medlemsstaterna och de försäkringsbolag som tillhanda-
håller tilläggssjukförsäkringar.
1. Parlamentet pekar på bestämmelserna i förslaget till stadga om de grundläggande rättigheterna, vilka
föreskriver att var och en har rätt att få tillgång till förebyggande hälsovård och sjukvård enligt villkor i
nationell lagstiftning och praxis, samt att en hög nivå på skyddet av människors hälsa skall garanteras när
gemenskapens politik och åtgärder fastställs och genomförs,
2. Parlamentet påpekar att socialförsäkringssystemen bygger på principen om social solidaritet mellan
och inom generationerna och att denna princip ovillkorligen måste bibehållas,
3. påpekar att befolkningsutvecklingen och den kvardröjande höga arbetslösheten tillsammans med de
medicinska framstegen och den ökade efterfrågan på medicinsk vård förorsakat ansenliga problem förfinansieringen av de lagstadgade hälsovårdssystemen,
4. uppmärksammar det stora problemet med att de offentliga hälso-och sjukvårdssystemens hållbarhet
med tanke på den åldrande europeiska befolkningen, arbetslöshet och ökande efterfrågan, ineffektiva
ledningsstrukturer och ineffektivt tillhandahållande av hälso-och sjukvårdstjänster,
5. betonar att den statliga socialförsäkringen har möjliggjort en rimlig levnadsstandard och begränsat
fattigdomen i de flesta medlemsstaterna, att den ger uttryck för solidariteten mellan generationerna bland
Europeiska unionens olika folk, samt att denna modell måste förbli hörnstenen i Europeiska unionenssocialförsäkringssystem,8.8.2001 SV C 223/341 Europeiska gemenskapernas officiella tidning
Torsdag 16 november 2000
6. påpekar att under 1980-talet och början av 1990-talet minskade den offentliga andelen av totalut-
gifterna för hälso-och sjukvård stadigt i näst intill alla medlemsstater, och framför allt att ett mycketvarierat utbud av olika produkt-och tjänsteutbud växte fram,
7. uppmanar kommissionen att studera hur hälso-och sjukvårdssystemen skall kunna uppfylla målen
om att alla människor när så är befogat skall få tillgång till vård av kvalitet och inom rimlig tid, varvidsärskild uppmärksamhet bör ägnas problematiken kring en sammankoppling av sjukförsäkringssystemen
för personer som flyttar till en medlemsstat och/eller arbetar i en annan och/eller avslutar sitt förvärvs-
arbete som gränsarbetare; förväntar att insamling av statistik skall göra det möjligt att utveckla ett effektivtsamarbete mellan medlemsstaterna för att de bästa tillvägagångssätten skall komma till användning; anser
att denna övervakning på gemenskapsnivå bör oganiseras genom utvidgade uppgifter för ett redan befint-
ligt gemenskapsorgan, i samarbete med de nätverk som redan finns i medlemsstaterna eller med de gräns-överskridande nätverken och med stöd av Eurostat,
8. anser att den kompletterande sjukförsäkringen på den europeiska inre marknaden kommer att spela
en allt viktigare viktig roll för att täcka olika sjukdomsrisker, och att den därför har en avgörande funktion
som komplement till de offentliga försäkringssystemen,
9. anser att olika sjukdomsrisker som täcks av en tilläggsförsäkring kunde fungera som ett komplement
till de lagstadgade hälsovårdssystemen,
10. betonar att det är nödvändigt att utveckla en gemensam uppfattning om samhällsomfattande tjäns-
ter mot bakgrund av Amsterdamfördraget, och att respektera subsidiaritetsprincipen som ger Europeiska
unionens medborgare och invånare tillgång till viktiga hälso-och sjukvårdstjänster inom rimliga tidsramar;
anser det vara ett ofrånkomligt villkor att det i detta sammanhang förs en konstruktiv dialog mellan ansva-riga inom de offentliga hälso-och sjukvårdstjänsterna och inom de kompletterande sjukförsäkringssys-temen,
11. uppmanar kommissionen att inom sex månader lägga fram en grönbok om medlemsstaternas aktu-
ella politik, vilken bör lägga fram förslag till hur de befintliga systemen effektivt kan kompletteras ochbevaras med hjälp av system för tilläggssjukförsäkringar, så att den medicinska vården kan erbjuda tjänsterav hög kvalitet, uppmanar kommissionen att utgående från grönboken undersöka om det är möjligt attskapa en ram för tilläggssjukförsäkringssystem, vilken tar hänsyn till subsidiaritetsprincipen samt attsnarast lägga fram ett lagstiftningsförslag, och helst en rekommendation, som bland annat skulle kunnainnehålla
a) erkännande av en gemensam grundläggande tjänst som skall ge alla europeiska medborgare möjlighet
att i det land där de är bofasta få tillgång till nödvändig vård av god kvalitet inom rimlig tid; medlems-
staterna skall få i uppgift att fastställa innehållet och delta i genomförandet av denna grundläggandetjänst på grundval av gemensamma principer om allmänhetens intressen,
b) upprättande i samarbete med de privata försäkringsbolagen av en garanti om att följa principen om
gemenskapsvärdering att ingen medborgare skall diskrimineras av sjukdomsskäl, ålder eller ekono-miska skäl,
c) kontroll av att även den äldre befolkningen garanteras nödvändig medicinsk vård,
d) inrättande av ett system med ömsesidiga försäkringsformer som gör att kostnaderna för omhänderta-
gande av personer och grupper med svåra sjukdomar delas solidariskt; flera lösningar kan tänkas för
de försäkringssystem som vantligtvis inte omfattar något sådant skydd, till exempel att försäkringsbo-
lagen upprättar garantifonder som handhar tilläggspremier eller som ansvar för den omedelbara risk-täckningen eller att föreningar som representerar försäkringstagarna ingår avtal om gruppförsäkringar,
e) uppmaning till de privata försäkringsbolagen att delta i statliga åtgärder för att kontrollera förekoms-
ten av smittsamma sjukdomar och utveckla allmänna förebyggande åtgärder,
12. uppmanar kommissionen att utgående från grönboken undersöka om det är möjligt att skapa en
ram för tilläggssjukförsäkringssystem, vilken tar hänsyn till subsidiaritetsprincipen samt att snarast läggafram ett förslag till direktiv som bland annat skulle kunna innehålla
a) förbud mot att i försäkringssammanhang använda medicinska personuppgifter om till exempel
genuppsättning i diskriminerande syfte; den europeiska bestämmelsen om förbud rekommenderasträda i kraft först fem år efter antagandet,C 223/342 SV 8.8.2001 Europeiska gemenskapernas officiella tidning
Torsdag 16 november 2000
b) personer som tecknar en sjukförsäkring skall i princip inte tvingas att i förväg genomgå en hälsoun-
dersökning utom när det föreskrivs genom en uppförandekod som upprättats mellan bolagen och somman officiellt kommit överens om för att undvika ett systematiskt urval av risker; möjligheten för
försäkringsbolaget att använda sig av ett medicinskt frågeformulär innan kontraktet ingås kvarstår
emellertid; svåra sjukdomar skall redovisas i en handling som överlämnas till betrodd tredje man; för-säkringsbolaget skulle kunna få tillgång till denna handling efter en viss latenstid,
c) krav på att försäkringar på livstid skall erbjudas av försäkringsbolaget, eller försäkringsbolagen om
försäkringen överlåts; försäkringstagarens rätt att vid bestämda tidsintervall säga upp kontraktet skallkvarstå i enlighet med nationell lagstiftning om kontraktens längd,
d) garantier om öppenhet och insyn framför allt när det gäller den eventuella avgift som skall betalas till
mellanhänder och de beräknade avgiftshöjningarna beroende på till exempel ålder,
e) regler för samordning av vilka villkor, premier och försäkringsrättigheter som skall gälla för försäkrade
som inom EU byter bosättningsland och/eller arbetsland,
f) rätten för de försäkrade och deras försörjningsberoende familjemedlemmar att i alla EU-länder dra
nytta av utbudet av tjänster samt skyldighet för sjukförsäkringsföretagen att vara mera flexibla vid
beviljandet av sådana förmåner,
g) inrättande av ett förlikningsförfarande i varje medlemsstat för att biträda vid tvister mellan försäkrings-
givare och försäkringstagare,
13. uppmanar kommissionen att lägga fram en grönbok om frivilliga och kompletterande sjukförsäk-
ringar i EU, vilken bör ta upp frågor som
0dash vilka åtgärder vidtas för att förebygga affärsmässiga oegentligheter?0dash hur kan arbetstagarnas fria rörlighet garanteras?
0dash vad bör man ta i beaktande när det gäller att undvika dubbelbeskattning?0dash vilka åtgärder vidtas för att främja informationen till konsumenterna?0dash vilka åtgärder vidtas för att överbrygga vissa konsumenters svaga ställning orsakad av låga inkomster
och svårigheter att hitta korrekta uppgifter?
0dash vilka åtgärder vidtas för att förhindra att missgynnade befolkningsgrupper såsom äldre och funktions-
hindrade utesluts från försäkringsskyddet?
14. anser det vara mycket angeläget att vidta åtgärder för att stödja och uppmuntra att uppförandeko-
der upprättas för försäkringsbolagen på nationell eller gränsöverskridande nivå, i synnerhet när målet för
dessa regler omfattar mer än vad som inryms i detta förslag,
15. uppmanar kommissionen att se till att samordningsförordningen (EEG) nr 1408/71 (
1) skall tilläm-
pas på alla sjukförsäkringar, alltså också på tilläggsförsäkringar som tecknas och betalas av privatpersoner
men dock omfattas av lagstadgade normer och sedan genomföra ett system för hur de försäkrade kanbehålla sina rättigheter (jämförbart med direktiv 98/49/EEG (
2) om system för kompletterande pensioner),
16. kräver att man skall undersöka det omedelbara behovet av att ta itu med de sjukvårdsproblem som
medborgare i ett EU-land drabbas av då de som turister eller av annan anledning vistas på ett annat EU-
lands territorium, och efterlyser även en enhetlig minimitäckning av läkar-och sjukhusvård för medbor-
gare som vistas i ett annat land än det i vilket de är försäkrade,
17. uppmanar kommissionen att upprätta ett årligt forum med företrädare för medlemsstaterna och
gemenskapsinstitutionerna, försäkringsbolag och leverantörer av medicinska tjänster samt konsumentorga-
nisationer för att studera de förändringar och anpassningar som krävs för hälso-och sjukvårds samt sjuk-försäkringssystemens utveckling,
(1) EGT L 149, 5.7.1971, s. 2.
(2) EGT L 209, 25.7.1998, s. 46.8.8.2001 SV C 223/343 Europeiska gemenskapernas officiella tidning
Torsdag 16 november 2000
18. välkomnar utvecklingen av en gemensam marknad för kompletterande privat hälso-och sjukvård,
men anser att alla andra hälso-och sjukvårdsskydd bör vara medlemsstaternas angelägenhet, snarare änEuropeiska unionens; hävdar särskilt att offentligt finansierade hälso-och sjukvårdssystem bör förbli med-
lemsstaternas exklusiva behörighet och anser att en generös offentlig finansiering av sådana hälso-och
sjukvårdssystem är mycket viktig för det europeiska folkets hälsa,
19. uppdrar åt talmannen att översända denna resolution till kommissionen och rådet.C 223/344 SV 8.8.2001 Europeiska gemenskapernas officiella tidning
Torsdag 16 november 2000