Förslag till EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDET DIREKTIV om ändring av direktiv 97/68/EG om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om åtgärder mot utsläpp av gas- och partikelformiga föroreningar från förbränningsmotorer som skall monteras i mobila maskiner som inte är avsedda att användas för transporter på väg

(framlagt av kommissionen)

MOTIVERING

A. Förslagets syfte

Syftet med förslaget är att utvidga tillämpningsområdet för direktiv 97/68/EG om utsläpp från motorer med kompressionständning för mobila maskiner som inte är avsedda att användas på väg till att även omfatta små motorer med gnisttändning. Detta kommer att bidra till att vissa luftkvalitetsmål, särskilt beträffande ozonbildning, kommer att uppnås.

B. Rättslig grund

Förslaget läggs fram med grund i artikel 95 (f.d. artikel 100a) i EG-fördraget. Det utgör en del i det regelsystem som gäller för typgodkännande av motorer för mobila maskiner som inte är avsedda att användas på väg, och det kommer att bli ett krav att bestämmelserna i förslaget skall vara uppfyllda när de nationella myndigheterna skall utfärda nya typgodkännanden. Förslaget anger vilka resultat som skall uppnås, och överlåter åt tillverkarna att utforma produkterna så att normerna uppfylls. Denna lagstiftningsmetod har näringslivets stöd.

Texten är av betydelse för EES.

C. Bakgrund

EU-direktiv 97/68/EG om utsläpp från motorer för mobila maskiner som inte är avsedda att användas på väg gäller bara motorer med kompressionständning med en effekt på över 18 kW men högst 560 kW. Direktivet innehåller gränsvärden för kolmonoxid, kväveoxider, kolväten och partiklar. Gränsvärdena införs i två faser: den första fasen inträder under 1999 och den andra - beroende på motoreffekt - mellan 2000 och 2003.

I skäl 5 i ingressen till direktivet förutses att direktivets tillämpningsområde kan utsträckas till att även omfatta bensinmotorer. Det sägs dock inte när en sådan utvidgning skulle ske.

Direktivet togs fram och genomfördes (se vidare nedan) i nära samarbete med den amerikanska miljöskyddsbyrån (Environmental Protection Agency, nedan kallad EPA). Samarbetet gjorde att man lyckades åstadkomma att likartade regler gäller världen över, inbegripet Japan. Den amerikanska utvecklingen beträffande motorer med gnisttändning för mobila maskiner som inte är avsedda att användas på väg är därför av särskilt intresse.

I USA trädde federala bestämmelser i kraft 1997 (antagna 1995). Bestämmelserna gäller motorer på högst 19 kW, och vissa användningsområden har undantagits (t.ex. motorer för båtar och fartyg, gruvutrustning som används under jord, motorcyklar, flygplan och vissa fritidsfordon).

USA beslutade i mars 1999 att gå vidare med ett andra steg som gäller icke handhållna motorer, och dessa bestämmelser kommer att träda ikraft 2001. För handhållna motorer fattades motsvarande beslut i juni 2000, och bestämmelserna kommer att genomföras mellan 2002 och 2007.

Några gällande federala regler för motorer med en effekt över 19 kW finns ännu inte i USA. Däremot infördes sådana regler i Kalifornien i oktober 1998.

Experter från medlemsstaterna har genomfört samråd om möjligheten att utvidga tillämpningsområdet för direktiv 97/68/EG.

1. Motivering för en utvidgning av tillämpningsområdet för direktiv 97/68/EG

1.1 Utsläpp från motorer med gnisttändning ej avsedda att användas på väg

Kolväten och kväveoxider är de föroreningar som först bör diskuteras när det gäller motorer med gnisttändning för mobila maskiner som inte är avsedda att användas på väg, eftersom dessa ämnen bidrar till ozonbildningen. I ett längre perspektiv bör även partikelutsläppen (särskilt från tvåtaktsmotorer) och eventuellt vissa giftiga kolväten undersökas. De senare omfattas inte av detta förslag, men kan eventuellt tas upp i kommande utredningar eftersom det krävs ytterligare forskning innan några konkreta åtgärder kan motiveras och föreslås.

Utsläppsstatistiken när det gäller luftföroreningar har främst varit inriktad på vägtrafiken och stationära källor, och det saknas därför tillförlitliga uppgifter om de sammanlagda utsläppen från mobila maskiner som inte är avsedda att användas på väg. Under arbetet med direktiv 97/68/EG inledde kommissionen en utredning för att kartlägga utsläppen från olika kategorier av mobila maskiner som inte är avsedda att användas på väg, och deras relativa betydelse. Utredningen baserades på uppgifter från början av 1990-talet.

Uppgifterna i tabellen kommer från denna utredning:

>Plats för tabell>

Genomförandet av den första fasen av direktiv 97/68/EG har inneburit en reduktion av utsläppen från dieselmotorförsedda mobila maskiner som inte är avsedda att användas på väg. Införandet av trevägskatalysatorer i början av 1990-talet på lätta vägfordon ledde till en avsevärd minskning av alla gasformiga föroreningar. Dessa normer har gradvis skärpts, och dagens moderna lätta fordon släpper ut mindre än 10 % av de föroreningar som ett fordon från 1980-talets slut släpper ut. För tunga fordon har en liknande, men mindre dramatisk, förbättring skett.

Det har dessutom redan beslutats att normerna skall skärpas ytterligare. Nästa steg för lätta fordon kommer 2005, och för tunga fordon kommer skärpta normer att införas stegvis i oktober 2000, 2005 och, på försök för NOx, 2008. Det har också beslutats att medlemsstaterna gemensamt skall använda ekonomiska incitament för introduceringen av begreppet "särskilt miljövänliga fordon" (Enhanced Environmentally Friendly Vehicles, EEV) även för tunga fordon.

Genom dessa normer kommer utsläppen från vägfordon att minska kraftigt trots att trafiken ökar. Enligt beräkningar gjorda inom ramen för Auto-Oil II-programmet kommer utsläppen från vägtransportsektorn att minska med ungefär 50 % fram till 2010. Den relativa betydelsen av utsläppen från mobila maskiner som inte är avsedda att användas på väg, i synnerhet från de maskiner som är utrustade med motorer med gnisttändning, har därför ökat sedan 1990 och kommer att fortsätta att göra det.

1.2 Miljöbehov

Avsikten med Auto-Oil II-programmet var att man skulle kunna hitta kostnadseffektiva sätt att uppfylla olika normer för luftkvalitet och andra bestämmelser om luftföroreningar inom EU. Vissa resultat från programmet är av intresse för bedömningen av vilka normer som bör införas för mobila maskiner som inte är avsedda att användas på väg.

Modelleringen av s.k. referensscenarier förutspår att utsläppen av alla s.k. konventionella föroreningar kommer att minska fram till 2010. Minskningarna (som kommer att vara ännu större 2020) kommer att innebära stora förbättringar av luftkvaliteten, men de kommer inte att vara tillräckliga för att de luftkvalitetsnormer som avses ovan skall kunna uppfyllas i samtliga fall.

Särskilt när det gäller de regionala halterna av ozon i troposfären kommer gemenskapen, trots väntade förbättringar, att vara långt ifrån att uppfylla det tidigare uppställda målet att gränsvärdena inte skall överskridas på regional nivå. Det viktigaste arbetet blir nu att minska avståndet mellan utsläppsprognoserna i referensscenariot och de föreslagna nationella utsläppstaken för NOx och HC. Flera medlemsstater väntas överskrida det nationella utsläppstaket för HC-utsläpp, som är en av de föroreningar som förekommer i störst mängd i utsläppen från små motorer med gnisttändning.

I Auto-Oil II-programmet betonas också partikelutsläppens betydelse. Orsak och verkan är ännu inte helt klarlagda, men det är tydligt att antalet partiklar och partikelinnehåll är viktigare än man tidigare trott. Partikelutsläppen är därför av intresse också när det gäller motorer med gnisttändning, särskilt beträffande tvåtaktsmotorer.

1.3 Kostnader

I Auto-Oil II-programmet gjordes inte några detaljerade utredningar beträffande kostnadseffektiviteten för motorer med gnisttändning för mobila maskiner som inte är avsedda att användas på väg. I förarbetena till den amerikanska lagstiftningen finns dock genomgripande undersökningar av miljövinsterna, utsläppens inverkan och kostnaderna för de normer bestämmelserna gällde. Undersökningarna gällde visserligen amerikanska förhållanden, men en stor del av uppgifterna är av allmän karaktär och kan därför användas för att uppskatta kostnadseffektiviteten under europeiska omständigheter.

Följande uppgifter om kostnadseffektivitet publicerades för det amerikanska fas 1-programmet (EPA - Svar till kommentarer om meddelandet om kommande lagförslag, NPRM):

-Om hela kostnaden för de föreslagna normerna allokeras till HC blir kostnaden 266 US-dollar per minskat ton HC. Om kostnaden delas lika mellan HC och CO blir kostnaden 133 US-dollar per minskat ton HC och CO.

För steg II, icke handhållna motorer, räknade man med följande kostnader (EPA - slutliga konsekvensanalyser för bestämmelserna):

-Om bränslebesparingarna inte beaktades blev kostnaden 852 US-dollar per minskat ton HC+NOx - med anmärkningen att HC-minskningen är betydligt större - och om bränslebesparingen beaktades blev den 507 US-dollar per ton. Den största bränslebesparingen fick man för klass II-motorer, men kostnaden sjunker även för klass I-motorer till en tredjedel om bränslebesparingen beaktas.

För steg II-bestämmelserna om handhållna motorer är motsvarande siffror 830-1020 US-dollar per ton NOx+HC bränslebesparingarna obeaktade, och 560-750 om bränslebesparingarna räknas in.

Dessa siffror kan ställas mot de siffror som togs fram som underlag för kommissionens förslag till direktiv om nationella utsläppstak. Enligt de siffrorna varierar kostnadseffektiviteten för att uppfylla kraven i de olika medlemsstaterna mellan 1 500 och 4 000 euro per minskat ton kolväten, som är en av de viktigaste föroreningarna från motorer med gnisttändning för mobila maskiner som inte är avsedda att användas på väg.

Om man antar att den kostnadseffektivitet som användes i den amerikanska lagstiftningsprocessen också gäller för europeiska förhållanden skulle en ändring till vad som gäller eller föreslagits i USA ligga klart under dessa siffror, och därmed kunna betraktas som kostnadseffektiv. Sammantaget bör införandet av normer som motsvarar de amerikanska kosta de europeiska tillverkarna mindre. De amerikanska beräkningarna grundades på antagandet att lagstiftningen bara skulle införas i USA. Många europeiska tillverkare gör motorer för världsmarknaden och måste utveckla och tillverka motorer som uppfyller de amerikanska normerna oavsett vilken lagstiftning som gäller inom EU. En global anpassning av lagstiftningen skulle därmed resultera i lägre kostnader.

Inte bara den sammanlagda kostnadseffektiviteten av en ändring måste beaktas, utan även vilken effekt ändringen får för enskilda tillverkare. En ändring får andra konsekvenser för europeiska tillverkare som inte säljer på världsmarknaden. De kan t.ex. ha begränsade resurser för teknisk utveckling eller ett mindre antal maskintyper. De europeiska bullerkraven kan vara betungande för särskilt utrustningstillverkare. Denna typ av problem kommer dock att dyka upp oavsett vilka normer som införs, och bör lösas med t.ex. längre genomförandeperioder.

1.4 Industrins behov

Avsaknaden av europeisk lagstiftning för motorer med gnisttändning avsedda för mobila maskiner som inte är avsedda att användas på väg, och behovet av någon form av reglering öppnar dörren för nationella och lokala normer. Detta kan leda till att olika normer tillämpas i olika stater, vilket skulle innebära att den inre marknaden snedvrids. Det skulle även ur miljösynpunkt vara olyckligt om industrin tvingades dela sina utvecklingsresurser mellan flera olika koncept, och det skulle bli svårare att hitta bra lösningar med en hög skyddsnivå.

Många företag (men långt ifrån alla) har en försäljning som täcker hela världen. För dessa företag är det önskvärt att det finns en enda uppsättning normer, eller åtminstone ett mindre antal. Detta skulle också göra det enklare för företag som ännu inte etablerat sig på världsmarknaden att göra en sådan inbrytning.

D. De berörda parternas delaktighet

1. Industrins ståndpunkt

Motortillverkarna har varit i hög grad delaktiga i diskussionerna kring och utarbetandet av förslaget. De har bidragit i hög grad och stöder i stort sett kommissionens förslag.

2. Medlemsstaternas ståndpunkt

Experter från medlemsstaterna har tillfrågats och informerats om förslagets innehåll dels via kommissionens arbetsgrupp om utsläpp från mobila maskiner som inte är avsedda att användas på väg, dels via post. De flesta experter stöder förslaget.

E. FÖRSLAGETS INNEHÅLL

1. Världsomspännande anpassning

När arbetet med direktiv 97/68/EG för motorer med kompressionständning inleddes hade ännu inga regler införts i USA eller Japan. Arbetet skedde alltså parallellt i Europa och USA. Sålunda presenterade sig ett gott tillfälle att finna gemensamma lösningar, och arbetet utfördes i en anda av ömsesidig förståelse och med en önskan att nå en gemensam lösning. Japan har senare utarbetat en lagstiftning som är anpassad till den europeiska och amerikanska.

Förutsättningarna för arbetet med motorer med gnisttändning är idag något annorlunda. USA har redan bestämmelser för små motorer. För stora motorer finns varken europeisk eller federal amerikansk lagstiftning, och situationen är ungefär densamma som den som rådde för dieselmotorer när direktiv 97/68/EG togs fram.

Detta innebär i praktiken att anpassningen för små motorer i stort sett är en fråga om en bedömning av den amerikanska lagstiftningen. Den amerikanska EPA har dock under bilaterala överläggningar uppgett sig vara villig att föreslå förändringar av den amerikanska lagstiftningen om det finns anledning därtill och detta är nödvändigt för att man skall kunna få fram enhetliga regler.

De europeiska tillverkarna har genom European Association of Internal Combustion Engine Manufacturers (Euromot) uttryckt en stark vilja att få fram enhetliga regler också för motorer med gnisttändning. De har lagt fram ett förslag som i huvudsak är grundat på de amerikanska bestämmelserna men som delvis anpassats till europeiska förhållanden.

Enhetliga regler är önskvärda ur miljösynpunkt under förutsättning att normerna sätts med höga ambitioner som avspeglar den bästa tillgängliga tekniken, att de är kostnadseffektiva och att de tar sikte på de viktigaste miljöproblemen. De bakgrundsdokument som EPA lagt fram visar tydligt att den amerikanska lagstiftningen uppfyller dessa krav. Enhetliga regler gör också att industrin kan inrikta sina utvecklingsresurser på ett bättre sätt och därmed skapa mera långsiktiga tekniska lösningar för att uppfylla normerna.

Både industrin och miljön vinner alltså på att EU-lagstiftningen i så stor utsträckning som möjligt stämmer överens med den amerikanska, och att dessa bestämmelser tillämpas världen över. Det s.k. globala avtal som nyligen ingicks inom FN-ECE i Geneve kan vara rätt forum för arbetet med att nå detta mål.

2. Ändringarnas omfattning

Direktiv 97/68/EG om motorer med kompressionständning (diesel) omfattar motorer på 18-560 kW. Detta täcker de flesta dieselmotorer, och följaktligen är utsläppen från dieselmotorer under 18 kW mycket små.

Läget är det motsatta när det gäller motorer med gnisttändning för mobila maskiner som inte är avsedda att användas på väg. De är i allmänhet mindre, och den största delen av de sammanlagda utsläppen (NMHC) kommer från de minsta motorerna. De största utsläppen kommer från motorer på under 20 kW, men också de något större motorerna står för avsevärda utsläpp.

Under arbetet med direktiv 97/68/EG kartlade kommissionen utsläppen från olika klasser av motorer för mobila maskiner som inte är avsedda att användas på väg:

>Plats för tabell>

Uppgifterna visar tydligt att motorer under 18 kW är den största källan i de sammanlagda utsläppen från motorer med gnisttändning. Detta utsluter dock inte att det finns kostnadseffektiva åtgärder som kan vidtas även för större motorer, men det krävs ytterligare utredning innan några säkra slutsatser kan dras. Det måste också till överläggningar på internationell nivå om man vill vidhålla tanken på enhetliga globala normer. Detta kommer att ta tid, och för att inte fördröja införandet av normer för de mindre motorerna begränsar sig denna första ändring av direktivet om motorer med gnisttändning till samma motorklass som de amerikanska reglerna, dvs. motorer på högst 19 kW.

Enligt skäl 5 i ingressen till direktiv 97/68/EG kan direktivets tillämpningsområde utsträckas till att omfatta även bensinmotorer. Direktivet nämner alltså bensinmotorer, men det bör också övervägas om även alternativa bränslen bör omfattas. De amerikanska bestämmelserna innehåller en frivillig bestämmelse för NMHC (ickemetankolväten) för icke handhållna motorer för att också täcka motorer som går på naturgas. Sådana motorer förväntas dock inte användas i handhållna motorer. Gas är dock vanligare som drivmedel för större motorer, men förväntas bara i undantagsfall förekomma i Europa i versioner under 20 kW. De europeiska tillverkarna har inte uttryckt något önskemål om att få ett liknande frivilligt alternativ. I det följande tas därför gasmotorer upp bara när det gäller motorer med gnisttändning på över 19 kW.

Vissa användningsområden undantas från direktiv 97/68/EG. Motorer för fordon avsedda att framföras på väg undantas givetvis. Dessa skulle knappast omfattas eftersom förslaget gäller motorer på högst 19 kW, men bör ändå undantas också när det gäller motorer med gnisttändning. Fritidsbåtar tas upp i ett utkast under utarbetning som gäller en ändring av direktiv 94/25/EG, för att direktivet i fortsättningen också skall omfatta utsläpp och buller, och det finns därför ingen anledning att ta med dessa i direktiv 97/68/EG.

Idag undantas också motorer med konstant varvtal (generatorer), vilket inte är fallet i de amerikanska bestämmelserna. Ingen annan EU-lagstiftning täcker utsläppen från sådana motorer och de bör därför omfattas av reglerna; för motorer med gnisttändning träder reglerna i kraft samtidigt som reglerna för övriga motorer, medan motorer med kompressionständning kommer att omfattas från den 1 januari 2007. Tillverkarna får på så sätt den tid de behöver för att utveckla nödvändig teknik.

Fritidsfordon (t.ex. snöskotrar) undantas i den amerikanska lagstiftningen. Dessa är oftast utrustade med större motorer, men även motorer under 19 kW förekommer. I vissa medlemsstater är utsläppen från snöskotrar en märkbar del av de sammanlagda utsläppen. Fritidsfordon undantas ändå, eftersom förslaget gäller ett segment som bara täcker en liten grupp av fritidsfordonen och beslutsunderlagen dessutom inte tar upp fritidsfordon. EPA har meddelat att man har för avsikt att ta fram lagstiftning om utsläpp från fritidsfordon. Detta skulle vara ett lämpligt tillfälle för bilaterala överläggningar och enhetlig lagstiftning.

3. Klassificering av motorer

Liksom i de amerikanska bestämmelserna indelas motorerna i två huvudkategorier med utgångspunkt i vilken typ av utrustning motorn är avsedd för: handhållen och icke handhållen. Denna delning följer också en naturlig uppdelning mellan fyrtakts- och tvåtaktsmotorer.

Handhållna motorer definieras på följande sätt:

Minst ett av följande krav skall vara uppfyllt:

*Motorn skall användas i utrustning som bärs av operatören under hela arbetet.

*Motorn skall användas i utrustning som manövreras i flera olika positioner, t.ex. upp och ner och sidledes, under arbetet.

*Motorn skall användas i utrustning där hela enheten (motor och utrustning) har en torrvikt på under 20 kg och det är fråga om något av följande:

(a) Operatören skall under hela arbetet stödja eller bära utrustningen.

(b) Operatören skall under hela arbetet stödja eller attitydreglera utrustningen.

(c) Motorn skall användas i en generator eller en pump.

Utrustning som inte uppfyller dessa kriterier är följaktligen inte handhållen.

Dessa båda kategorier - handhållen eller icke handhållen - delas sedan upp i tre respektive fyra storleksklasser beroende på motorns cylindervolym. Denna klassificering är kopplad till de tekniska och ekonomiska möjligheterna att reducera utsläppen.

De motorer som omfattas av det utvidgade direktiv 97/68/EG är - enligt amerikansk lagstiftning och Euromots förslag - indelade i olika klasser och kategorier:

Huvudklass S: små motorer med en nettoeffekt på högst 19 kW.

Huvudklass S delas in i två kategorier:

H: motorer avsedda för handhållna maskiner, och

N: motorer avsedda för icke handhållna maskiner.

Klass/kategori // Cylindervolym (cm3)

Handhållna motorer

Klass SH:1 // < 20

Klass SH:2 // 20 till < 50

Klass SH:3 // 50

Icke handhållna motorer

Klass SN:1 // < 66

Klass SN:2 // 66

< 100

Klass SN:3 // 100

< 225

Klass SN:4 // 225

4. De reglerade föroreningarna

I de flesta EU-direktiv om utsläpp från motorer eller fordon regleras koloxid (CO), kväveoxider (NOx), kolväten (HC) och partikelutsläpp (PM, för dieselmotorer). Kolvätena är det viktigaste problemet när det gäller den här typen av motorer (se vidare avsnitt 1). De är helt dominerande i avgaserna från tvåtaktsmotorer och måste sålunda finnas med i förslaget. NOx-utsläppen bidrar till ozonbildning, och bör därför tas med. Auto-Oil II visar att CO-problemen förmodligen kommer att försvinna och det kan därför ur miljösynpunkt tyckas onödigt att införa regler om CO, men det har tagits med i förslaget av enhetlighetsskäl. EPA har dragit samma slutsatser om avgasernas relativa betydelse. Man skärpte därför inte CO-normerna till fas 2, utan gjorde bara de justeringar som behövdes för långsiktighetskraven i fas 2.

I framtiden kommer partikelutsläpp också från motorer med gnisttändning (främst tvåtaktsmotorer) att ställa till med problem. Det behövs dock ytterligare kunskaper om hälso- och miljöeffekter innan några bestämmelser införs. Utsläpp, storlek och innehåll måste också kartläggas bättre.

5. Införande i två steg

De amerikanska bestämmelserna infördes i två steg. Detsamma gäller för bestämmelserna om motorer med kompressionständning i direktiv 97/68/EG. Denna metod har vissa fördelar, där den viktigaste är att industrin på så sätt får längre tid på sig för att utveckla en tillförlitlig teknik som inte föråldras alltför snabbt. Nackdelen är att det kan ta längre tid att introducera stränga normer.

I USA har den första fasen för motorer med gnisttändning redan införts, och kommer att vara helt genomförd 2002. Det kan därför diskuteras om den europeiska lagstiftningen inte borde gå direkt på den andra fasen (under förutsättning att den blir enhetlig med de amerikanska bestämmelserna). Detta skulle innebära besparingar för industrin. Man skulle också kunna genomföra bestämmelserna tidigare, men det skulle också innebära att det kommer att saknas europeiska regler för motorer med gnisttändning för mobila maskiner som inte är avsedda att användas på väg i ytterligare åtminstone fem år. Därför föreslås ett införande i två steg. Införandedatumen är anpassade till motsvarande datum i den amerikanska lagstiftningen. Det bör dock beaktas att inte alla europeiska tillverkare gör motorer för den amerikanska marknaden. De behöver därför tid på sig för att utveckla sina produkter, även om den grundläggande tekniken redan finns. Vissa utrustningstillverkare behöver också tid på sig för att anpassa sina produkter för den europeiska marknaden till de strängare bullergränserna.

6. Gränsvärden Normuppfyllande

Gränsvärden

De amerikanska gränsvärdena har visat sig ge en god balans mellan miljövinster och ekonomiska konsekvenser. Det är också för enhetlighetens skull viktigast att samma gränsvärden och testförfaranden användas. Dessa bör alltså inte ändras.

Dock fanns klasserna SN:1 och SN:2 inte med i fas 1 i den amerikanska lagstiftningen, och några motsvarande motorer existerade inte heller. Alla motorer i de klasserna har alltså utvecklats med beaktande av fas 2-normerna. Dessa normer innehåller bestämmelser om motorernas försämring och följaktligen borde utsläppsgränserna för steg I ha skärpts i motsvarande utsträckning, men det finns inga uppgifter om hur en sådan beräkning skulle kunna ske. Därför har samma gränsvärden som i steg II använts, men utsläppen kommer att bli lägre. Steg II föreslås införas redan den 1 augusti 2004 för dessa motorer.

>Plats för tabell>

Normuppfyllande

Miljöeffekterna beror naturligtvis på utsläppen vid normal användning och påverkas också av motorernas förslitning. I de amerikanska fas 2-normerna för icke handhållna motorer beaktas därför utsläppsprestanda vid normal användning. Man har tagit fram en metod för att mäta försämringsfaktorerna och en uppsättning försämringsfaktorer för mindre tillverkare som har mindre resurser att utföra hållbarhetstester.

Det skulle innebära vissa miljövinster om man kunde införa ett liknande system redan i steg I i de europeiska reglerna. Det är å andra sidan inte lätt att avgöra vilka normer som motsvarar de amerikanska fas 1-normerna.

7. Infasning, omfördelning, sparande och handel med utsläppssaldon

De gränsvärden som anges i tabellen har införts i den amerikanska lagstiftningen med viss flexibilitet. Genom ett s.k. infasningsförfarande av steg I måste bara en viss del av en tillverkares produktion uppfylla normerna under det första året. Andelen ökas sedan varje år tills hela produktionen måste uppfylla normerna. Infasningen inleddes 1996 och kommer att avslutas 2002, då hela produktionen skall uppfylla bestämmelserna.

Infasningsförfarandet kan innebära fördelar för både miljö och industri. Man kan härigenom införa normer för en viss del av produktionen trots att det inte skulle gå att göra det för hela produktionen, och industrin kan samtidigt utveckla produktionen stegvis. Eftersom fas 1 i den amerikanska lagstiftningen kommer att vara helt genomförd 2002, dvs. långt innan detta förslag beräknas träda i kraft, behövs dock ingen infasning.

I de amerikanska bestämmelserna finns också ett system för steg II-kraven med omfördelning, sparande och handel med utsläppsvärden. Principen om omfördelning innebär kortfattat att en tillverkare kan kompensera motorfamiljer vars utsläpp överstiger gränsvärdena med motorfamiljer som ligger under gränsvärdena om den sammanlagda produktionen ligger under gränsvärdena. I praktiken innebär detta att tillverkaren kan åtgärda de större motorfamiljerna först och ta de mindre i ett senare skede.

För att systemet skall ge miljöfördelar måste tillverkare som använder sig av omfördelningssystemet anpassa sig till stegvis skärpta normer fram till dess att steg II träder i kraft, då genomsnittet måste uppfylla kraven.

Principen om sparande innebär att en tillverkare kan föra över underskott, dvs. när produktionens utsläpp i genomsnitt ligger under gränsvärdena, från ett år till ett annat.

Principen om handelsbarhet innebär att en tillverkare kan köpa eller sälja underskott.

Systemet, särskilt omfördelnings- och sparandeprinciperna, är en viktig del i de amerikanska bestämmelserna, och det är därmed viktigt att EU-lagstiftningen anpassas till dessa bestämmelser. Avsikten har därför varit att detta förslag skall innehålla ett liknande system. Vissa frågor uppstår då:

Administrativa svårigheter

Det finns vissa skillnader mellan de amerikanska administrativa förfarandena och de EU-förfaranden som används i direktiv 97/68/EG. De amerikanska förfarandena grundar sig på ett certifieringssystem som låter tillverkaren ta ett stort ansvar för testningen. Dessutom håller EPA i hela administrationen av bestämmelserna, medan EU-systemet bygger på typgodkännanden och administreras av myndigheter i alla medlemsstater. Det är därför svårt att överföra det amerikanska systemet till EU-lagstiftningen utan modifikationer.

Konkurrens mellan små och stora tillverkare

Omfördelnings- och sparandeprincipen kan bara användas av tillverkare som producerar mer än en motorfamilj. Systemet blir förmånligare ju fler motorfamiljer tillverkaren har, och kan alltså leda till att en stor tillverkare med flera motorfamiljer kan låta utsläppen från en motortyp överstiga gränsvärdena (och kompensera med motorfamiljer vars utsläpp understiger gränsvärdena) medan samma motortyp från en liten tillverkare, som bara tillverkar denna motortyp, måste uppfylla normerna.

Förslaget försöker komma till rätta med dessa båda problem. Ett alternativ är att inte använda omfördelnings- eller sparandeprinciperna, men då måste gränsvärdena sättas högre eller införas senare om tillverkarna skall kunna använda samma motortyper för hela världen. Det skulle kunna leda till att ur miljösynpunkt tekniskt underlägsna motorer i stället importeras till EU.

Därför innehåller förslaget ett system med omfördelning och sparande. Systemet är frivilligt för tillverkaren, som alltså också kan välja att på traditionellt vis typgodkänna varje motorfamilj för sig. För att de myndigheter som utfärdar typgodkännandena inte skall drabbas av mer pappersarbete skall de extra krav detta system kan medföra bäras av tillverkarna. Ett undantag för små motorfamiljer liknande det som finns i det amerikanska systemet (se vidare nedan) införs för att inte konkurrensen mellan de tillverkare som kan respektive inte kan utnyttja omfördelnings- och sparandesystemet skall snedvridas.

Något omfördelnings- och sparandesystem har aldrig tidigare använts i EU-lagstiftningen, och under överläggningarna ställde sig medlemsstaterna och industrin tvekande till om de föreslagna bestämmelserna verkligen utgjorde den lämpligaste lösningen. Samtidigt anser experter från medlemsstaterna att förslaget bör införas så snart som möjligt. För att tillmötesgå båda sidor kommer kommissionen inte att senarelägga införandet, utan kommer att göra en ingående granskning av bestämmelserna och eventuellt föreslå ändringar innan omfördelnings- och sparandesystemet träder i kraft (steg II).

8. Små tillverkare och små motorfamiljer - steg II

Små tillverkare

Små tillverkare kommer att få det svårare att uppfylla kraven än stora tillverkare. De har mindre resurser att lägga på utveckling och behöver längre tid för att anpassa sig. I den amerikanska lagstiftningen beaktas detta problem genom att bestämmelserna träder i kraft senare för små tillverkare.

Under överläggningarna med industrin framfördes önskemål om att steg II skulle senareläggas, och därför kommer dessa bestämmelser att träda i kraft tre år senare för små motortillverkare. Små tillverkare definieras som tillverkare vars totala årsproduktion av motorer som omfattas av förslaget understiger 25 000 per år.

Små motorfamiljer

Kostnaden för anpassningen till normerna täcks givetvis lättare när det gäller stora motorfamiljer än när det gäller små, och det blir åtminstone kortsiktigt svårt att täcka kostnaderna för anpassningen av vissa niche-produkter. Både små och stora motortillverkare behöver extra tid för teknisk utveckling eller arbete med att finna alternativa lösningar för sådana produkter.

I den amerikanska lagstiftningen finns därför ett undantag för små motorfamiljer. Med beaktande av indelningen i motorfamiljer i EU-lagstiftningen skulle detta dock kunna leda till att tillverkare delar upp sin produktion i ett stort antal små motorfamiljer för att undkomma anpassningen till normerna. Indelningskriterierna bör därför ändras. Konstruktionen med motorfamiljer infördes för att lätta den börda det innebär för tillverkarna att testa motorerna. Tillverkarna har alltså själva fått avgöra hur indelningen i motorfamiljer skall se ut, och har kunnat koncentrera sig på motorfamiljens sämsta beståndsdel. En ändring av indelningskriterierna skulle begränsa denna fördel för tillverkarna utan att nödvändiga fördelar skapades på annat sätt. För att förenkla systemet har problemet med de små motorfamiljerna i stället bemötts med en indelning av motorerna i klasser. Förenklingen löser problemet med små motorfamiljer på ett lämpligt sätt för små tillverkare som inte kan utnyttja omfördelningssystemet. För tillverkare som kan utnyttja omfördelnings- och sparandesystemet löser detta motsvarande problem utan att konkurrensen snedvrids.

Därför föreslås bestämmelserna träda i kraft tre år senare för tillverkare som kan visa att produktionsvolymen för en viss motorklass understiger 5 000 motorer per år; det senarelagda ikraftträdandet gäller bara för dessa motorklasser.

9. Utbytesmotorer

När det gäller mindre motorer (motorer med gnisttändning) utgör motorn normalt större delen av utrustningens värde, och det finns därför inget behov av särskilda regler om utbytesmotorer. Följaktligen finns det heller inga sådana regler i den amerikanska lagstiftningen för sådana motorer.

När det gäller större motorer, som ofta förekommer i utrustning som har ett värde som vida överstiger motorns, kan dock sådana särskilda regler behövas. Enligt direktiv 97/68/EG måste utbytesmotorn klara gällande utsläppsgränser. Det kan dock vara svårt att hitta en lämplig utbytesmotor som uppfyller dessa krav.

Detta fenomen tas inte upp i direktiv 97/68/EG. Det har hittills inte inneburit några svårigheter eftersom direktivets steg I nyligen trätt i kraft, men det kommer att skapa problem i framtiden. Därför föreslås särskilda bestämmelser för utbytesmotorer (motorer med kompressionständning) som innebär att utbytesmotorn skall uppfylla de krav som gällde för den motor som skall bytas ut.

2000/0336 (COD)

Förslag till EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDET DIREKTIV om ändring av direktiv 97/68/EG om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om åtgärder mot utsläpp av gas- och partikelformiga föroreningar från förbränningsmotorer som skall monteras i mobila maskiner som inte är avsedda att användas för transporter på väg

EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 95 i detta,

med beaktande av kommissionens förslag,

med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande,

med beaktande av Regionkommitténs yttrande,

i enlighet med det förfarande som anges i artikel 251 i fördraget, och

av följande skäl:

(1) Syftet med programmet Auto-Oil II var att få fram kostnadseffektiva sätt att uppfylla gemenskapens luftkvalitetsmål. Kommissionen konstaterade i sitt meddelande om översynen av programmet [1] att det behövs ytterligare åtgärder, särskilt beträffande ozonhalter och partikelutsläpp. Under det arbete med de nationella utsläppstaken som bedrivits på senare tid har det visat sig att det behövs ytterligare åtgärder för att de luftkvalitetsmål som gemenskapslagstiftningen uppställer skall kunna uppfyllas.

[1] KOM(2000) 626 slutlig.

(2) Stränga normer för utsläpp från vägfordon har införts stegvis, och det föreligger redan beslut om de skall skärpas ytterligare. Föroreningarna från mobila maskiner som inte är avsedda att användas på väg kommer därigenom att få en relativt sett större betydelse.

(3) Genom Europaparlamentets och rådets direktiv 97/68/EG [2] införs gränsvärden för utsläpp från motorer med kompressionständning för mobila maskiner som inte är avsedda att användas på väg.

[2] EGT L 59, 27.2.1998, s.1.

(4) Direktiv 97/68/EG gällde ursprungligen bara vissa förbränningsmotorer med kompressionständning. I skäl 5 i ingressen till direktivet anges dock att direktivets tillämpningsområde kan utsträckas till att även omfatta bensinmotorer.

(5) Utsläppen från små motorer med gnisttändning (bensinmotorer) i olika maskintyper bidrar i hög grad till dagens och förväntade luftkvalitetsproblem, särskilt när det gäller regional ozonbildning.

(6) Att det finns tekniska möjligheter att reducera utsläppen från sådana motorer avsevärt visas av den stränga reglering som redan införts i USA.

(7) Avsaknaden av EU-lagstiftning öppnar vägen för import av motorer med ur miljösynpunkt omodern teknik, vilket kan äventyra uppnåendet av luftkvalitetsmålen i unionen. Det innebär också att medlemsstaterna kan införa nationell lagstiftning på området, vilket kan leda till att handelshinder uppstår.

(8) Direktiv 97/68/EG är i hög utsträckning enhetligt med motsvarande amerikansk lagstiftning, och fortsatt enhetlighet är till fördel för både industrin och miljön.

(9) Den europeiska industrin behöver viss tid på sig för att uppfylla normerna; detta gäller särskilt de tillverkare som ännu inte är etablerade på världsmarknaden.

(10) I direktiv 97/68/EG införs bestämmelserna för förbränningsmotorer med kompressionständning i två steg; i den amerikanska lagstiftningen införs bestämmelserna för förbränningsmotorer med gnisttändning i två steg. Det hade varit möjligt att införa EU-bestämmelserna i ett steg, men området hade då förblivit oreglerat i ytterligare 4-5 år, och en marknad för motorer med högre utsläpp hade då uppstått.

(11) En viktig del av steg II i de amerikanska bestämmelserna är ett system med omfördelning, sparande och handel med utsläppsrättigheter. Systemet innebär att en tillverkare kan kompensera för motorfamiljer vars utsläpp överstiger gränsvärdena med motorfamiljer vars utsläpp understiger gränsvärdena om genomsnittet för alla sålda motorer understiger normen, att saldon kan överföras från ett år till ett annat samt att en tillverkare kan köpa och sälja saldon. Särskilt omfördelnings- och sparandeprinciperna är viktiga när det gäller att göra EU-lagstiftningen enhetlig med den amerikanska. Direktivet innehåller ett motsvarande frivilligt omfördelnings- och sparandesystem.

(12) Något omfördelnings- och sparandesystem har aldrig tidigare använts i gemenskapslagstiftningen för detta område. Vissa administrativa skillnader mellan EU och USA som skapar viss osäkerhet kring detaljerna i systemet. Kommissionen kommer att se över systemets detaljer och vid behov lägga fram förslag om ändring innan direktivet är tänkt att träda i kraft.

(13) De bestämmelser i direktiv 97/68/EG som gäller kommittéförfarandet bör anpassas till rådets beslut 1999/468/EG av den 28 juni 1999 om de förfaranden som skall tillämpas vid utövandet av kommissionens genomförandebefogenheter [3].

[3] EGT L 184, 17.7.1999, s. 23.

(14) Direktiv 97/68/EG bör ändras i enlighet med detta.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Direktiv 97/68/EG ändras på följande sätt:

(1). I artikel 2 skall följande strecksatser införas:

-"utbytesmotor: nybyggd motor avsedd att ersätta en motor i en maskin, tillhandahållen endast för detta ändamål,

-handhållen motor: motor som uppfyller minst ett av följande krav:

a) Motorn skall användas i utrustning som bärs av operatören under hela arbetet.

b) Motorn skall användas i utrustning som manövreras i flera olika positioner, t.ex. upp och ner och sidledes, under arbetet.

c) Motorn skall användas i utrustning där hela enheten (motor och utrustning) har en torrvikt på under 20 kg och det är fråga om något av följande:

i) Operatören skall under hela arbetet stödja eller bära utrustningen.

ii) Operatören skall under hela arbetet stödja eller attitydreglera utrustningen.

iii) Motorn skall användas i en generator eller en pump.

-icke handhållen motor: motor som inte är handhållen,

-utsläppsbeständighetsperiod: (Emission Durability Period, EDP) det antal timmar som anges i tillägg 4 till bilaga IV och som används vid bestämning av försämringsfaktorn,

-tillverkare av små motorfamiljer med gnisttändning: tillverkare som tillverkar sammanlagt högst 5 000 motorer i en och samma klass,

-små tillverkare av motorer med gnisttändning: tillverkare som tillverkar sammanlagt högst 25 000 motorer."

(2). I artikel 3 skall en ny punkt med följande lydelse läggas till som punkt 4:

"4. Tillverkare av förbränningsmotorer med gnisttändning med en effekt på högst 19 kW får under steg II i stället använda sig av det alternativa förfarande för typgodkännande som anges i bilaga XII till detta direktiv."

(3). Artikel 4 skall ändras på följande sätt:

a) Punkt 2 skall ändras på följande sätt:

i) I första meningen skall orden "bilaga VI" ersättas med orden "bilaga VII".

ii) I andra meningen skall orden "bilaga VII" ersättas med orden "bilaga VIII".

b) Punkt 4 skall ändras på följande sätt:

i) I a skall orden "bilaga VIII" ersättas med orden "bilaga IX".

ii) I b skall orden "bilaga IX" ersättas med orden "bilaga X".

c) I punkt 5 skall orden "bilaga X" ersättas med orden "bilaga XI".

d) En ny punkt med följande lydelse skall läggas till som punkt 6:

"6. När det gäller tillverkare som valt att använda det typgodkännandeförfarande som anges i bilaga XII skall bestämmelserna i avsnitt 8-10 i den bilagan tillämpas i stället för punkterna 1,2 och 4 i denna artikel."

(4). I artikel 6 skall en ny punkt med följande lydelse läggas till som punkt 5:

"5. När det gäller tillverkare som valt att använda det omfördelnings- och sparandeförfarande som anges i bilaga XII skall bestämmelserna i avsnitt 10 i den bilagan tillämpas i stället för punkterna 3 och 4 i denna artikel."

(5). I artikel 7 skall en ny punkt med följande lydelse läggas till som punkt 3:

"3. Typgodkännanden enligt direktiv 88/77/EEG, som överensstämmer med kraven för nivåerna A, B1, B2 eller C enligt artikel 2 och bilaga I punkt 6.2.1 i Europaparlamentets och rådets direktiv 1999/96/EG [4], och, där detta är tillämpligt, den godkännandemärkning som hör samman med dem, skall godkännas för steg II enligt artikel 9.3 i det här direktivet."

[4] EGT L 44, 16.2.2000, s. 1.

(6). I artikel 8.5 skall första meningen ersättas med följande:

"Tillverkaren eller dennes ombud i gemenskapen skall på begäran snarast tillhandahålla den ansvariga godkännandemyndigheten de upplysningar om köpare och identifikationsnummer som myndigheten behöver för att kontrollera identifikationsnumren för de motorer som rapporterats i enlighet med artikel 6.3 eller bilaga XII avsnitt 10."

(7). Artikel 9 skall ändras på följande sätt:

a) Rubriken "Tidtabell" skall ersättas med rubriken "Tidtabell för förbränningsmotorer med kompressionständning".

b) I punkt 1 skall orden "bilaga VI" ersättas med orden "bilaga VII".

c) Punkt 2 skall ändras på följande sätt:

i) Orden "bilaga VI" skall ersättas med orden "bilaga VII".

ii) Orden "avsnitt 4.2.1 i bilaga I" skall ersättas med orden "punkt 4.1.2.1 i bilaga I".

d) Punkt 3 skall ändras på följande sätt:

i) Orden "bilaga VI" skall ersättas med orden "bilaga VII".

ii) Orden "avsnitt 4.2.3 i bilaga I" skall ersättas med orden "punkt 4.1.2.3 i bilaga I".

e) I punkt 4 första stycket skall ordet "nya" utgå.

(8). En ny artikel med följande innehåll skall införas som artikel 9a:

"Artikel 9a Tidtabell för förbränningsmotorer med gnisttändning

1. KLASSINDELNING

I detta direktiv delas förbränningsmotorer med gnisttändning in i följande klasser:

Huvudklass S: små motorer med en nettoeffekt på<= 19 kW.

Huvudklass S delas in i två kategorier:

H: motorer avsedda för handhållna maskiner, och

N: motorer avsedda för icke handhållna maskiner.

Klass/kategori // Cylindervolym (cm3)

Handhållna motorer

Klass SH:1 // < 20

Klass SH:2 // 20 till < 50

Klass SH:3 // 50

Icke handhållna motorer

Klass SN:1 // < 66

Klass SN:2 // 66

< 100

Klass SN:3 // 100

< 225

Klass SN:4 // 225

2. BEVILJANDE AV TYPGODKÄNNANDEN

Efter den ... får ingen medlemsstat vägra att bevilja typgodkännande för en motortyp eller motorfamilj med gnisttändning eller att utfärda det dokument som beskrivs i bilaga VII, och får inte heller införa några andra typgodkännandekrav avseende luftförorenande utsläpp för mobila maskiner som inte är avsedda att användas på väg, om motorn uppfyller de krav som specificeras i det här direktivet vad gäller utsläpp av gasformiga föroreningar.

3. TYPGODKÄNNANDE, STEG I

Medlemsstaterna skall bara bevilja typgodkännande för en motortyp eller motorfamilj eller utfärda det dokument som beskrivs i bilaga (VI), eller bevilja något annat typgodkännande för mobila maskiner som inte är avsedda att användas på väg där motorn i maskinen installerats mer än (18) månader efter det att detta direktiv trätt i kraft, om motorn uppfyller kraven i det här direktivet och dess utsläpp av gasformiga föroreningar uppfyller de gränsvärden som anges i tabellen i punkt 4.2.2.1 i bilaga I.

4. TYPGODKÄNNANDE, STEG II

Medlemsstaterna skall bara bevilja typgodkännande för en motortyp eller motorfamilj eller utfärda det dokument som beskrivs i bilaga (VI), eller bevilja något annat typgodkännande för mobila maskiner som inte är avsedda att användas på väg där motorn installeras

efter den 1 augusti 2004 om motorn tillhör klass SN:1 eller SN:2,

efter den 1 augusti 2006 om motorn tillhör klass SN:4,

efter den 1 augusti 2008 om motorn tillhör klass SH:1, SH:2 eller SN:3,

efter den 1 augusti 2010 om motorn tillhör klass SH:3,

om motorn uppfyller kraven i det här direktivet och dess utsläpp av gasformiga föroreningar uppfyller de gränsvärden som anges i tabellen i punkt 4.2.2.2 i bilaga I.

5. UTSLÄPPANDE PÅ MARKNADEN

MOTORPRODUKTIONSDATUM

Med undantag för maskiner och motorer som skall exporteras till tredje land skall medlemsstaterna sex månader efter de datum som anges i punkterna 3 och 4 för respektive motorkategori tillåta att nya motorer släpps ut på marknaden, oavsett om de är monterade i en maskin eller inte, endast om de uppfyller kraven i detta direktiv.

Medlemsstaterna får emellertid, vad gäller motorer som tillverkats före de datum som anges i punkterna 3 och 4, skjuta upp tidpunkten med två år för varje kategori."

(9). Artikel 10 skall ändras på följande sätt:

a) Punkt 1 skall ersättas med följande:

"1. Kraven i artikel 8.1 och 8.2, artikel 9.4 och artikel 9a.5 skall inte gälla

-motorer som skall användas av försvaret,

-motorer som undantas i enlighet med punkterna 1a och 2."

b) En ny artikel med följande innehåll skall införas som artikel 1a:

"1a. En utbytesmotor skall uppfylla de gränsvärden som den motor den ersätter skulle uppfylla när den ursprungligen släpptes ut på marknaden.

Texten "UTBYTESMOTOR" skall då finnas på en märkskylt på motorn eller anges i instruktionsboken."

c) Två nya punkter med följande lydelse skall införas som punkterna 3 och 4:

"3. Tillämpningen av kraven i artikel 9a.4 skall skjutas upp tre år när det gäller små motortillverkare."

4. När det gäller tillverkare av små motorfamiljer skall i stället för kraven i artikel 9a.4 motsvarande steg I-krav tillämpas på de klasser för vilka tillverkaren kan visa att årsproduktionen understiger 5 000 enheter."

(10). Artiklarna 14 och 15 skall ersättas med följande:

"Artikel 14

Anpassning till den tekniska utvecklingen

Utom när det gäller avsnitt 1, punkterna 2.1-8 och avsnitt 4 i bilaga I skall de ändringar som måste göras för att anpassa detta direktiv till den tekniska utvecklingen antas av kommissionen i enlighet med det förfarande som anges i artikel 15.2.

Artikel 15

Kommittéförfaranden

1. Kommissionen skall biträdas av den kommitté som inrättas enligt artikel 13 i rådets direktiv 70/156/EEG [5], bestående av företrädare för medlemsstaterna och med kommissionens företrädare som ordförande.

[5] EGT L 42, 23.2.1970, s. 1.

2. När det hänvisas till denna artikel skall det föreskrivande förfarande som anges i artikel 5 i rådets beslut 1999/468/EG [6] tillämpas med beaktande av artikel 7 i samma beslut [artikel 8 om det är fråga om ett medbeslutandeförfarande].

[6] EGT L 184, 17.7.1999, s. 23.

3. Den period som avses i artikel 5.6 i beslut 1999/468/EG skall vara tre månader."

(11). Följande innehållsförteckning över bilagorna skall införas:

"INNEHÅLLSFÖRTECKNING

bilaga I: RÄCKVIDD, DEFINITIONER ...

BILAGA II: mall för teknisk information

Tillägg 1: Väsentliga egenskaper hos (huvud)motorn

Tillägg 2: Väsentliga egenskaper hos motorfamiljen

Tillägg 3: Väsentliga egenskaper hos motortypen inom familjen

BILAGA III: PROVNINGSFÖRFARANDE FÖR FÖRBRÄNNINGSmotorer med kompressionständning

Tillägg 1: Mät- och provtagningsförfaranden

Tillägg 2: Kalibrering av analysinstrumenten

Tillägg 3: Resultatutvärdering och beräkningar

BILAGA IV: PROVNINGSFÖRFARANDE FÖR FÖRBRÄNNINGSmotorer med gnisttändning

Tillägg 1: Mät- och provtagningsförfaranden

Tillägg 2: Kalibrering av analysinstrumenten

Tillägg 3: Resultatutvärdering och beräkningar

Tillägg 4: Försämringsfaktorer

BILAGA V: TEKNISKA EGENSKAPER HOS DET rEFERENSBRÄNSLET SOM SKALL ANVÄNDAS FÖR GODKÄNNANDEPROV OCH FÖR KONTROLL AV PRODUKTIONENS ÖVERENSSTÄMMELSE

BILAGA VI: ANALYS- OCH PROVTAGNINGSSYSTEM

BILAGA VII: INTYG OM typgodkännande

Tillägg 1: Provningsresultat för förbränningsmotorer med kompressionständning

Tillägg 2: Provningsresultat för förbränningsmotorer med gnisttändning

Tillägg 3: Komponenter och kringutrustning som skall vara installerade under motoreffektsprovet

BILAGA VIII: NUMRERINGSSYSTEM FÖR INTYG OM GODKÄNNANDE

BILAGA IX: fÖRTECKNING ÖVER typgodkännanden AV MOTORER/motorfamiljer

BILAGA X: FÖRTECKNING ÖVER TILLVERKADE MOTORER

BILAGA XI: DATABLAD ÖVER typgodkänDA MOTORER

BILAGA XII: fÖRFARANDE FÖR DET FRIVILLIGA omfördelnings- och sparandesystemET"

(12). Bilagorna skall ändras i enlighet med bilagan till detta direktiv.

Artikel 2

1. Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den ... De skall genast underrätta kommissionen om detta.

När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare förskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.

2. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.

Artikel 3

Detta direktiv träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentligjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.

Artikel 4

Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.

Utfärdat i Bryssel den

På Europaparlamentets vägnar På rådets vägnar

Ordförande The President

BILAGA

1. Bilaga 1 skall ändras på följande sätt:

a) Avsnitt 1 första meningen skall ersättas med följande:

"Det här direktivet gäller motorer som installeras i mobila maskiner som inte är avsedda att användas på väg och hjälpmotorer som monteras i fordon avsedda för passagerar- eller godstransport på väg."

. b) Punkt 1 A första stycket skall ersättas med följande:

"A. De skall vara avsedda eller lämpade för att röra sig eller flyttas på marken, på eller utanför väg, och ha antingen

a) en förbränningsmotor med kompressionständning med en nettoeffekt enligt 2.4 på över 18 kW men högst 560 kW(4) och som drivs vid varierande varvtal, i motsats till konstant varvtal."

Maskiner vilkas motorer ...

(ändras ej)

-.....

- mobila kranar,

eller

b) en förbränningsmotor med kompressionständning avsedd för bevattningspumpar eller generatoraggregat och som drivs med varierande belastning.

Maskiner vars motorer omfattas av denna definition är till exempel följande (uppräkningen är inte uttömmande):

-gaskompressorer,

-generatoraggregat för varierande belastning, inbegripet kylaggregat och svetsaggregat,

-bevattningspumpar,

-utrustning för skötsel av gräsmattor, flismaskiner, snöröjningsutrustning, sopmaskiner.

eller

c) en bensindriven förbränningsmotor med gnisttändning med en nettoeffekt enligt 2.4 på högst 19 kW.

Maskiner vars motorer omfattas av denna definition är till exempel följande (uppräkningen är inte uttömmande):

-gräsklippare,

-motorsågar,

-generatorer,

-vattenpumpar,

-häcksaxar."

Direktivet gäller inte

B: fartyg,

C: järnvägslok,

D: luftfartyg,

E: fritidsfordon,

F: generatoraggregat med förbränningsmotor med kompressionständning enligt steg I och steg II till den 31 december 2006."

. c) Avsnitt 2 skall ändras på följande sätt:

- I första meningen i fotnot 2 i punkt 2.4 skall följande ord läggas till sist i meningen:

"om inte sådan kringutrustning utgör en del av motorn (se vidare tillägg 3 till bilaga VII)."

- En ny strecksats med följande lydelse skall införas i punkt 2.8:

-"För motorer som testas genom testcykel G1 skall mellanvarvtalet vara 85 % av högsta nominella varvtalet (se vidare punkt 3.5.1.2 i bilaga IV)."

- Nya punkter med följande lydelse skall införas:

"2.9 justerbar parameter: fysiskt justerbar anordning, system eller komponent i kontruktionen som kan påverka utsläppen eller motorns prestanda under utsläppsprovning eller normal användning.

2.10 efterbehandling: när avgaserna leds genom en anordning eller ett system avsett att på kemiskt eller fysisk väg förändra avgaserna innan de släpps ut i atmosfären.

2.11 förbränningsmotor med gnisttändning: förbränningsmotor som fungerar enligt gnisttändningsprincipen.

2.12 extern utsläppskontrollanordning: anordning som känner av motorns driftsparametrar i syfte att justera utsläppskontrollsystemets funktion.

2.13 utsläppskontrollsystem: anordning, system eller komponent i kontruktionen som kontrollerar eller reducerar utsläppen.

2.14 bränslesystem: komponenter som har att göra med bränslets dosering eller blandning.

2.15 hjälpmotor: motor installerad i eller på ett motorfordon, men som inte har att göra med framdrivningen av fordonet."

. - Punkt 2.9 skall betecknas 2.16, och punkterna 2.9.1-2.9.3 skall betecknas respektive 2.16.1-2.16.3.

. d) Avsnitt 3 skall ändras på följande sätt:

- Punkt 3.1 skall ersättas med följande:

"3.1 Förbränningsmotorer med kompressionständning som godkänts enligt detta direktiv skall vara märkta med"

. - Punkt 3.1.3 skall ändras på följande sätt:

Orden "bilaga VII" skall ersättas med orden "bilaga VIII".

. - En ny punkt med följande lydelse skall införas som punkt 3.2:

"3.2 Förbränningsmotorer med gnisttändning som godkänts enligt detta direktiv skall vara märkta med

3.2.1 motortillverkarens varumärke eller handelsnamn,

3.2.2 EG-typgodkännandenumret enligt bilaga VIII,

3.2.3 godkännandenumret för omfördelningsförfarandet, om motorn ingår i ett omfördelningsförfarande enligt bilaga XII."

. - Punkterna 3.2-3.6 betecknas respektive 3.3-3.7. I punkt 3.7 skall orden "bilaga VI" ersättas med orden "bilaga VII".

. e) Avsnitt 4 skall ändras på följande sätt:

-En ny rubrik med följande lydelse skall införas: "4.1 Förbränningsmotorer med kompressionständning"

-Punkt 4.1 skall betecknas 4.1.1.

-Punkt 4.2 skall betecknas 4.1.2 och ändras på följande sätt: orden "bilaga V" skall ersättas med orden "bilaga VI".

-Punkt 4.2.1 skall betecknas 4.1.2.1. Punkt 4.2.2 skall betecknas 4.1.2.2, och hänvisningen till 4.2.1 skall ersättas med en hänvisning till 4.1.2.1. Punkt 4.2.3 och 4.2.4 skall betecknas 4.1.2.3 respektive 4.1.2.4.

f) En ny punkt med följande lydelse skall införas som 4.2:

"4.2 Förbränningsmotorer med gnisttändning

4.2.1 Allmänt

De komponenter som kan påverka utsläppen av gasformiga föroreningar skall vara så utformade, konstruerade och monterade att motorn vid normal användning uppfyller kraven i detta direktiv, trots de vibrationer den kan utsättas för.

De tekniska åtgärder som vidtagits av tillverkaren måste säkerställa att ovannämnda utsläpp effektivt begränsas i enlighet med detta direktiv under fordonets hela normala livslängd och vid normal användning enligt tillägg 4 till bilaga IV.

4.2.2 Specifikationer angående utsläpp av föroreningar

Utsläppen av gasformiga ämnen från en motor som lämnats till provning skall mätas med de metoder som beskrivs i bilaga VI (med eventuella anordningar för efterbehandling).

Andra system eller analysatorer får användas om de ger resultat som motsvarar följande referenssystem:

-för gasformiga utsläpp som mäts i outspädda avgaser: det system som visas i figur 2 i bilaga VI.

-för gasformiga utsläpp som mäts i utspädda avgaser i ett system med fullflödesutspädning: det system som visas i figur 3 i bilaga VI.

4.2.2.1 Utsläppen av kolmonoxid, kolväten, kväveoxider och summan av kolväten och kväveoxider får inte för steg I överstiga de mängder som anges i följande tabell:

Steg I

>Plats för tabell>

4.2.2.2 Utsläppen av kolmonoxid och summan av kolväten och kväveoxider får inte för steg II överstiga de mängder som anges i följande tabell:

Steg II

>Plats för tabell>

NOx-utsläppen för samtliga motorklasser får inte överstiga 10 g/kWh.

4.2.2.3 Utan hinder av definitionen av handhållna motorer i artikel 2 i detta direktiv får tvåtaktsmotorer i snöslungor uppfylla normerna för SH:1, SH:2 och SH:3."

. g) Punkterna 6.3-6.9 skall ersättas med följande:

"6.3 Cylindervolymen per cylinder skall ligga mellan 85 % och 100 % av den största cylindervolymen i motorfamiljen.

6.4 Inloppssystem

6.5 Bränsle:

-diesel

-bensin

6.6 Förbränningsrummets typ och utforming

6.7 Ventiler och kanaler - konfiguration, storlek och antal

6.8 Bränslesystem:

för diesel

-pumpinsprutare

-radpump

-fördelarpump

-ensamt pumpelement

-enhetsinsprutare

för bensin

-förgasare

-indirekt insprutning

-direktinsprutning

6.9 Diverse funktioner

-avgasåtercirkulation

-vatteninsprutning/emulsion

-luftinsprutning

-laddluftkylning

-tändsystem (kompression eller gnista)

6.10 Avgasefterbehandling"

2. Bilaga II skall ändras på följande sätt:

a) Texten i tabellen i tillägg 2 skall ändras på följande sätt:

På tredje och sjätte raden skall orden "Bränslemängd per slag (mm3)" ersättas med följande: "För dieselmotorer - Bränslemängd per slag (mm3)"

För bensinmotorer - Bränsleflöde (g/h)"

b) Tillägg 3 skall ändras på följande sätt:

- Rubriken till avsnitt 3 skall ersättas med följande: "BRÄNSLEFÖRSÖRJNING - DIESELMOTORER"

-Ett nytt avsnitt med följande lydelse skall införas:

"4. BRÄNSLEFÖRSÖRJNING - BENSINMOTORER.

4.1 Förgasare

4.1.1 Fabrikat: ...

4.1.2 Typ: ...

4.2 Insprutning i insugningskanalen: en- eller flerpunkts

4.2.1 Fabrikat: ...

4.2.2 Typ: ...

4.3 Direktinsprutning

4.3.1 Fabrikat: ...

4.3.2 Typ: ...

4.4 Bränsleflöde [g/h] och luft/bränsleförhållande vid nominellt varvtal och full gas"

- Avsnitt 4 skall betecknas avsnitt 5 och följande punkt skall läggas till:

"5.3 System för variabla ventiltider (insug/avgas)

5.3.1 Typ: kontinuerligt eller tvåläges: ...

5.3.2 Variationsområde för kamvinkeln: ..."

-Ett nytt avsnitt med följande lydelse skall införas:

"6. KANALKONFIGURATION

6.1 Position, storlek och antal"

-Ett nytt avsnitt med följande lydelse skall införas:

"7. TÄNDNINGSSYSTEM

7.1 Tändspole

7.1.1 Fabrikat: ...

7.1.2 Typ: ...

7.1.3 Antal: ...

7.2 Tändstift

7.2.1 Fabrikat: ...

7.2.2 Typ: ...

7.3 Magnet

7.3.1 Fabrikat: ...

7.3.2 Typ: ...

7.4 Tändinställning

7.4.1 Fast tändförställning i förhållande till övre dödpunkt [vevaxelgrader]: ...

7.4.2 Tändförställningskurva (om förekommer): ..."

3. Bilaga III skall ändras på följande sätt:

a) Bilagans rubrik skall ersättas med följande:

"PROVNINGSFÖRFARANDE FÖR FÖRBRÄNNINGSMOTORER MED KOMPRESSIONSTÄNDNING"

b) Punkt 2.7 skall ändras på följande sätt:

Orden "bilaga VI" skall ersättas med orden "bilaga VII" och orden "bilaga IV" med orden "bilaga V".

c) Punkt 3.6 skall ändras på följande sätt:

- Punkterna 3.6.1 och 3.6.1.1 skall ändras på följande sätt:

"3.6.1 Provcykel för maskiner i enlighet med avsnitt 1 i bilaga I:

3.6.1.1 Följande 8-stegscykel( [7]) skall följas av specifikation A för maskiner i dynamometerdrift i provmotorn:"

[7] Identisk med cykel C1 i utkastet till ISO-standard 8178-4.

- En ny punkt med följande lydelse skall införas som punkt 3.6.1.2:

"3.6.1.2 Följande 5-stegscykel( [8]) skall följas av specifikation b) av maskiner i dynamometerdrift i provmotorn:

[8] Identisk med cykel D2 i ISO-standard 8168-4:1996(E).

>Plats för tabell>

Belastningen anges i procent av det vridmoment som motsvarar högsta kontinuerliga effektuttag, definierat som den högsta effekt som kan tas ut under en sekvens med varierande effektuttag som kan köras ett obegränsat antal timmar per år mellan angivna serviceintervall, under angivna förhållanden och om servicen utförs enligt tillverkarens anvisningar( [9])."

[9] Begreppet högsta kontinuerliga effektuttag illustreras bättre i figur 2 i ISO-standard 8528-1:1993(E).

- Punkt 3.6.3 skall ändras på följande sätt:

"3.6.3 Provsekvens

Provsekvensen påbörjas. Provet skall för varje provcykel genomföras i den stigande stegordning som anges ovan.

Under varje steg i respektive provcykel ... "

. d) Tillägg 1 avsnitt 1 skall ändras på följande sätt:

I avsnitt 1 och punkt 1.4.3 skall orden "bilaga V" skall ersättas med orden "bilaga VI".

.4. En ny bilaga med följande innehåll skall införas:

BILAGA IV

PROVNINGSFÖRFARANDE FÖR FÖRBRÄNNINGSMOTORER MED GNISTTÄNDNING

1. INLEDNING

1.1 I denna bilaga beskrivs metoden för att fastställa utsläppen av gasformiga föroreningar från motorer.

1.2 Provet skall genomföras med motorn monterad i provbänk och ansluten till en dynamometer.

2. PROVNINGSVILLKOR

2.1 Provningsvillkor

Den absoluta temperaturen (Ta) hos motorns inloppsluft uttryckt i Kelvin och det torra atmosfärtrycket (ps) uttryckt i kPa skall mätas och parametern fa skall bestämmas med hjälp av följande formler:

>Hänvisning till>

2.1.1 Provets giltighet

För att ett prov skall godkännas skall parametern fa vara sådan att:

>Hänvisning till>

2.1.2 Motorer med laddluftkylning

Kylmedlets och laddluftens temperatur skall registreras.

2.2 Luftinloppssystem

Provmotorn skall vara utrustad med ett luftinloppssystem som ger en strypning av luftintaget som ligger inom 10 % av tillverkarens övre gräns, med ett rent luftfilter och vid de driftsförhållanden som enligt tillverkarens specifikationer ger maximalt luftflöde vid respektive tillämpning.

För små motorer (cylindervolym < 1000 cm3) skall ett system som är representativt för motorn användas.

2.3 Avgassystem

Provmotorn skall vara utrustad med ett avgassystem med ett avgasmottryck som ligger inom 10 % av den övre gräns som angivits av tillverkaren för de driftsförhållanden som ger den maximala angivna effekten vid respektive tillämpning.

För små motorer (cylindervolym < 1000 cm3) skall ett system som är representativt för motorn användas.

2.4 Kylsystem

Det använda motorkylsystemet skall ha tillräcklig kapacitet för att hålla motorn vid den normala drifttemperatur som föreskrivits av tillverkaren. Detta gäller enheter som måste monteras av för effektmätningen, t.ex. en kylfläkt som måste demonteras för att vevaxeln skall bli åtkomlig.

2.5 Smörjolja

Motortillverkarens anvisningar för motorn och avsedd användning skall följas. Tillverkaren skall använda smörjmedel som motsvarar vad som finns att tillgå på marknaden.

Uppgifter om den smörjolja som används skall registreras i punkt 1.2 i tillägg 2 till bilaga VII och presenteras tillsammans med provningsresultaten.

2.6 Justerbara förgasare

Vid provning av motorer utrustade med förgasare som kan justeras i begränsad utsträckning skall motorn provas vid justeringens båda ändlägen.

2.7 Provbränsle

Bränslet skall vara det referensbränsle som anges i bilaga V.

Referensbränslets oktantal och täthet skall registreras i punkt 1.1.1 i tillägg 2 till bilaga VII.

Vid provning av tvåtaktsmotorer skall tillverkarens anvisningar beträffande bränsle/oljeblandning följas. Andelen olja i bränsle/oljeblandningen och blandningens täthet skall registreras i punkt 1.1.4 i tillägg 2 till bilaga VII.

2.8 Dynamometerinställning

Grunden för utsläppsmätning är okorrigerad bromsad effekt. Kringutrustning och tillbehör som är monterade på motorn och som behövs enbart för maskinens drift skall demonteras före provningen. Utom i de fall där sådan kringutrustning är en del av motorn (t.ex. kylfläkten på luftkylda motorer) skall den effekt som tas upp av sådan utrustning som inte demonteras beräknas för justering av dynamometern.

Inloppsstrypningen och avgasmottrycket skall anpassas (om motorn kan justeras i dessa avseenden) till tillverkarens övre gränser i enlighet med punkt 2.2 och 2.3. De maximala vridmomentvärdena vid de angivna provvarvtalen skall fastställas genom experiment för att beräkna vridmomentvärden vid vart och ett av de angivna provstegen. För motorer som inte är utformade för att köras vid olika varvtal på en vridmomentkurva vid full belastning, skall det maximala vridmomentet vid provvarvtalen anges av tillverkaren. Motorns inställning vid varje provsteg skall beräknas med hjälp av följande formel:

>Hänvisning till>

där

S dynamometerinställning i kW

PM maximal uppmätt eller angiven effekt i kW vid provvarvtalet under provförhållandena (se tillägg 2 till bilaga VII)

PAE angiven total effekt i kW som tas upp av hjälpanordningar som monterats för provningen men som inte krävs enligt tillägg 3 till bilaga VII

L det procentuella vridmoment som anges i anvisningarna för provningssteget

>Hänvisning till>

Om kvoten

>Hänvisning till>

får värdet PAE kontrolleras av den tekniska myndighet som beviljar typgodkännandet.

3. PROVETS GENOMFÖRANDE

3.1 Installation av mätutrustningen

Instrument och provtagningssonder installeras på föreskrivet sätt. Om ett system med fullflödesutspädning används för utspädning av avgaserna skall utloppsröret anslutas till systemet.

3.2 Start av utspädningssystemet och motorn

Utspädningssystemet och motorn skall startas och värmas upp tills samtliga temperaturer och tryck har stabiliserats vid full belastning och nominellt varvtal (punkt 3.5.2).

3.3 Justering av utspädningsfaktorn

Det totala utspädningsfaktorn skall inte vara mindre än fyra.

I system med kontroll av koncentrationen av CO2 eller NOx skall CO2- eller NOx-halten mätas vid början och slutet av varje prov. Bakgrundskoncentrationen av CO2 eller NOx i utspädningsluften före och efter provet får skilja sig åt med högst 100 ppm respektive 5 ppm.

Om ett system för analys av utspädda avgaser används skall de relevanta bakgrundskoncentrationerna bestämmas genom provtagning av utspädningsluften i en provsäck över hela provsekvensen.

Den kontinuerliga bakgrundskoncentrationen (ej i säck) får fastställas som genomsnittet av minst tre värden som mäts vid olika tidpunkter - vid början, vid slutet och vid en tidpunkt nära mitten av cykeln. På tillverkarens begäran får bakgrundsmätningarna uteslutas.

3.4 Kontroll av analysatorerna

Utsläppsanalysatorernas nollpunkt och mätområde skall ställas in och spännas.

3.5 Provcykel

3.5.1 Specification c) för maskiner i enlighet med avsnitt 1 i bilaga I:

Nedan anges för respektive maskintyp vilken provcykel som skall användas när provmotorn körs i dynamometer:

cykel D [10]: generatoraggregat som körs med varierande belastning

[10] TTABLE Identisk med cykel D2 i ISO-standard 8168-4:1996(E).

cykel G1: icke handhållen utrustning som körs med mellanvarvtal

cykel G2: icke handhållen utrustning som körs med nominellt varvtal

cykel G3: handhållen utrustning som körs med nominellt varvtal

3.5.1.1 Provsteg och viktningsfaktorer

* För fas 4 får 0,90 och 0,10 användas i stället för 0,85 respektive 0,15.

3.5.1.2 Definitioner

Provstegens längd är tiden mellan den tidpunkt då föregående stegs varvtal eller vridmoment lämnas, eller konditioneringsfasen, och påföljande provstegs början, inbegripet den tid under vilken varvtalet eller vridmomentet ändras och stabiliseringstiden i början av varje provsteg.

Det nominella varvtalet är det varvtal då den nominella effekten uppnås enligt tillverkarens uppgifter.

Mellanvarvtalet är 85 % av det maximala nominella varvtalet för motorer som provas i testcykel G1.

3.5.1.3 Val av testcykel

Om motorns huvudsakliga användningsområde är känt väljs testcykel i enlighet med exemplen i punkt 3.5.1.4. Om så inte är fallet väljs testcykel med utgångspunkt i motorspecifikationerna.

3.5.1.4 Exempel (listan är inte uttömmande)

Typexempel för:

Cykel D:

Generatoraggregat för varierande belastning (t.ex. på fartyg eller tåg, dock inte aggregat avsedda för framdrivning), kylaggregat, svetsaggregat

Gaskompressorer

Cykel G1:

Åkgräsklippare (fram- eller bakmonterad motor)

Fordon för golfbanor

Sopmaskiner för gräsmattor

Rotor- eller cylinderklippare avsedda att skötas av bredvidgående

Snöröjningsutrustning

Avfallskvarnar

Cykel G2:

Portabla generatoraggregat, pumpar, svetsaggregat och luftkompressorer

Även redskap för gräsmatte- och trädgårdsskötsel som fungerar vid nominellt varvtal kan omfattas

Cykel G3:

Blåsare

Motorsågar

Kantskärare

Portabla sågverk

Rotorplogar

Apparater för spridning

Trådtrimmare

Vakuumutrustning

3.5.2 Konditionering av motorn

Varmkörning av motorn och systemet skall ske vid maximalt varvtal och vridmoment för stabilisering av motorparametrarna i enlighet med tillverkarens rekommendationer.

Observera: Konditioneringsperioden bör även förhindra att mätningen påverkas av rester i avgassystemet från tidigare prov. En stabiliseringsperiod mellan provpunkterna krävs också för att minimera påverkan mellan punkterna.

3.5.3 Provsekvens

Provcyklerna G1, G2 och G3 skall göras i stigande stegordning. När enbart koncentrationen av gasformiga utsläpp i avgaserna skall mätas skall provtagningstiden för varje provsteg vara minst 180 sekunder. Koncentrationen av gasformiga utsläpp i avgaserna skall mätas och registreras under de sista 120 sekunder av provtagningstiden. Vid varje mätpunkt skall provstegslängden vara tillräcklig lång för att motortemperaturen skall stabiliseras före provtagningen. Provstegslängden skall registreras och rapporteras.

a) Motorer som dynamometerprovas med varvtalskontroll:

Under varje steg i provcykeln efter den inledande omställningsperioden skall det angivna varvtalet ligga inom det största värdet av ± 1 % av det nominella varvtalet eller ± 3 min-1, utom vid låg tomgång som skall ligga inom de toleranser som angivits av tillverkaren. Det angivna vridmomentet skall hållas på en sådan nivå att genomsnittet för den period under vilken mätningarna görs ligger inom ± 2 % av det maximala vridmomentet vid provvarvtalet.

b) Motorer som dynamometerprovas med belastningskontroll:

Under varje steg i provcykeln efter den inledande omställningsperioden skall det angivna varvtalet ligga inom det största värdet av ± 2 % av det nominella varvtalet eller ± 3 min-1 men skall alltid hållas inom ± 5 %, utom vid låg tomgång som skall ligga inom de toleranser som angivits av tillverkaren.

Under de steg i provcykeln där föreskrivet vridmoment är minst 50 % av det maximala vridmomentet vid provvarvtalet skall det angivna genomsnittliga vridmomentet under datainsamlingsperioden hållas inom ± 5 % av föreskrivet vridmoment. Under de steg i provcykeln där föreskrivet vridmoment är under 50 % av det maximala vridmomentet vid provvarvtalet skall det angivna genomsnittliga vridmomentet under datainsamlingsperioden hållas inom ± 10 % av föreskrivet vridmoment eller, om denna siffra är högre, ± 0,27 Nm.

3.5.4 Analysatorreaktion

Analysatorernas utslag skall registreras på en linjeskrivare eller mätas med ett motsvarande system för datainsamling, och avgaserna skall passera analysatorerna åtminstone under de sista tre minuterna av varje steg. Om provtagning i säck tillämpas för mätningen av utspädd CO och CO2 (se punkt 1.4.4 i tillägg 1), skall ett prov samlas i säcken under de sista tre minuterna i varje steg, och säckprovet skall analyseras och registreras.

3.5.5 Motorförhållanden

Motorns varvtal och belastning, inloppsluftens temperatur och bränsleflödet skall vid varje steg mätas så snart motorn har stabiliserats. Eventuella ytterligare uppgifter som krävs för beräkningen skall registreras (se punkterna 1.1 och 1.2 i tillägg 3).

3.6 Ny kontroll av analysatorerna

Efter utsläppsprovet används en nollställningsgas och samma spänngas som tidigare för en upprepning av kontrollen. Provet betraktas som godkänt om skillnaden mellan de båda mätresultaten understiger 2 %.

Tillägg 1

1. MÄT- OCH PROVTAGNINGSFÖRFARANDEN

Gasformiga ämnen som släpps ut av motorn skall mätas med hjälp av de metoder som beskrivs i bilaga VI. Metoderna i bilaga VI beskriver de rekommenderade analyssystemen för gasformiga utsläpp (punkt 1.1).

1.1 Dynamometerspecifikation

En motordynamometer med de egenskaper som krävs för att genomföra den provcykel som beskrivs i punkt 3.5.1 i bilaga IV skall användas. Utrustningen för mätning av vridmoment och varvtal skall möjliggöra mätning av vevaxelns effekt inom de angivna gränserna. Ytterligare beräkningar kan bli nödvändiga.

Mätutrustningens noggrannhet skall vara sådan att de maximala toleranser som anges i punkt 1.3 inte överskrids.

1.2 Bränsleflöde och totalt utspätt flöde

Bränsleflödesmätare med en noggrannhet enligt punkt 1.3 skall användas för att mäta det bränsleflöde som används för beräkningen av utsläppen (tillägg 3). Om ett system med fullflödesutspädning används skall de utspädda avgasernas totala flöde (GTOTW) mätas med PDP eller CFV - punkt 1.2.1.2 i bilaga VI. Noggrannheten skall uppfylla kraven i punkt 2.2 i tillägg 2 till bilaga III.

1.3 Noggrannhet

Kalibreringen av samtliga mätinstrument skall göras i enlighet med nationella (internationella) standarder och uppfylla de krav som anges i tabell 2 och 3:

Tabell 2 - Tillåtna intrumentavvikelser för motorparametrar

>Plats för tabell>

Tabell 3 - Tillåtna intrumentavvikelser för andra väsentliga parametrar

>Plats för tabell>

1.4 Bestämning av gasformiga ämnen

1.4.1 Allmänna analysatorspecifikationer

Analysatorerna skall ha ett mätområde som är lämpligt för den noggrannhet som krävs vid mätning av koncentrationerna av ämnen i avgaserna (punkt 1.4.1.1). Analysatorerna bör användas på ett sådant sätt att den uppmätta koncentrationen ligger mellan 15 % och 100 % av fullt skalutslag.

Om det fulla skalvärdet är 155 ppm (eller ppm C) eller lägre eller om avläsningssystem (datorer, datainsamlare) som ger tillräcklig noggrannhet och avläsningsnoggrannhet under 15 % av fullt skalutslag används, kan även koncentrationer under 15 % av fullt skalutslag godtas. I sådana fall skall ytterligare kalibreringar göras för att säkerställa kalibreringskurvornas noggrannhet - punkt 1.5.5.2 i tillägg 2.

Utrustningens elektromagnetiska kompatibilitet (EMC) skall ligga på en sådan nivå att ytterligare fel minimeras.

1.4.1.1 Noggrannhet

Analysatorn får avvika från den nominella kalibreringspunkten med högst ± 2 % av avläst värde över hela mätområdet utom vid noll, och ± 0,3 % av hela mätområdet vid noll. Noggrannheten skall bedömas i enlighet med de kalibreringskrav som anges i punkt 1.3.

1.4.1.2 Reproducerbarhet

Reproducerbarheten skall vara sådan att 2,5 gånger standardavvikelsen vid tio upprepade reaktioner på en viss kalibrerings- eller spänngas inte är större än ± 1 % av koncentrationen vid fullt skalutslag för varje mätområde över 100 ppm (eller ppm C) som används eller ± 2 % av varje mätområde under 100 ppm (eller ppm C) som används.

1.4.1.3 Störningar

Analysatorns största utslagsvariation på nollställnings- och kalibrerings- eller spänngaser över en tiosekundersperiod får inte överstiga 2 % av fullt skalutslag för samtliga mätområden som används.

1.4.1.4 Nollpunktsavvikelse

Nollpunktsreaktion definieras som den genomsnittliga reaktionen, inklusive störningar, på en nollställningsgas under ett 30-sekundersintervall. Nollpunktsavvikelsen under en entimmesperiod skall vara mindre än 2 % av fullt skalutslag för det lägsta mätområde som används.

1.4.1.5 Spännavvikelse

Spännreaktion definieras som den genomsnittliga reaktionen, inklusive störningar, på en spänngas under ett 30-sekundersintervall. Spännavvikelsen under en entimmesperiod skall vara mindre än 2 % av fullt skalutslag för det lägsta mätområde som används.

1.4.2 Gastorkning

Avgaserna kan mätas våta eller torra. Torkanordningen (om sådan används) skall ha minimal inverkan på koncentrationen av de gaser som mäts. Kemiska torkare får inte användas för att avlägsna vatten från provet.

1.4.3 Analysatorer

I punkterna 1.4.3.1-1.4.3.5 beskrivs de mätprinciper som skall användas. En detaljerad beskrivning av mätsystemen finns i bilaga VI.

De gaser som skall mätas skall analyseras med hjälp av följande instrument. För icke-linjära analysatorer är det tillåtet att använda linjäritetskretsar.

1.4.3.1 Analys av kolmonoxid (CO)

Kolmonoxidanalysatorn skall vara av en typ som bygger på principen Non-Dispersive InfraRed (NDIR) absorption (icke-dispersiv infrarödabsorption).

1.4.3.2 Analys av koldioxid (CO2)

Koldioxidanalysatorn skall vara av en typ som bygger på principen Non-Dispersive InfraRed (NDIR) absorption (icke-dispersiv infrarödabsorption).

1.4.3.3 Analys av oxygen (O2)

Oxygenanalysen skall ske med paramagnetisk mätare, zirkoniumdioxid (ZrO2) eller elektrokemisk sensor.

Observera: Zirkoniumdioxidsensorer rekommenderas inte vid höga HC- och CO-halter, t.ex. när det gäller snålställda förbränningsmotorer med gnisttändning. När elektrokemiska sensorer används skall CO2- och NOx-störningarna kompenseras.

1.4.3.4 Analys av kolväten (HC)

För direkt gasprovtagning skall kolväteanalysatorn vara av typen uppvärmd flamjoniseringsdetektor (HFID) med uppvärmning av detektorer, ventiler, rörledningar etc., så att gasens temperatur hålls vid 463 ± 10 K (190 ± 10 °C).

När proverna tas i utspädd gas skall kolväteanalysatorn antingen vara av typen uppvärmd flamjoniseringsdetektor (HFID) eller av typen flamjoniseringsdetektor (FID).

1.4.3.5 Analys av kväveoxider (NOx)

Analysatorn för kväveoxider skall vara av typen kemiluminiscensdetektor (CLD) eller uppvärmd kemiluminiscensdetektor (HCLD) med NO2/NO-omvandlare, om mätningen görs på torr bas. Om mätningen görs på våt bas skall en HCLD med omvandlare som hålls på en temperatur över 328 K (55 °C) användas, förutsatt att vattendämpningskontrollen (punkt 1.9.2.2 i tillägg 2 till bilaga III) utförts med tillfredsställande resultat. Provtagningsbanan skall för både CLD och HCLD ha en väggtemperatur på mellan 328 och 473 K (55 °C-200 °C) fram till omvandlaren (torr mätning) respektive analysatorn (våt mätning).

1.4.4 Provtagning av gasformiga utsläpp

Om avgasernas sammansättning påverkas av något system för efterbehandling av savgaser skall avgasprovet tas efter systemet.

Provtagningssonden bör placeras på den sida av ljuddämparen där trycket är som högst och så långt från avgasporten som möjligt. En blandningskammare kan installeras mellan ljuddämparens utlopp och sonden för att garantera att avgaserna blandas innan provet tas. Blandningskammarens inre volym skall vara minst tio gånger motorns cylindervolym, vara kubformad och ha ungefär samma höjd, bredd och djup. Blandningskammaren skall vara så liten som möjligt och skall installeras så nära motorn som möjligt. Avgasledningen från blandningskammaren eller ljuddämparen bör fortsätta minst 610 mm efter den punkt där sonden placerats och vara tillräckligt stor för att minimera mottrycket. Temperaturen på innerväggarna i blandningskammaren skall ligga över avgasernas daggpunkt, och en minimitemperatur på 338 °K (65 °C) rekommenderas.

Alla komponenter får alternativt mätas direkt i utspädningstunneln eller genom provtagning i säck med påföljande mätning av koncentrationen i provtagningssäcken.

Tillägg 2

1. KALIBRERING AV ANALYSINSTRUMENTEN

1.1 Inledning

Varje analysator skall kalibreras så ofta som det är nödvändigt för att noggrannhetskraven i denna standard skall vara uppfyllda. I denna punkt beskrivs den kalibreringsmetod som skall användas för de analysatorer som anges i punkt 1.4.3 i tillägg 1.

1.2 Kalibreringsgaser

Lagringsbeständigheten måste respekteras för samtliga kalibreringsgaser.

Den sista förbrukningsdag för kalibreringsgaserna som angivits av tillverkaren skall registreras.

1.2.1 Rena gaser

Den renhet som krävs hos gaserna fastställs genom de föroreningsgränser som anges nedan. Följande gaser måste vara tillgängliga vid genomförandet av provet:

-Renad kvävgas (förorening <= 1 ppm C, <=1 ppm CO, <=400 ppm CO2, <=0,1 ppm NO)

-Renad syrgas

-(renhet > 99,5 volymprocent O2)

-Väte-heliumblandning

-(40 ± 2 % väte, resten helium); förorening 1 ppm C, 400 ppm CO2

-Renad syntetisk luft (förorening <= 1 ppm C, <=1 ppm CO, <=400 ppm CO2, <=0,1 ppm NO (syrehalt 18-21 volymprocent)

1.2.2 Kalibrerings- och spänngaser

Blandningar av gaser med följande kemiska sammansättningar skall finnas tillgängliga:

-C3H8 och renad syntetisk luft (se punkt 1.2.1),

-CO och renad kvävgas,

-NOx och renad kvävgas (mängden NO2 i denna kalibreringsgas får inte överstiga 5 % av NO-halten),

-CO2 och renad kvävgas,

-CH4 renad syntetisk luft,

-C2H6 renad syntetisk luft.

Observera: Andra gaskombinationer är tillåtna under förutsättning att gaserna inte reagerar med varandra.

Den verkliga koncentrationen hos en kalibrerings- eller spänngas får inte avvika med mer än ± 2 % från det angivna värdet. Alla koncentrationer hos kalibreringsgas skall anges på volymbas (volymprocent eller volym-ppm).

De koncentrationer som används för kalibrering och spänn kan också erhållas med precisionsblandare (gasutspädare), i vilka utspädning sker med renad N2 eller med renad syntetisk luft. Noggrannheten hos blandningsanordningen skall vara sådan att koncentrationerna hos de utspädda kalibreringsgaserna kan bestämmas med en noggrannhet på ± 1,5 %. Noggrannhetskravet innebär att de primärgaser som ingår i blandningen måste vara kända med en noggrannhet av minst± 1 %, och de måste kunna hänföras till nationella eller internationella gasnormer. Verifieringen skall utföras mellan 15 och 50 % av fullt skalutslag för varje kalibrering med blandare.

Blandaren kan också kontrolleras med ett linjärt instrument, t.ex. med NO-gas med en CLD. Instrumentets spännvärde skall justeras med spänngas kopplad direkt till instrumentet. Blandaren skall kontrolleras vid de inställningar som skall användas, och det nominella värdet skall jämföras med den koncentration som uppmätts med instrumentet. Skillnaden skall vid varje punkt ligga inom± 0,5 % av det nominella värdet.

1.2.3 Kontroll av syreinterferens

Kontrollgaserna för syreinterferens skall innehålla propan med 350 ppm C± 75 ppm C kolväte. Koncentrationsvärdet skall bestämmas till kalibreringsgastoleranser genom kromatografisk analys av alla kolväten plus orenheter eller genom dynamisk blandning. Utspädningen skall till övervägande del bestå av kväve och resten syre. För bensinmotorer skall följande blandningsförhållanden användas:

O2I-interferenskoncentration // Balans

10 (9-11) // Kväve

5 (4-6) // Kväve

0 (0-1) // Kväve

1.3 Handhavande av analys- och provtagningssystem

Analysatorerna skall handhas enligt instrumenttillverkarens start- och driftanvisningar. De minimikrav som anges i punkterna 1.4-1.9 skall uppfyllas. För laboratorieinstrument, t.ex. GC och High Performance Liquid Chromatography (HPLC), skall endast 1.5.4 tillämpas.

1.4 Läckageprov

Ett läckageprov skall utföras. Provtagningssonden kopplas bort från avgassystemet och anslutningen pluggas. Analysatorpumpen skall vara påslagen. Efter en inledande stabiliseringsperiod skall alla flödesmätare visa noll. Om så inte är fallet kontrolleras provtagningsledningarna och felet rättas till.

Maximalt tillåtet läckage på vakuumsidan skall vara 0,5 % av flödet vid drift för den del av systemet som kontrolleras. Analysator- och by pass-flöden får användas för uppskattning av de flöden som förekommer vid drift av provsystemet.

Alternativt kan systemet tömmas till ett tryck på minst 20 kPa vakuum (80 kPa absolutvärde). Efter en inledande stabiliseringsperiod skall tryckökningen (p (kPa/min) i systemet inte överstiga:

>Hänvisning till>

där

Vsyst = systemets volym [l]

fr = systemets flöde [l/min]

En annan metod är att göra en stegvis förändring av koncentrationen vid provtagningsledningens början genom att byta från nollställningsgas till spänngas. Om det efter en tillräcklig tidsperiod visar sig att koncentrationen är lägre jämfört med koncentrationen hos den gas som tillsatts tyder detta på problem med kalibreringen eller läckage.

1.5 Kalibreringsförfarande

1.5.1 Instrumentsystemet

Instrumentsystemet skall kalibreras och kalibreringskurvorna kontrolleras mot standardgaser. Samma gasflöden som vid avgasprov skall användas.

1.5.2 Uppvärmningstid

Uppvärmningen skall ske i enlighet med tillverkarens rekommendationer. Om uppgift saknas rekommenderas en period på minst två timmar för uppvärmning av analysatorerna.

1.5.3 NDIR- och HFID-analysator

NDIR-analysatorn (icke-dispersiv infrarödanalysator) fininställs vid behov, och lågan i HFID-analysatorn (uppvärmd flamjoniseringsdetektor) ställs in optimalt (punkt 1.9.1).

1.5.4 GC och HPCL

Båda instrumentens skall kalibreras enligt god laboratoriesed och i enlighet med tillverkarens rekommendationer.

1.5.5 Bestämning av kalibreringskurvan

1.5.5.1 Allmänna riktlinjer

a) Varje driftsområde som normalt används skall kalibreras.

b) CO-, CO2-, NOx-, och HC-analysatorerna skall nollställas med hjälp av renad syntetisk luft (eller kvävgas).

c) Lämpliga kalibreringsgaser skall föras in i analysatorerna, värdena registreras och kalibreringskurvorna bestämmas.

d) Kalibreringskurvan skall för samtliga intrumentområden utom det lägsta fastställas genom minst tio kalibreringspunkter (förutom nollpunkten) på lika avstånd från varandra. Kalibreringskurvan för instrumentets lägsta område skall fastställas genom minst tio kalibreringspunkter (förutom nollpunkten) placerade så att hälften av punkterna ligger under 15 % av fullt skalutslag och resten över. Den högsta nominella koncentrationen får inte för något mätområde understiga 90 % av fullt skalutslag.

e) Kalibreringskurvan beräknas med minstakvadrat-metoden. Kurvanpassning kan göras med linjärt eller icke-linjärt samband.

f) Kalibreringspunkterna får avvika från den räta linjen som dragits med minstakvadratmetoden med det högsta av följande värden: ± 2 % av avläst värde eller ± 0,3 % av fullt skalutslag.

g) Nollställningen skall kontrolleras på nytt. Vid behov upprepas kalibreringsförfarandet.

1.5.5.2 Alternativa metoder

Om det kan visas att alternativ teknik (t.ex. datoranalys, elektroniskt styrd mätområdesväxlare etc.) kan ge motsvarande noggrannhet, får dessa metoder användas.

1.6 Kontroll av kalibreringen

De driftsområden som normalt används skall kontrolleras före varje analys enligt följande:

Kalibreringen kontrolleras med en nollställningsgas och en spänngas vars nominella värde är över 80 % av fullt skalutslag för mätområdet.

Om skillnaden mellan avläst värde och angivet referensvärde inte är mer än ± 4 % av fullt skalutslag i fråga om de aktuella punkterna, får inställningsparametrarna justeras. Om avvikelsen är större måste en ny kalibreringskurva bestämmas i enlighet med punkt 1.5.5.1.

1.7 Kalibrering av spårgasanalysatorn för avgasflödesmätning

Analysatorn för mätning av spårgaskoncentration skall kalibreras med standardgasen.

Kalibreringskurvan skall fastställas genom minst tio kalibreringspunkter (utöver nollpunkten) placerade så att hälften av punkterna ligger mellan 4 och 20 % av fullt skalutslag och resten mellan 20 och 100 %. Kalibreringskurvan beräknas med minstakvadrat-metoden.

Kalibreringskurvan får avvika med högst ± 1 % av fullt skalutslag från det nominella värdet för varje kalibreringspunkt i området mellan 20 och 100 % av fullt skalutslag. Den får avvika med högst± 2 % av avläst värde från det nominella värdet i området mellan 4 och 20 % av fullt skalutslag. Analysatorn skall nollställas och spännas före provningen med en nollställningsgas och en spänngas vars nominella värde är över 80 % av fullt skalutslag för analysatorn.

1.8 Provning av NOx-omvandlarens verkningsgrad

Verkningsgraden hos den omvandlare som används för omvandlingen från NO2 till NO kontrolleras i enlighet med punkterna 1.8.1-1.8.8 (figur 1 i tillägg 2 till bilaga III).

1.8.1 Provuppställning

Med den provuppställning som visas i figur 1 i bilaga III och med hjälp av det förfarande som beskrivs nedan kan verkningsgraden hos omvandlaren kontrolleras med en ozongenerator.

1.8.2 Kalibrering

Kalibrera CLD- och HCLD-detektorerna (kemiluminiscensdetektor respektive uppvärmd kemiluminiscensdetektor) inom det vanligaste driftsområdet enligt tillverkarens anvisningar med hjälp av nollställnings- och spänngas (NO-halten måste uppgå till ca 80 % av driftsområdet och NO2-koncentrationen i gasblandningen måste understiga 5 % av NO-koncentrationen). NOx-analysatorn måste vara i NO-läge, så att spänngasen inte passerar genom omvandlaren. Registrera den avlästa koncentrationen.

1.8.3 Beräkning

Verkningsgraden hos NOx-omvandlaren beräknas på följande sätt:

>Hänvisning till>

där

a = NOx-koncentrationen enligt punkt 1.8.6

b = NOx-koncentrationen enligt punkt 1.8.7

c = NO-koncentrationen enligt punkt 1.8.4

d = NO-koncentrationen enligt punkt 1.8.5

1.8.4 Tillförsel av syrgas

Via ett T-rör tillförs syrgas eller nollställningsluft kontinuerligt till gasflödet tills den avlästa koncentrationen är ca 20 % lägre än den avlästa kalibreringskoncentrationen enligt punkt 1.8.2. (Analysatorn skall vara i NO-läge.)

Registrera den avlästa koncentrationen c. Ozongeneratorn skall vara avstängd under hela detta förlopp.

1.8.5 Aktivering av ozongeneratorn

Ozongeneratorn aktiveras nu, så att den alstrar tillräckligt med ozon för att NO-koncentrationen skall sjunka till ca 20 % (lägst 10 %) av kalibreringskoncentrationen enligt punkt 1.8.2. Registrera den avlästa koncentrationen d. (Analysatorn skall vara i NO-läge.)

1.8.6 NOx-läge

NO-analysatorn ställs sedan om till NOx-läge, vilket innebär att gasblandningen (som består av NO, NO2, O2 och N2) passerar genom omvandlaren. Registrera den avlästa koncentrationen a. (Analysatorn skall vara i NOx-läge.)

1.8.7 Avstängning av ozongeneratorn

Ozongeneratorn skall därefter stängas av. Gasblandningen enligt punkt 1.8.6 passerar genom omvandlaren och in i detektorn. Registrera den avlästa koncentrationen b. (Analysatorn skall vara i NOx-läge.)

1.8.8 NO-läge

Efter omkoppling till NO-läge och med ozongeneratorn avstängd stängs även tillförseln av syre eller syntetisk luft. Det avlästa NOx-värdet får inte avvika med mer än ± 5 % från det värde som uppmätts enligt punkt 1.8.2. (Analysatorn skall vara i NO-läge.)

1.8.9 Provintervall

Verkningsgraden hos omvandlaren måste kontrolleras en gång i månaden.

1.8.10 Krav på verkningsgrad

Omvandlarens verkningsgrad får inte understiga 90 %, men en verkningsgrad på 95 % rekommenderas starkt.

Observera: Om ozongeneratorn inte kan ge en reduktion från 80 % till 20 % i enlighet med punkt 1.8.5 när analysatorn är inställd på det oftast använda driftsområdet, skall det högsta mätområde som ger den önskade reduktionen användas.

1.9 Inställning av flamjoniseringsdetektorn (FID)

1.9.1 Optimering av detektorns reaktion

Den uppvärmda flamjoniseringsdetektorn skall ställas in enligt instrumenttillverkarens anvisningar. En spänngas med propan i luft skall användas för att optimera reaktionen inom det vanligaste driftsområdet.

Med bränsle- och luftflöden inställda enligt tillverkarens rekommendationer skall en spänngas med 350 ± 75 ppm C föras in i analysatorn. Reaktionen vid ett visst bränsleflöde bestäms utifrån skillnaden mellan reaktionen från spänngasen respektive nollställningsgasen. Bränsleflödet skall ökas respektive minskas stegvis uppåt och nedåt i förhållande till tillverkarens specifikation. Reaktionen från spänngasen och nollställningsgasen vid dessa bränsleflöden skall registreras. Skillnaden mellan reaktionerna från spänn- respektive nollställningsgas ritas upp i ett diagram och bränsleflödet ställs in mot den del av kurvan som motsvarar de högsta värdena. Detta är utgångspunkten för flödesinställningen, men den kan behöva justeras ytterligare med beaktande av reaktionsfaktorn för kolväten och kontrollen av syreinterferens enligt punkterna 1.9.2 och 1.9.3.

Om faktorerna för syreinterferens och kolvätereaktion inte uppfyller de specifikationer som anges nedan skall luftflödet justeras stegvis uppåt och nedåt i förhållande till tillverkarens specifikation, och punkterna 1.9.2 och 1.9.3 upprepas för varje flöde.

1.9.2 Reaktionsfaktorer för kolväten

Analysatorn skall kalibreras med hjälp av propan i luft och renad syntetisk luft, i enlighet med punkt 1.5.

Reaktionsfaktorerna skall bestämmas när en analysator tas i bruk och efter längre serviceintervall. Reaktionsfaktorn (Rf) för ett visst kolväte är förhållandet mellan C1-avläsningen på flamjoniseringsdetektorn och gaskoncentrationen i cylindern uttryckt som ppm C1.

Provgasens koncentration skall vara sådan att ca 80 % av fullt skalutslag erhålls. Koncentrationen skall vara känd med en noggrannhet av ± 2 % i förhållande till en gravimetrisk standard uttryckt i volym. Dessutom skall gascylindern konditioneras i förväg under 24 timmar vid en temperatur på 298 K (25 °C) ± 5 K.

De provgaser som skall användas och de rekommenderade relativa reaktionsfaktorområdena är

-metan och renad syntetisk luft: 1,00 <= Rf <= 1,15

-propylen och renad syntetisk luft: 0,90 <= Rf <= 1,1

-toluen och renad syntetisk luft: 0,90 <= Rf <= 1,10

där värdena på reaktionsfaktorn är angivna i förhållande till en reaktionsfaktor (Rf) 1,00 för propan och renad syntetisk luft.

1.9.3 Kontroll av syreinterferens

Kontroll av syreinterferens skall göras när en analysator tas i bruk och efter längre serviceintervall. Området skall väljas så att provgaserna för kontrollen av syreinterferens ligger inom den övre halvan. Ugnen skall vid provet hålla föreskriven temperatur. Syreinterferensgaserna specifiseras i 1.2.3.

a) Analysatorn nollställs.

b) Analysatorn spänns med en syreblandning 0 % (bensinmotorer).

c) Nollställningspunkten kontrolleras igen. Om den ändrats mer än 0,5 % av fullt skalutslag upprepas punkterna 1 och 2 i detta avsnitt.

d) Provgaserna för kontrollen av syreinterferens 5 % och 10 % tillförs.

e) Nollställningspunkten kontrolleras igen. Om den ändrats mer än ± 1 % av fullt skalutslag skall provet göras om.

f) Syreinterferensen (%O2I) skall beräknas för båda de blandningar som anges i d på följande sätt:

>Hänvisning till>

där

A = kolvätekoncentrationen (ppm C) i den spänngas som avses i b.

B = kolvätekoncentrationen (ppm C) i de provgaser för kontroll av syreinterferens som avses i d.

C = analysatorns reaktion

D = analysatorns utslag från A i procent av fullt skalutslag

g) Syreinterferensen (%O2I) skall vara lägre än ± 3 % för samtliga provgaser för kontroll av syreinterferens före provning.

h) Om syreinterferensen överstiger ± 3 % skall luftflödet ökas respektive minskas stegvis uppåt och nedåt i förhållande till tillverkarens specifikation, dvs. punkt 1.9.1 skall upprepas för varje flöde.

i) Om syreinterferensen överstiger ± 3 % efter det att luftflödet justerats skall bränsleflödet och därefter provtagningsflödet varieras, och punkt 1.9.1 skall upprepas för varje inställning.

j) Om syreinterferensen fortfarande överstiger ± 3 % skall analysatorn repareras eller bytas ut eller bränslet till flamjoniseringsdetektorn eller brännarluften bytas ut före provet. Denna punkt upprepas därefter med den reparerade utrustningen eller utbytta gasen.

1.10 Interferenseffekter hos CO-, CO2-, NOx- och O2-analysatorer

Avgaserna innehåller andra gaser än den som analyseras, vilket kan störa mätutslaget på flera sätt. Positiv interferens förekommer i NDIR-instrument (icke-dispersiva infrarödanalysatorer) och PMD-instrument, då den störande gasen ger samma effekt som den gas som mäts, men i lägre grad. Negativ interferens förekommer i NDIR-instrument genom att den störande gasen vidgar absorptionsbandet för den gas som mäts, och i CLD-instrument (kemiluminiscensdetektorn) genom att den störande gasen dämpar strålningen. Kontroll av interferens enligt 1.10.1 och 1.10.2 skall utföras innan analysatorn tas i bruk för första gången och efter längre serviceintervall, dock minst en gång om året.

1.10.1 Kontroll av interferens hos CO-analysatorn

Vatten och CO2 kan störa CO-analysatorns funktion. Därför skall en CO2-spänngas, med en koncentration på 80-100 % av fullt skalutslag inom det högsta mätområde som används vid provning, bubblas ned i vatten vid rumstemperatur och analysatorns reaktion registreras. Analysatorns utslag får inte överstiga 1 % av fullt skalutslag inom mätområden på eller över 300 ppm, och får inte överstiga 3 ppm inom mätområden under 300 ppm.

1.10.2 Kontroll av strålningsdämpning hos NOx-analysatorn

De två gaser som är intressanta för CLD-analysatorer (och HCLD-analysatorer) är CO2 och vattenånga. Dämpningseffekterna av dessa gaser är proportionerliga mot deras koncentration, och därför krävs provteknik för bestämning av dämpningen vid de högsta koncentrationer som förväntas under provning.

1.10.2.1 Kontroll av CO2-dämpning

En CO2-spänngas med en koncentration på 80-100 % av fullt skalutslag inom det högsta mätområdet skall ledas genom NDIR-analysatorn och CO2-värdet registreras som A. Denna spänngas späds sedan ut till ca 50 % med NO-spänngas och leds genom NDIR- och (H)CLD-analysatorerna, varvid CO2- och NO-värdena registreras som B respektive C. CO2-flödet stängs sedan av, och endast NO-spänngasen leds genom (H)CLD-analysatorn, varvid NO-värdet registreras som D.

Dämpningen, som inte får överstiga 3 % av fullt skalutslag, beräknas så här:

>Hänvisning till>

där

A = koncentration av outspädd CO2 mätt med NDIR (%)

B = koncentration av utspädd CO2 mätt med NDIR (%)

C = koncentration av utspädd NO mätt med CLD (ppm)

D = koncentration av outspädd NO mätt med CLD (ppm).

Alternativa metoder för utspädning och bestämning av CO2- och NO-spänngasvärden, t.ex. dynamisk blandning/proportionering, får användas.

1.10.2.2 Kontroll vattendämpning

Denna kontroll gäller endast mätningar av gaskoncentrationer på våt bas. Vid beräkning av vattendämpning måste hänsyn tas till att NO-spänngasen späds med vattenånga och att koncentrationen av vattenånga i blandningen måste förstoras upp till den koncentration som förväntas vid provning.

En NO-spänngas med en koncentration på 80-100 % av fullt skalutslag inom det mätområde som normalt används skall ledas genom (H)CLD-analysatorn och NO-värdet registreras som D. NO-spänngasen skall sedan bubblas ned i vatten vid rumstemperatur och ledas genom (H)CLD-analysatorn, varvid NO-värdet registreras som C. Vattentemperaturen skall bestämmas och registreras som F. Blandningens mättnadstryck för bubbelvattnets temperatur (F) skall bestämmas och registreras som G. Koncentrationen av vattenånga (i %) i blandningen skall beräknas så här:

>Hänvisning till>

Värdet registreras som H. Den förväntade koncentrationen av utspädd NO-spänngas (i vattenångan) beräknas så här:

>Hänvisning till>

Värdet registreras som De.

Vattendämpningen, som inte får överstiga 3 %, beräknas så här:

>Hänvisning till>

där

De: förväntad koncentration av utspädd NO (ppm)

C: koncentration av utspädd NO (ppm)

Hm: maximal koncentration av vattenånga (%)

H: verklig koncentration av vattenånga (%).

Observera: Det är viktigt att NO-spänngasen har en minimal koncentration av NO2 vid denna kontroll, eftersom absorption av NO2 i vatten inte har beaktats vid beräkningarna av dämpningen.

1.10.3 Kontroll av interferens hos O2-analysatorn

PMD-analysatorer reagerar bara i relativt liten utsträckning på andra gaser än syre. Syreekvivalenterna i de vanligaste beståndsdelarna i avgaser visas i tabell 1.

Tabell 1 - Syreekvivalenter

Gas // O2-ekvivalent %

Koldioxid (CO2) // - 0,623

Kolmonoxid (CO) // - 0,354

Kväveoxid (NO) // + 44,4

Kvävedioxid (NO2) // + 28,7

Vatten (H2O) // - 0,381

För att mätningarna skall hålla hög precision skall den avlästa syrekoncentrationen justeras så här:

>Hänvisning till>

1.11 Kalibreringsintervaller

Analysatorerna skall kalibreras i enlighet med punkt 1.5 åtminstone var tredje månad eller efter reparationer eller ändringar av systemet som skulle kunna påverka kalibreringen.

Tillägg 3

1. RESULTATUTVÄRDERING OCH BERÄKNINGAR

1.1 Utvärdering av resultaten för gasformiga utsläpp

För bedömningen av gasformiga utsläpp skall man bestämma medelvärdet för avläsningarna under åtminstone de sista 120 sekunderna i varje provsteg, och de genomsnittliga koncentrationerna (conc) av HC, CO, NOx och CO2 under varje provsteg skall bestämmas ur medelvärdet av avläsningarna och motsvarande kalibreringsdata. Andra metoder för registrering får användas om de ger likvärdiga data.

De genomsnittli