Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om "Förslag till rådets rekommendation om införande av minimikriterier för miljötillsyn i medlemsstaterna"

(1999/C 169/05)

Den 9 februari 1999 beslutade rådet att i enlighet med artikel 130s i EG-fördraget rådfråga Ekonomiska och sociala kommittén om ovannämnda förslag.

Sektionen för jordbruk, landsbygdsutveckling och miljö, som fick uppdraget att förbereda ärendet, antog sitt yttrande den 8 april 1999. Föredragande var María Candelas Sánchez Miguel och medföredragande Antonello Pezzini och María Luísa Santiago.

Vid den 363:e plenarsessionen den 28-29 april 1999 (sammanträdet den 28 april 1999) antog Ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 84 röster för, 3 emot och 2 nedlagda röster.

1. Inledning

1.1. Tillämpningen och övervakningen av hur de miljönormer som gäller i gemenskapen efterlevs har överlåtits på medlemsstaterna i enlighet med subsidiaritetsprincipen. Inför allt oftare förekommande miljööverträdelser bör man emellertid överväga om det inte är nödvändigt att de behöriga gemenskapsinstanserna intensifierar inte bara antagandet av bestämmelser som harmoniserar de olika nationella lagstiftningsmodellerna utan också inrättandet av informationssystem och gemenskapskontroll av hur gemenskapsreglerna efterlevs i medlemsstaterna.

1.2. Redan i kommissionens meddelande om genomförande av gemenskapens miljölag(1) aviserades åtgärder för harmonisering av de i medlemsstaterna existerande kontrollsystemen, genom att vissa minimikrav för miljötillsyn skulle fastställas, som skulle utarbetas av nätverket IMPEL(2). I sitt yttrande(3) över detta meddelande uttalade ESK sitt stöd för att även denna uppgift skall anförtros Europeiska miljöbyrån eftersom den redan har detaljerad information om läget i medlemsstaterna.

1.3. Att denna harmonisering är nödvändig framgår av de åtgärder som övervägs i det föreliggande meddelandet från kommissionen. Syftet med detta är att fastställa minimikriterier för miljötillsyn som utförs i medlemsstaterna, inom de olika områden i vilka behörigheten i detta avseende är delad. Dessa kriterier - vilka föreslagits av IMPEL-nätverket - avser regelbundenhet, begärd information, uppgifternas offentlighet, o.s.v. Genom förslaget vill man vidare fastställa minimiregler för information om resultaten, vad gäller den information som riktas till medborgarna i allmänhet och särskilt vad gäller den som riktas till miljöorganisationer.

1.4. Det bör betonas att förslagets tillämpningsområde i denna första fas begränsas till utsläpp till luft, vatten och jord från punktkällor som regleras i gemenskapslagstiftningen (så kallade "industrianläggningar"), utan att tillsyn av diffusa utsläppskällor inkluderas.

1.5. Tillsynen av dessa anläggningar skall bestå av kontroller av efterlevnaden av gemenskapens miljölagstiftning liksom av de bestämmelser som de nationella myndigheterna har utfärdat inom sina respektive ansvarsområden. Likaså avses med begreppet "miljötillsyn" bevakning av de kontrollerade anläggningarnas miljöinverkan med syfte att utfärda rekommendationer om åtgärder som kan vidtas för att komma till rätta med bristerna.

1.6. Man bör införa två sorters inspektioner, rutinmässiga som följer de bestämmelser som har fastställts och andra som inte utförs rutinmässigt och som skall genomföras vid klagomål eller olyckor.

1.7. Den rättsliga grunden för kommissionens förslag är artiklarna 130r och s i EG-fördraget, vilka avser tillämpningen av gemenskapens miljöpolitik, även om också artiklarna 155, 169 och 171, vilka ger kommissionen behörighet att övervaka överföringen av gemenskapsregler till nationella förordningar i medlemsstaterna, skulle ha kunnat vara tillämpliga.

1.8. Det är nödvändigt att betona att det bara är medlemsstaterna som är behöriga att utföra kontroller. För att inte komma i konflikt med medlemsstaternas exklusiva behörighet i frågan har kommissionen valt rekommendationen som instrument, genom vilken man fastställer minimiregler för existerande (eller kommande) kontroller i medlemsstaterna.

2. Kommentarer till de föreslagna åtgärderna

2.1. Angående information till allmänheten (art. IV.1 och i ännu högre grad art. VI.2), ett område för vilket innehållet i direktiv 90/313/EEG om rätt att ta del av miljöinformationtillämpas, vill ESK påpeka att man starkare bör betona vikten av offentlig spridning av tillsynsverksamheten och framförallt tydligt definiera rätten att få tillgång till sådan information, eftersom tillgång till denna ofta i praktiken nekas.

2.2. Vad gäller de tillsynskriterier som kommissionen föreslår (art. V), föreslår kommittén att man lägger till att tillsynsmyndigheter skall tillämpa samma tillsynsmetoder som redan används inom ramen för EMAS för de företag som frivilligt anslutit sig till gemenskapens miljöstyrnings- och miljörevisionsordning (EMAS)(4). Detta skulle göra det lättare för ett större antal företag att ansluta sig till detta system, som i vissa EU-länder hittills har utnyttjats mycket sparsamt.

2.3. ESK ställer sig positiv till punkt VIII - rapportering om allmän miljötillsyn, vars innehåll upplevs som positivt eftersom det gör det möjligt att undersöka i vilken utsträckning normerna följs. Kommittén stöder även de åtgärder som föreslås för de fall där normerna inte efterlevs.

2.4. Vad gäller icke-rutinmässiga tillsynsbesök (art. V.3) bör man beakta att dessa kan ha en grundläggande preventiv funktion och att samarbete med miljöorganisationer och medborgare kan göra det möjligt att uppnå ett noggrannare iakttagande av normerna. Man bör även beakta den roll som arbetstagarnas organisationer kan spela härvidlag, eftersom arbetstagarna direkt blir lidande i de fall miljöreglerna inte efterlevs och eftersom de har bättre kunskaper än utomstående. Därför bör ytterligare ett avsnitt inkluderas i rekommendationens artikel V.3, i vilket man ger arbetstagarorganisationerna på företag och anläggningar som kontrolleras rätt att göra anmälningar.

2.5. Offentliggörandet av tillsynsrapporterna skulle kunna förbättras genom att dessa läggs in i ett europeiskt register, så som ESK föreslår i sitt yttrande om genomförande av gemenskapens miljölag(5). Europeiska miljöbyrån skulle kunna ta på sig denna uppgift.

2.6. Kommittén finner det positivt att en rekommendation om samarbete mellan medlemsstaterna har tagits med (art. III.2). Utbyte av information och genomförande av gemensamma tillsynsbesök skulle få mer positiva effekter på miljön, eftersom gränser inte existerar för många naturresurser, till exempel vatten och luft. I detta sammanhang vill ESK återigen påpeka hur viktigt det är att utvidga detta samarbete till att även omfatta kandidatländerna för att underlätta anpassningen av hela deras miljölagstiftning till gemenskapsrätten.

2.7. I detta sammanhang anser kommittén vidare att minimivillkor för harmoniseringen av utbildningen av inspektörer bör fastställas.

3. Slutsatser

3.1. ESK anser att rekommendationen bidrar positivt till att förbättra tillämpningen av miljölagstiftningen. Kommittén anser emellertid att kommissionen måste utveckla de planerade ytterligare etapperna, och då särskilt tillsyn av utsläpp från diffusa källor.

3.2. För att minska de existerande skillnaderna vad gäller tillsynsuppgifter mellan medlemsstaterna är det också viktigt att garantera vissa enhetliga kriterier för miljöinspektörerna, särskilt vad gäller utbildning och examination, något som håller på att förverkligas genom IMPEL.

3.3. Vad gäller punkt VII om utredningar av allvarliga olyckor, tillbud och överträdelser, borde kommissionen kunna ingripa för att rätta till brister i tillsynen som kan förekomma i vissa medlemsstater, med respekt för subsidiaritetsprincipen och med stöd av de artiklar i fördraget som ger kommissionen rätt att kontrollera genomförandet och tillämpningen av gemenskapslagstiftningen.

3.4. ESK betonar att man bör harmonisera förfarandena i EMAS med denna typ av tillsyn för att man inte skall fördubbla antalet byråkratiska förfaranden, och framför allt för att de små och medelstora företagen lättare skall kunna anta de frivilliga kriterierna. På så sätt kommer dessutom information från de två olika typerna av tillsyn att bli mer enhetlig.

3.5. I enlighet med ESK:s tidigare ställningstagande i yttrandet om genomförandet av gemenskapens miljölag anser kommittén att den information som kommer från miljötillsynen skall centraliseras i ett europeiskt register som kan föras av Europeiska miljöbyrån. Detta register bör föras oberoende av de nationella register som föreskrivs i artikel VI.2 i förslaget till rekommendation, för att informationen till alla organisationer som intresserar sig för miljöfrågor skall förbättras.

3.6. Kommittén stöder kommissionens förslag att en utvärdering av efterlevnaden av rekommendationen skall ske efter två år. Eventuellt kan man då undersöka om en ramförordning skulle vara ändamålsenlig.

Bryssel den 28 april 1999.

Ekonomiska och sociala kommitténs

ordförande

Beatrice RANGONI MACHIAVELLI

(1) KOM(96) 500 slutlig, 22.10.96.

(2) Implementation and Enforcement of Environmental Law (Genomförande och upprätthållande av miljölagstiftning).

(3) EGT C 206, 7.7.1997.

(4) Rådets förordning (EEG) nr 1836/93 - EGT L 168, 10.7.1993.

(5) EGT C 206, 7.7.1997.