EUROPEISKA KOMMISSIONEN Bryssel den 11.10.2021 COM(2021) 623 final RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET OCH RÅDET om genomförandet under perioden från den 1 januari 2017 till den 31 december 2018 av vissa bestämmelser i förordning (EG) nr 1071/2009 om gemensamma regler beträffande de villkor som ska uppfyllas av personer som bedriver yrkesmässig trafik



RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET OCH RÅDET om genomförandet under perioden från den 1 januari 2017 till den 31 december 2018 av vissa bestämmelser i förordning (EG) nr 1071/2009 om gemensamma regler beträffande de villkor som ska uppfyllas av personer som bedriver yrkesmässig trafik om genomförandet under perioden från den 1 januari 2017 till den 31 december 2018 av vissa bestämmelser i förordning (EG) nr 1071/2009 om gemensamma regler beträffande de villkor som ska uppfyllas av personer som bedriver yrkesmässig trafik Inledning Denna rapport handlar om den verksamhet som bedrivs av vägtransportföretag i medlemsstaterna. Syftet är att förbättra övervakningen av tillämpningen av Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1071/2009 av den 21 oktober 2009 om gemensamma regler beträffande de villkor som ska uppfyllas av personer som bedriver yrkesmässig trafik och om upphävande av rådets direktiv 96/26/EG (nedan kallad förordning (EG) nr 1071/2009). Denna förordning är tillämplig på alla företag som är etablerade i EU och som bedriver eller har för avsikt att bedriva yrkesmässig trafik. Med bedrivande av yrkesmässig trafik avses både yrkesmässigt bedrivande av godstransporter på väg och yrkesmässigt bedrivande av persontransporter på väg. Vissa kategorier av företag, t.ex. företag som använder motorfordon vars tillåtna totalvikt understiger 3,5 ton omfattas inte av förordningen. I förordning (EG) nr 1071/2009 fastställs gemensamma regler som rör rätten att bedriva yrkesmässiga gods- och persontransporter. Enligt artikel 3 i förordningen ska företag som bedriver yrkesmässig trafik vara faktiskt och fast etablerade i en medlemsstat, ha gott anseende, ha tillräckliga ekonomiska resurser och ha erforderligt yrkeskunnande. Artikel 4 i förordningen ålägger vidare vägtransportföretagen att utse en transportansvarig. Den transportansvarige måste inneha ett intyg om yrkeskunnande som bekräftar att denne besitter de kunskaper och färdigheter som krävs för att faktiskt och fortlöpande leda transportverksamheten i enlighet med alla krav i lagstiftningen och inom branschen. Medlemsstaterna ansvarar för kontrollerna av att transportföretagen följer bestämmelserna i förordning (EG) nr 1071/2009. Dessutom är ett välorganiserat administrativt samarbete mellan medlemsstaterna viktigt för att effektivisera övervakningen av företag som är verksamma i Europeiska unionen. I artikel 26.1 i förordning (EG) nr 1071/2009 anges tidsfrister för medlemsstaternas och kommissionens rapportering: ·Vartannat år räknat från det datum då förordningen börjar tillämpas ska medlemsstaterna utarbeta en rapport om de behöriga myndigheternas verksamhet och lämna denna till kommissionen. ·På grundval av medlemsstaternas rapporter ska kommissionen vartannat år överlämna en rapport till Europaparlamentet och rådet. Medlemsstaternas rapporter är viktiga som underlag för kommissionens rapport. I artikel 26 i förordningen anges vilka uppgifter som ska ingå i de nationella rapporterna: ”a) En översikt av sektorn vad gäller gott anseende, ekonomiska resurser och yrkeskunnande. b) Uppgift, per typ och år, om antalet tillstånd som utfärdats, tillfälligt dragits in och återkallats samt om antalet olämplighetsförklaringar, liksom skälen till dessa. c) Antalet intyg om yrkeskunnande som utfärdas per år. d) Väsentlig statistik rörande de nationella elektroniska registren och hur de används av de behöriga myndigheterna. e) En översyn av informationsutbytet med andra medlemsstater enligt artikel 18.2, med uppgift bland annat om antalet konstaterade överträdelser varje år som meddelats andra medlemsstater och svar som tagits emot samt antalet frågor och svar som varje år tagits emot i enlighet med artikel 18.3.” Denna rapport omfattar kvaliteten på den nationella rapporteringen och huruvida den lämnats i tid (avsnitt I) samt en analys av medlemsstaternas rapporter (avsnitt II). Slutsatserna presenteras i avsnitt III. I.Inlämnande av uppgifter Detta är den fjärde rapporten i enlighet med förordning (EG) nr 1071/2009. Den omfattar perioden från den 1 januari 2017 till den 31 december 2018. Den första rapporten omfattade perioden från den 4 december 2011 (då förordningen började tillämpas) till den 31 december 2012. Den andra rapporten omfattade perioden från den 1 januari 2013 till den 31 december 2014. Den tredje rapporten omfattade perioden från den 1 januari 2015 till den 31 december 2016. Denna rapporteringsperiod är synkroniserad med rapporten om genomförandet av sociallagstiftning på vägtransportområdet, på det sätt som fastställs i artikel 26.2 i förordning (EG) nr 1071/2009. Genom denna synkronisering kan medlemsstaterna och intressenterna få en sammanhängande bild av sektorn i förhållande till både den inre marknaden och sociallagstiftningen som avser samma rapporteringsperiod.

Enligt artikel 26 i förordning (EG) nr 1071/2009 har medlemsstaterna en rapporteringsskyldighet. Två medlemsstater uppfyllde dock inte denna skyldighet, medan vissa endast har lämnat beskrivande information. Detta är en ökning jämfört med den senaste perioden då alla medlemsstater uppfyllde denna skyldighet. Vissa medlemsstater lämnade inte sina uppgifter före utgången av tidsfristen den 30 september 2019, utan med en kraftig försening, och den sista rapporten mottogs i oktober 2020. Detta påverkade de tidsmässiga förberedelserna av kommissionens rapport. I ett antal rapporter lämnades inte all nödvändig information, vilket förhindrade en heltäckande analys. För att uppnå enhetlighet och hjälpa de behöriga nationella myndigheterna att fullgöra sin rapporteringsskyldighet upprättade kommissionens tjänstemän 2015 ett standardformulär för medlemsstaterna. Detta kan användas från och med den andra rapporteringsperioden. Nästan alla deltagande medlemsstater använde detta standardformulär för sina nationella rapporter. Eftersom de medlemsstater som lämnade in rapporter för denna rapporteringsperiod inte är desamma som de som lämnade in rapporter under den föregående rapporteringsperioden, och med tanke på att uppgifterna är fragmenterade, måste jämförelser mellan de två rapporteringsperioderna göras med försiktighet. II.Analysen av uppgifter om företag som bedriver yrkesmässig trafik 1. En översikt av sektorn vad gäller gott anseende, ekonomiska resurser och yrkeskunnande Denna del av rapporten bygger på information från medlemsstaterna om nationella krav, organiseringen av kontroller, regelefterlevnad och eventuella svårigheter. På grund av att medlemsstaternas rapporter var ofullständiga är denna översikt inte heltäckande. Vid behov kompletteras medlemsstaternas rapporter med uppgifter från den ovan nämnda utvärderingsstudien. Det finns stora skillnader mellan de metoder som medlemsstaterna använder för att kontrollera att de fyra krav för att bedriva yrkesmässig trafik som ställs i förordningen är uppfyllda, liksom mellan antalet kontroller som utförs. De olika sätten att kontrollera efterlevnaden sträcker sig från poängbaserade system i Tyskland till årliga kontroller i Lettland och kontroller på grundval av fällande domar i Irland. I enlighet med vad som på vissa villkor är tillåtet enligt artikel 3.2 i förordning (EG) nr 1071/2009 har åtskilliga medlemsstater infört nationella krav som måste uppfyllas för att få bedriva yrkesmässig trafik, utöver de fyra krav som ställs i förordningen (faktisk och fast etablering, gott anseende, tillräckliga ekonomiska resurser och erforderligt yrkeskunnande). Danmark och Estland har exempelvis ytterligare nationella krav på ekonomiska resurser, medan andra exempel omfattar ytterligare krav på t.ex. parkeringsanläggningar. Estland rapporterade att kontroller av om kraven i förordningen är uppfyllda utförs enligt ett riskbaserat system och främst är inriktade på företag som löper större risk att begå allvarliga eller frekventa överträdelser av vägtransportreglerna. Dessutom utförs kontroller när innehavaren av gemenskapstillståndet ansöker om en bestyrkt kopia. Under perioden 2017–2018 ansökte 65 % av innehavarna av gemenskapstillståndet om en bestyrkt kopia och alla dessa fall har kontrollerats. Utöver kontroller av fasta etableringar när gemenskapstillståndet har beviljats utför de estniska myndigheterna registerbaserade kontroller en eller två gånger om året. Förutom de fyra kriterierna kräver Estland att den som ansöker om gemenskapstillstånd inte har några icke uppskjutna skatteskulder som överstiger det belopp som anges i dess skattelag och sökanden får inte heller ha försatts i konkurs. I Irland görs kontroller av anseende, ekonomiska resurser och yrkeskunnande minst vart femte år i samband med förnyelsen av tillstånd för varje företag. Kontrollerna kan göras oftare när det gäller företag som bedöms som högriskföretag eller som har anmälts till den behöriga myndigheten. Anseendet kontrolleras genom att den trafikansvariga och eventuellt andra relevanta personer granskas hos det nationella polisväsendets National Vetting Bureau, som lämnar ett utdrag ur belastningsregistret som kan användas för att styrka anseendet till den behöriga myndigheten. Under trafiktillståndets femåriga giltighetstid behöver transportföretaget normalt inte lämna någon ytterligare information till tillståndsmyndigheten, såvida inte myndigheten har upptäckt att det finns en risk förknippad med företaget i fråga. I Lettland kontrolleras efterlevnaden när det gäller ekonomiska resurser med hjälp av information från bolagsregistrets årsrapporter. Dessutom kontrolleras att alla de fyra kraven är uppfyllda innan tillstånd lämnas att bedriva transportverksamhet. Att tillstånd dras in bottnar oftast i framställningar från den statliga skatteinspektionen, till följd av att denna har beslutat att dra in transportföretagens tillstånd att bedriva verksamhet. De bestyrkta kopiorna av gemenskapstillstånd och tillstånd för nationell trafik utfärdas för varje enskilt fordon och endast för en period på upp till tolv månader. Om de fyra kraven inte uppfylls förnyas därför inte de bestyrkta kopiorna av gemenskapstillstånden och tillstånden för nationell trafik. Den trafikansvarigas, företagets och styrelseledamöternas anseende kontrolleras. När den trafikansvariga eller företagets styrelseledamöter byts ut kontrolleras ersättarnas anseende. De lettiska tillsynsmyndigheterna påpekar att de har vissa svårigheter med att fastställa efterlevnaden av kravet på ekonomiska resurser i fråga om ansvarsförsäkringen, eftersom de risker som transportföretagen ska försäkra sig mot inte beskrivs detaljerat i förordning (EG) nr 1071/2009. I Spanien tillämpar man två metoder för att kontrollera att kriterierna för att bedriva yrkesmässig trafik är uppfyllda. Den första metoden består i att företagen ombeds att lämna in dokumentation som visar att de fyra kraven är uppfyllda. Den andra metoden går ut på att inspektörer gör kontroller på plats ute hos företagen. Spanska vägtransportföretag måste ansöka om förnyelse av tillstånden vartannat år. Därför kontrolleras uppfyllandet av de fyra kraven vartannat år. Dessutom genomförs en rad inspektioner varje år i syfte att kontrollera att företag vars tillstånd inte har förnyats inte bedriver transportverksamhet. I Polen genomför 400 inspektörer kontroller ute på vägarna och hos godstransportföretagen. De uppgifter som inspektörerna samlar in vidarebefordras till det internationella transportkontoret och till de lokala myndigheter som utfärdar gemenskapstillstånd och kontrollerar att de fyra kraven i förordning (EG) nr 1071/2009 är uppfyllda. En faktisk och fast etablering anses föreligga om företaget har den tekniska utrustning och de anordningar som krävs för att genomföra transportverksamhet på ett strukturerat och kontinuerligt sätt. Detta ska minst omfatta en parkeringsplats, ett lossningsområde eller utrustning för underhåll av fordonen. I Tyskland fanns det tidigare bara ett riskvärderingssystem på regional nivå, men i juli 2014 infördes ett landsomfattande sådant. De allvarligaste överträdelserna ger fem poäng, allvarliga överträdelser tre poäng och övriga överträdelser en poäng. Företag med högst tio fordon anses ha förhöjd risk om de har kommit upp i fem poäng, företag med upp till 50 fordon vid åtta poäng och företag med fler än 50 fordon vid elva poäng. Sedan 2006 har Driver and Vehicle Standards Agency i Förenade kungariket ett system med beteckningen OCRS (Operator Compliance Risk Score). Detta system förfinades 2012 för att förbättra prognostiseringsförmågan. OCRS innehåller uppgifter om överträdelser av trafiksäkerhetsreglerna, vilka korreleras med andra överträdelser. I Danmark kontrolleras att alla nya företag som ansöker om nationella tillstånd eller gemenskapstillstånd har de ekonomiska resurser och det yrkeskunnande som krävs. Dessutom kontrolleras hur stora skulder de har och om de är fast etablerade. Anseendet kontrolleras bara om polisen har rapporterat ett problem eller om det finns andra indikationer på att det kan finnas problem. Överträdelser som polisen har upptäckt i samband med kontroller ute på vägarna registreras och ligger kvar i registret i fem år. Den danska myndigheten kontrollerar vanligen alla nya sökande samt omkring 250 befintliga transportföretag varje år. De sistnämnda väljs ut på grundval av riskvärderingen. Transportföretagen måste ha ekonomiska resurser uppgående till 150 000 danska kronor (omkring 20 000 euro) för att få sina första två tillstånd. Enligt artikel 7.1 i förordning (EG) nr 1071/2009 krävs det endast 9 000 euro för det första fordonet och 5 000 euro för varje ytterligare fordon. I Danmark krävs det 40 000 danska kronor (omkring 5 400 euro) för varje ytterligare fordon. Företagen får dessutom inte ha obetalda förfallna skulder till staten som överstiger 50 000 danska kronor (omkring 6 700 euro). Den danska transportmyndigheten gör en förfrågan om detta hos skattemyndigheten i samband med att företagets ekonomiska ställning kontrolleras. I Rumänien görs kontrollerna av överträdelser med hjälp av ett riskvärderingssystem som innehåller alla transportföretagens vägtrafikbrott. Om ett företag startar en filial kontrolleras dess faktiska och fasta etablering. I Luxemburg utför ekonomiministeriet kontroller innan tillstånd utfärdas för att kontrollera efterlevnaden av samtliga fyra krav. Kontroller av gott anseende görs också när tillståndshavare har ekonomiska svårigheter, såsom insolvens eller konkurs, för att skydda avtalsparterna. Kontroller av gott anseende, ekonomiska resurser, yrkeskunnande och faktisk och fast etablering utförs också när en tillståndshavare ansöker om ett nytt tillstånd, exempelvis för att utöka verksamheten till en annan sektor för vilken det krävs ett ytterligare tillstånd.

Flera verkställande myndigheter framhåller hur krävande kontrollerna av faktisk och fast etablering är. Bland annat har medlemsstater haft svårt att kontrollera alla vägtransportföretag som är registrerade i en viss medlemsstat på grund av att det saknas administrativ kapacitet. Dessa kontroller anses vara mer resurskrävande än andra kontroller. Endast en medlemsstat lämnade in uppgifter om antalet kontroller som utförts av de fyra kraven för att bedriva yrkesmässig transport på väg. I Rumänien genomfördes 10 984 kontroller av att villkoren för tillträde till marknaden och gott anseende var uppfyllda under 2017 och 2018. Vad gäller kontroller rapporterar Estland att 90 administrativa förfaranden avseende allvarliga överträdelser som begåtts av vägtransportföretag genomfördes under perioden 2017–2018. 2. Tillstånd I artikel 2 i förordning (EG) nr 1071/2009 definieras tillstånd att bedriva yrkesmässig trafik som ”ett förvaltningsbeslut som innebär att ett företag som uppfyller villkoren enligt denna förordning får tillstånd att bedriva yrkesmässig trafik”. Sådana ”förvaltningsbeslut” har olika rättslig karaktär i olika medlemsstater. Ett tillstånd kan vara en förutsättning för att få rätt att bedriva trafik nationellt och/eller inom gemenskapen för internationella transporter, det kan vara likvärdigt med ett tillstånd att enbart bedriva nationell trafik eller vara ett enda tillstånd som ger rätt att bedriva trafik nationellt och internationellt. I Bulgarien och Litauen finns det till exempel fyra olika slags tillstånd (tillstånd för nationella persontransporter, tillstånd för nationella godstransporter, gemenskapstillstånd för persontransporter och gemenskapstillstånd för godstransporter). I Bulgarien utfärdas emellertid bara ett dokument (det vill säga tillstånd) för nationella och internationella transporter. Från och med 2012 måste företag som är etablerade i Estland och har för avsikt att bedriva yrkesmässig trafik ansöka om gemenskapstillstånd. Detta är den enda typen av tillstånd som finns i denna medlemsstat. I Luxemburg finns det endast två slags tillstånd, ett för nationella transporter och ett för internationella transporter. I Rumänien utfärdas endast gemenskapstillstånd, för antingen person- eller godstransporter. I Förenade kungariket finns det två huvudtyper av tillstånd för företag som bedriver person- eller godstransporter: nationella standardtillstånd och internationella tillstånd. Internationella tillstånd utfärdas till företag som bedriver internationella transporter och motsvarar gemenskapstillstånd. Dessutom finns det i Förenade kungariket andra kategorier för företag som utför transporter för egen räkning och som inte omfattas av förordning (EG) nr 1071/2009. En annan kategori utgörs av organisationer som utför icke yrkesmässiga persontransporter och inte är företag, såsom skolor, välgörenhetsorganisationer och intressegrupper. Eftersom det finns olika typer av tillstånd att bedriva yrkesmässig trafik är det endast möjligt att göra en allmän jämförelse av uppgifterna från medlemsstaterna. De flesta medlemsstaterna lämnade emellertid uppgifter om det totala antalet transportföretag som hade tillstånd den 31 december 2018, vilket användes som utgångspunkt för uppgifterna om antal tillstånd som hade beviljats, tillfälligt dragits in eller återkallats för gods- och persontransporter. Österrike har 11 402 företag med tillstånd, Belgien 9 726, Bulgarien 13 683, Cypern 3 101, Tjeckien 24 713, Tyskland 57 348, Danmark 6 499, Estland 3 693, Finland 15 824, Grekland 12 616, Spanien 95 521, Frankrike 65 057, Ungern 14 180, Kroatien 564, Irland 5 594, Italien 102 804, Litauen 5 164, Lettland 4 721, Malta 53, Polen 87 603, Sverige 17 616, Slovenien 5 859, Slovakien 8 895 och Förenade kungariket 41 128. Totalt fanns 545 258 godstransportföretag och 68 106 persontrafikföretag i EU. Sju medlemsstater rapporterade inte antalet persontransportföretag och fyra medlemsstater rapporterade inte antalet godstransportföretag. Antalet gods- och persontransportföretag är något lägre än under den senaste rapporteringsperioden, vilket kan bero på bristande rapportering från vissa medlemsstater, eftersom alla medlemsstater lämnade in sin rapport för 2015–2016. Det stora flertalet företag som har tillstånd är godstransportföretag. Andelen godstransportföretag med tillstånd av det totala antalet transportföretag med tillstånd i de rapporterande medlemsstaterna var 89 % den 31 december 2018 (89 % den 31 december 2016). Andelen persontransportföretag var bara 11 %. 2.1 Utfärdade tillstånd På grundval av uppgifter som lämnades av 21 medlemsstater beviljades 238 661 tillstånd för att bedriva yrkesmässiga persontransporter (12 514) och godstransporter (226 147) under rapporteringsperioden. Detta är något lägre än under den senaste rapporteringsperioden, vilket kan bero på bristande rapportering från vissa medlemsstater. Antalet tillstånd som utfärdades sträckte sig från 199 i Danmark till 131 690 i Spanien. En detaljerad tabell över de uppgifter som lämnades finns i bilaga I till denna rapport. Större delen av de tillstånd som utfärdades 2017 och 2018 avsåg godstransportföretag (totalt 95 %) och bara en liten del (5 %) persontransportföretag. Det var bara Österrike utfärdade fler tillstånd för persontransporter än för godstransporter.

2.2 Återkallade och tillfälligt indragna tillstånd På grundval av de uppgifter som har rapporterats av 25 medlemsstater, uppgick det totala antalet återkallade och tillfälligt indragna tillstånd under perioden 2017–2018 till 163 202 stycken. Detta är något högre än under den senaste rapporteringsperioden. Det kan konstateras att flest tillstånd återkallades och drogs in tillfälligt i Spanien (142 983 stycken för person- och godstransporter). Däremot registrerades endast en återkallelse eller tillfällig indragning av tillstånd i Irland och noll i vissa medlemsstater. Närmare information om återkallade och tillfälligt indragna tillstånd finns i bilaga II till denna rapport. Enligt de medlemsstater som lämnade information om varför tillstånd återkallades eller drogs in tillfälligt var de huvudsakliga skälen att tillstånd eller gemenskapstillstånd hade löpt ut, att företag skulle avvecklas eller att transportföretagen begärde detta. Spanien uppgav dock att det huvudsakliga skälet till att återkalla eller tillfälligt dra in tillstånd var bristande efterlevnad av de fyra kraven för tillträde till yrket (116 263 återkallelser av det skälet). I Sverige var det viktigaste skälet till att tillstånd återkallades underlåtenhet att uppfylla kravet på faktisk och fast etablering (1 438 återkallelser av det skälet). För vissa medlemsstater var det viktigaste skälet att ett företag inte hade en tillfredsställande ekonomisk ställning, vilket rapporterades från Danmark (142) och Frankrike (147). Ett antal medlemsstater uppgav ”annat” som det viktigaste skälet för återkallade och tillfälligt indragna tillstånd, utan att specificera vad som avsågs med ”annat”. 3. Intyg om yrkeskunnande Intyg om yrkeskunnande som utvisar att personen i fråga har avlagt de skriftliga och muntliga examensprov som avses i artikel 8 i förordning (EG) nr 1071/2009 utfärdas av de behöriga myndigheterna. Enligt uppgifter från 23 medlemsstater utfärdades 552 313 intyg om yrkeskunnande under rapporteringsperioden. Häri ingår intyg som har utfärdats efter ett examensprov i enlighet med artikel 8 i förordning (EG) nr 1071/2009 och genom erkännande av yrkeserfarenhet med stöd av undantaget i artikel 9 i förordningen. Spanien utfärdade flest intyg i EU under rapporteringsperioden (428 606), följt av Ungern (68 341), Litauen (9 936) och Rumänien (9 603). Närmare information finns i bilaga III till denna rapport. 4. Trafikansvariga som förklarats olämpliga Enligt artikel 14 i förordning (EG) nr 1071/2009 ska den behöriga myndigheten, om en trafikansvarig förlorar sitt goda anseende, förklara denne olämplig att leda företagets transportverksamhet. Olämplighetsförklaringar utfärdades i nio av de rapporterande medlemsstaterna: Österrike (5), Danmark (63), Tyskland (202), Estland (6), Finland (13), Italien (84), Polen (10), Sverige (75) och Förenade kungariket (88). De uppgifter som medlemsstaterna lämnade finns i bilaga II till denna rapport. 5. Utbyte av information Enligt artikel 16 i förordning (EG) nr 1071/2009 bör varje medlemsstat föra ett nationellt register över de vägtransportföretag som har fått tillstånd att bedriva yrkesmässig trafik. Minimikrav på de uppgifter som ska föras in i dessa register och gemensamma regler för sammankopplingen av dessa register till Europeiska registret för vägtransportföretag fastställs i kommissionens beslut (EU) 2016/480. Dessa uppgifter avser främst transportföretagens anseende, allvarliga överträdelser och information om gemenskapstillstånd. Europeiska registret för vägtransportföretag var tänkt som ett nästa steg för att underlätta samarbetet mellan nationella myndigheter för att främja den gränsöverskridande kontrollen av efterlevnaden av EU:s vägtransportlagstiftning i enlighet med artikel 16.5 i förordning (EG) nr 1071/2009. Europeiska registret för vägtransportföretag bör förenkla den gränsöverskridande kontrollen av efterlevnaden och göra den mer kostnadseffektiv, under förutsättning att alla medlemsstater är anslutna och verkligen använder systemet för att utbyta uppgifter av kvalitet som finns i deras databaser. Sammankopplingen av nationella register skulle ha uppnåtts senast den 31 december 2012. Vissa medlemsstater påpekade att deltagandet i Europeiska registret för vägtransportföretag leder till förbättrat samarbete och informationsutbyte mellan medlemsstaterna och anser att det är ett viktigt verktyg för att se till att EU:s lagstiftning om vägtransporter efterlevs. Dock rapporteras även vissa tekniska svårigheter, t.ex. att ta emot förfrågningar på de andra språken och att inte alla medlemsstater använder WebClient. Medlemsstaterna skickade 31 214 meddelanden om allvarliga överträdelser och mottog 27 439 meddelanden. Antalet registrerade framställningar om kontroll av gott anseende uppgick till 819 622, medan medlemsstaterna rapporterar att de mottagit totalt 2 301 671 framställningar. Detta tyder på en avvikelse i siffrorna. De uppgifter som medlemsstaterna lämnade om informationsutbyte med andra medlemsstater finns i bilaga IV till denna rapport. III.Slutsatser Följande slutsatser kan dras på grundval av de uppgifter som medlemsstaterna lämnat. Flera medlemsstater har infört nationella krav för att få bedriva yrkesmässig trafik, utöver de fyra kraven i förordningen (faktisk och fast etablering, gott anseende, tillräckliga ekonomiska resurser och erforderligt yrkeskunnande). Dessa utgör främst krav på ekonomiska resurser. När det gäller kontroller utförs dessa med olika intervaller och olika metoder. Vissa medlemsstater har ett riskbaserat system som är inriktat på företag som löper större risk att begå överträdelser, medan andra huvudsakligen utför årliga kontroller eller kontroller när nya tillstånd begärs. Flera verkställande myndigheter framhåller hur krävande kontrollerna är på grund av trycket på den administrativa kapaciteten. Endast två länder rapporterade antalet kontroller eller administrativa förfaranden avseende allvarliga överträdelser som begåtts av vägtransportföretag.