SV Europeiska unionens officiella tidning C 143/69

Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om ”Grönbok om distribution av audiovisuella verk i Europeiska unionen: möjligheter och utmaningar med en digital inre marknad”

KOM(2011) 427 slutlig

2012/C 143/13

Föredragande: Jacques LEMERCIER

Den 13 juli 2011 beslutade kommissionen att i enlighet med artikel 304 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt rådfråga Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om

"Grönbok om distribution av audiovisuella verk i Europeiska unionen: möjligheter och utmaningar med en digital inre marknad"

COM(2011) 427 final.

Facksektionen för inre marknaden, produktion och konsumtion, som svarat för kommitténs beredning av ärendet, antog sitt yttrande den 1 februari 2012.

Vid sin 478:e plenarsession den 22–23 februari 2012 (sammanträdet den 22 februari 2012) antog Europeiska ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 226 röster för och 10 nedlagda röster:

1. Slutsatser och rekommendationer

1.1 EESK vill rikta uppmärksamhet på EU-domstolens rättspraxis, som anger att det är viktigt att säkerställa en lämplig balans mellan flera olika grundläggande rättigheter avseende upphovsrätt vid spridning av filer på internet (1). Upphovsrätten är inte absolut, och man kan inte garantera dess efterlevnad genom krav på generella filter för internetoperatörernas (ISP) del (jfr målet SABAM mot Scarlet). Beskattningen av digitala media i ett flertal medlemsstater kan inte gälla media som används för andra ändamål än kopiering av digitalt AV-material, t.ex. digitala hårddiskar som används inom företagsstyrning (Padawan-målet). Viss nationell lagstiftning går för långt och bör ses över för att inte hindra utvecklingen avseende spridning online av audiovisuella verk i digital form. Översynen bör ta hänsyn till den rättspraxis som håller på att bildas vid EU-domstolen.

1.2 En annan tillväxtfaktor på marknaden för sådana verk är införandet av attraktiva modeller för saluföring till rimligt pris, varvid verken kan tillhandahållas till lägre pris än cd- och dvd-skivor med audiovisuellt material i digital form. Denna avsevärda inbesparing i distributionskostnaderna bör komma konsumenterna till del och samtidigt garantera upphovsmännen en inkomst som gör det möjligt för dem att fortsätta sitt konstnärliga och litterära skapande arbete. Upphovsrätten bör även utformas för att svara mot allmänintresset och krav i allmänhetens intresse, t.ex. kravet att garantera tillgång för personer med funktionsnedsättning utan att dessa ska behöva betala ett högre pris för tillgången. Dessutom bör man överväga möjligheten att ge mer utrymme för undantag och begränsningar i syfte att främja svårt missgynnade gruppers tillgång till bibliotek och offentliga kulturcentrum, något som kommittén föreslog i ett yttrande 2010 (2).

1.3 Internet har blivit ett alltomfattande verktyg för online-utbud. Vissa tekniska och rättsliga krav bör införas genom tvingande rättsliga normer som säkerställer att de operatörer som tillhandahåller verk respekterar privatlivet. Kraven bör även garantera nätneutraliteten, som inte får beläggas med generell filtrering (3) utan ett uttryckligt tillstånd från en domare till en namngiven part ifall det föreligger tillräckliga bevis för olaglig kopiering till följd av en klagan från den som innehar upphovsrätten eller närstående rättigheter.

1.4 I samma anda anser EESK att institutioner som ansvarar för hanteringen av audiovisuella verk och bibliotek inte får hämmas av överdrivna åtstramningar i reglerna för skydd av upphovsrätt. Deras roll är att lagra och sprida verk i syfte att sprida kultur och skydda konstnärer och upphovsmän i ett längre perspektiv samt att ge den breda allmänheten – och i synnerhet skolelever, gymnasister och studerande – tillgång till intellektuella verk med allmänintresset för ögonen, t.ex. framgång för Europa 2020-strategin, den digitala agendan och kulturstrategin (4). Kommittén ställer sig bakom förslaget till direktiv om anonyma verk (5) och menar att även det bör ha en del i framgången för europeiska och nationella kulturfrämjande strategier.

1.5 Den gränsöverskridande marknaden för saluföring av verk online skapar inga större tillgänglighetsproblem för de tre huvudsakliga gränsöverskridande distributörerna, som kontrollerar tre fjärdedelar av marknaden och förfogar över tillräckliga ekonomiska medel och tekniska verktyg för att kunna erbjuda sina produkter till allmänheten i EU och övriga världen.

1.5.1 EESK anmodar mer specifikt kommissionen att lägga fram särskilda konkreta förslag som fokuserar på det stora antalet små och medelstora företag och mikroföretag som utgör essensen av den kulturella och konstnärliga rikedomen i Europa med alla olika språk och skapande inom litteratur och film, i syfte att ge dessa företag möjlighet att aktivt delta på inre marknaden för försäljning av audiovisuella verk online.

1.6 EESK vill fästa uppmärksamhet på vissa förslag i studien från KEA-Cema från oktober 2010, t.ex. att man ska införa gemensamma kataloger och inrätta en enda kontaktpunkt för spridning av verk till den europeiska allmänheten (6). Dessutom är analysen av utvecklingen på marknaden djupgående och relevant. Strategier för spridning och nya modeller för saluföring utformas för att gynna laglig spridning av verk och samtidigt öka inkomsterna för varje distributionskanal samt för att utnyttja verken på bästa sätt. Vid sidan av klassisk reklam kännetecknas marknadsföringen av utbudet av användningen av sociala medier (buzz-marketing).

1.7 Införandet av en omfattande, enhetlig europeisk upphovsrättslag, i enlighet med kommissionens förslag, kan bidra till en förstärkt harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning i form av ett direktiv. Detta skulle ersätta de många EU-direktiv som redan finns på upphovsrättsområdet, och skulle innebära att medlemsstaterna regelbundet rapporterar om hur genomförandet framskrider i praktiken. Europa 2020-strategin (7) bör även integreras i denna europeiska upphovsrättslag.

1.7.1 Frågan om ursprungsland skulle kunna relativiseras av upphovsrättslagen när det gäller vilken lagstiftning som ska tillämpas för att reell enhetlighet ska råda. Vad gäller filmproduktion som finansieras med offentliga medel av en medlemsstat, bör denna i allmänhet betraktas som ursprungsland när man ska fastställa tillämplig lagstiftning. Även möjligheten att ange EU som ursprungsområde bör övervägas av kommissionen (8) i samband med avgörandet om vilken lagstiftning som ska tillämpas.

1.7.2 Man bör överväga möjligheten att undvika oskäliga villkor i avtal om överföring av rättigheter från verkets egentliga upphovsman (eller upphovsmän) till producenter/ distributörer. Det förekommer alltför ofta att överföringen av rättigheterna från upphovsmannen till producenterna gäller samtliga befintliga och framtida tekniker utan en klausul som ger honom eller henne del av framtida intäkter från användningen av nya kanaler och medier för spridning (Blue-Ray, bredbands-tv (9) osv.).

1.7.3 Innehåll bör inte betraktas som en handelsvara. Man bör ha detta i åtanke när man diskuterar online-distribution i form av en kulturell tjänst som sprider meningsfullt innehåll ("meaning").

1.7.4 EESK vill än en gång påpeka att man bör tillåta åtkomst till bredbandsanslutningar för att internetanvändarna ska få tillgång till mottagning av hög kvalitet och med rimlig hastighet via kabel (tv, bredbands-tv och VoD (10)).

1.8 Möjligheterna att skapa system för hantering av uppgifter om upphovsrätt till audiovisuella verk (11) bör undersökas. I detta arbete bör de ansvariga enheterna vid kommissionen fokusera på särdragen och behoven inom småföretagen. Detsamma gäller problemen med att utveckla licenser för flera olika områden i form av en enda handling på EU-marknaden. De små europeiska producenterna bör uppmuntras och bistås (12) inför europeiseringen av utbudet i ett system för identifiering av verk som innehåller en möjlighet att (frivilligt) ange upphovsrättsinnehavare och närstående rättigheter i tillstånd som gäller inom flera olika områden.

1.9 Systemet för förvärv av rättigheter bör omfatta en tydlig och rättvis fördelning av intäkterna med avseende på upphovsrättsinnehavarna (13). Insamlingsorganisationens verksamhet bör ovillkorligen vara föremål för oberoende årliga kontroller, som görs tillgängliga för upphovsmännen och allmänheten för att säkerställa en demokratisk kontroll av verksamheten och bidragen till den kulturella utvecklingen. (14)

1.10 EESK anser utgående från de svar som berörda parter lämnat in i anslutning till grönboken att kommissionen bör överväga att fr.o.m. andra halvåret 2012 ta fram en vitbok med konkreta förslag på förväntade effekter av en europeisk inre marknad för audiovisuella verk utan språkliga hinder. Vitboken bör utarbetas efter överläggningar med berörda parter under första halvåret 2012, inklusive offentliga organ (15), EESK själv och intressegrupper och sammanslutningar på EU-nivå som företräder konsumenter, upphovsmän och distributörer. Kommittén är medveten om de rättsliga och tekniska svårigheter som man måste ta itu med innan framsteg kan göras i detta omfattande ärende, men tror inte att de är oöverstigliga.

2. Sammanfattning av kommissionens meddelande

2.1 Denna grönbok anknyter direkt till Europa 2020-strategin och utgör en fortsättning på kommissionens meddelande "En inre marknad för immateriella rättigheter", den s.k. IPR-strategin (16).

2.2 Kultursektorn är en viktig sektor med 6 miljoner anställda inom EU och en årlig omsättning på 500 miljarder euro, dvs. 3 % av EU:s BNP. Den tekniska utvecklingen har fullkomligt revolutionerat distributionen av audiovisuella verk. Den digitala tekniken, bredbands- och höghastighetsnäten, datormolntekniken, möjligheten att ladda ned audiovisuella verk på persondatorer och mobiltelefonin har på ett genomgripande sätt förändrat de traditionella distributionsnäten.

2.3 I grönboken presenteras en mängd olika förslag, samtidigt som en gemensam modell förespråkas för upphovsrättliga frågor baserad på gränsöverskridande och alleuropeiska licenser.

2.4 Kommissionen anser att rättighetsklareringen för distribution av audiovisuella verk (t.ex. filmer) på internet utanför ursprungsterritoriet måste förenklas. Detta gäller även sändningen av program på beställningsbasis, där det krävs ytterligare rättigheter förutom de som krävdes för de första sändningarna.

2.5 I grönboken anges att en samtidig sändning av program kräver ett särskilt godkännande från rättighetsinnehavarna.

2.6 I samband med samtidig omsändning från andra medlemsstater innehåller direktivet om satelliter och kablar (17) föreskrifter om att rättigheterna ska förvaltas av en upphovsrättsorganisation. Till detta kommer de rättigheter som krävs för program som sänds direkt av tv- och radiobolag.

2.7 När det gäller vidaresändning via kabel påpekar kommissionen att de organisationer som företräder rättighetsinnehavarna inte alltid har rättslig behörighet att utfärda licenser för sådana rättigheter.

2.8 Vidaresändningstjänster erbjuds sedan några år tillbaka dessutom även av DSL- (Digital Subscriber Line), IPTV- (bredbands-tv) och DTT-operatörer (Digital Terrestrial Television) samt nya digitala plattformar, vilket gör det ännu svårare att efterleva gällande lagstiftning.

2.9 När det gäller sektorns ekonomiska betydelse producerades det närmare 1 200 filmer i EU under 2009. Dessa filmer stod för knappt 25 % av biljettintäkterna inom EU, jämfört med amerikanska filmer som stod för 68 %. Omvänt utgör europeiska filmer dock endast 7 % av den amerikanska marknaden. För att marknadsföra en film lanserar producenter och distributörer i EU sina filmer i en viss tidsmässig följd. Oftast lanseras en film först på biograferna, för att sedan säljas som video och beställningstjänst. Därefter sänds filmen via betaltevekanaler och till sist via gratiskanaler. Förslaget om att utveckla beställningsvideotjänsterna så att de kan köpas även utanför produktionslandet innebär att antalet parter kommer att öka och därmed även antalet kontrakt.

För att förenkla dessa rutiner föreslår kommissionen att kollektiv förvaltning av verk och en enda instans för kollektiv licensiering av rättigheter införs.

2.10 I den andra delen av grönboken behandlas upphovsmännens ersättning

I de flesta EU-länder ersätter producenten upphovsmannen för dennes bidrag till ett audiovisuellt verk genom att med ett engångsbelopp "lösa ut" upphovsmannen. I dessa länder får upphovsmannen därför inte systematiskt någon ytterligare ersättning i samband med att verket sänds online. I vissa länder tar de insamlingsorganisationer som företräder upphovsmännen ut en avgift varje gång verket utnyttjas. I andra länder är det i stället slutdistributören som ansvarar för att en sådan ersättning betalas ut.

2.11 Den utövande konstnärens ersättning

Ersättningen till den utövande konstnären är för närvarande i allmänhet kontraktsbaserad och sker i form av ett engångsbelopp, precis som för upphovsmannen. Kommissionen föreslår att ett system för skäligare ersättning införs där rättigheterna handhas av kollektiva förvaltningsorganisationer. I grönboken påpekas emellertid att sådana nya rättigheter skulle skapa ekonomisk och därmed även rättslig osäkerhet för producenterna och bromsa online-distributionen för verken ifråga.

3. Allmänna kommentarer

3.1 Med denna grönbok vill kommissionen driva på den inre marknadens fullbordan genom att skapa enhetliga nationella bestämmelser.

Det handlar här om kultursektorn och de digitala distributionskanalerna för kultur. Det är ett mycket speciellt och känsligt område, eftersom det används för att förmedla ett lands historia, språk, traditioner och strävanden. Detta område kan inte behandlas som vilken näringslivssektor som helst och inte heller som en konventionell allmännyttig sektor. Det synsätt som kommissionen tillämpar i grönboken kan förefalla alltför konsumentinriktat. Analysen av de olika mekanismerna är dock mycket ingående, för att inte säga uttömmande.

3.2 Texten är mycket kompakt och omfattar ett stort antal frågor av mycket skilda slag, men kommissionens huvudsyfte är att skapa en inre marknad för denna sektor.

3.3 Flera olika konstateranden ligger till grund för kommissionens inställning till audiovisuell distribution och till rättighetsfrågor på detta område

Det första konstaterandet är att det nuvarande systemet inte fungerar samt att det är komplicerat och dyrt för slutkonsumenten. Det andra bygger på antagandet att produktionssammanslagningar på nationell nivå kan bidra till att den kommersiella bärkraften stärks för sektorn som helhet. VoD som är oberoende av de större operatörerna och iTunes har svårt att få exklusiva rättigheter till verk i vissa områden eller i Europa eftersom rättigheterna ofta koncentreras till producenter som vill få ut högsta möjliga vinst via andra försäljningskanaler (i synnerhet dvd-försäljning).

3.4 Mot en centraliserad förvaltning av licenser (sammanslagning av medel och informationskällor för att utveckla sektorn)

I grönboken föreslås upphovsrättslicensiering online för multiterritoriella tjänster. Kommissionen förordar dessutom att en enda gemensam modell för multiterritoriell licensiering införs.

EESK anser att detta skulle kunna vara en lösning för ett bestämt språkområde.

3.5 Mångfalden av distributionskanaler och interaktiva mottagare samt kundernas rörlighet innebär stora påfrestningar för de ekonomiska modellerna för distributionsnäten.

3.6 I dagsläget sker tillståndsgivning och licensiering i allmänhet på nationell nivå efter avtalsförhandlingar mellan verkets producent och nätdistributören. Europeiska ekonomiska och sociala kommittén är införstådd med att det system som kommissionen föreslår har obestridliga fördelar, bl.a. genom att det innebär en snabb och enkel tillgång till de uppgifter som tillhandahålls av producenten. Systemet kan stimulera till att nationella verk som annars skulle ha förblivit lokala får en vidare spridning.

3.7 Det bör dock påpekas att det direktiv om satellitsändningar som genomfördes för 15 år sedan inte har lett till några alleuropeiska satellitsändningstjänster.

3.8 Ett europeiskt register över verk skulle kunna innebära svårförutsedda risker

EESK anser att en sådan databas endast bör användas i informationssyfte.

Framför allt får det inte vara så att man måste finnas med i registret för att kunna omfattas av ett upphovsrättsskydd.

3.9 Fördelen med ett sådant europeiskt system är att man samlar de europeiska krafterna på produktions- och distributionssidan för att kunna möta konkurrensen från de stora "Hollywoodjättarna" som etablerar sig i Europa.

Det är i sammanhanget intressant att notera att vissa stora amerikanska filmbolag (som Warner Brothers och Disney) håller på att utarbeta ett internationellt system med identifikationsnummer för audiovisuella verk (Entertainment Identifier Registry).

3.10 De franska filmproducenterna började 2004 att använda ett eget liknande system, det s.k. ISAN-systemet (International Standard Audiovisual Number). Den produktionsstatistik för europeisk respektive amerikansk film som presenteras ovan är oroväckande. Det bör framhållas att det nuvarande systemet innebär att den amerikanska filmproduktionen står för 75 % av biografvisningarna i Europa. Det sätt på vilket systemet administreras är därför av yttersta vikt.

3.11 Kommittén erinrar om att det är producenten som i sina affärsmässiga förhandlingar med distributören fastställer det kontraktsenliga engångsbelopp som ska betalas till upphovsmannen och rättighetsinnehavaren. Det är också producenten som garanterar att detta belopp betalas ut. Problemet när det gäller rättighetsinnehavarens ersättning skulle åtminstone delvis kunna lösas med hjälp av en centraliserad förvaltning. En lösning som innebär att man inför ett ersättningssystem baserat på publikens storlek under flera år kan förefalla attraktiv men är problematisk.

3.12 Det finns en uppenbar intressekonflikt mellan filmproducenten, distributören och upphovsmannen/de utövande konstnärerna. För att kunna marknadsföra filmen på bästa sätt vill producenten ha en biograflansering, medan distributören så snabbt som möjligt vill kunna tillhandahålla filmen via video, betalkanaler och beställningstjänster.

3.13 EESK anser att det behövs förhandlingar för att anpassa dessa tidsramar, med tanke på den allt starkare ställning som bredbands-tv, ADSL och digitala plattformar har fått. En mycket intressant idé är att man för äldre verk, där de exklusiva rättigheterna löpt ut, skulle ha ett system för identifiering och registrering via en databas med rättighetsuppgifter.

3.14 Kommissionen förutsätter således att en kollektiv förvaltning av verk (databas) ska kunna stimulera denna sektor. Kommer EU att kunna stå emot trycket från de multinationella amerikanska bolagen? Det finns uppenbara risker med att abrupt gå ifrån de nuvarande nationella systemen.

3.15 EESK anser att en seriös utvärdering måste göras innan något av de nuvarande nationella systemen försvagas eller överges helt. Som påpekats ovan bevakas de amerikanska bolagens intressen av starka lobbygrupper som arbetar för en avreglering av denna mycket lukrativa sektor.

3.16 Kommissionens syfte med förslaget är att öka och reglera rörligheten för europeiska audiovisuella verk. De tekniska och regleringsmässiga signalerna från kommissionen är således viktiga, eftersom de kan påskynda den avregleringsprocess som redan påbörjats av andra.

3.17 EESK stöder oreserverat varje åtgärd från kommissionens sida som syftar till att underlätta medborgarnas tillgång till audiovisuella verk via nätet. Verken bör i första hand finnas tillgängliga inom EU:s territorium och till överkomliga priser. På så sätt skulle det bli lättare för medlemsstaterna att sprida sin kultur, och det skulle även främja en ökad bildning hos de unga inom EU. Kommittén anser dessutom att vissa former av "versioning" kan skada kulturella mål för online-spridning, t.ex. införande av kommersiell reklam i verk som ursprungligen utformats utan reklamavbrott, även om dessa versioner av lägre kvalitet kan göra det möjligt att sprida de stympade verken gratis eller till mycket låg kostnad. Denna aspekt kunde ingå i en frivillig kvalitetskodex för distributörer av online-material på internet, via kabel eller med ljudvågor, ifall dessa önskar respektera ursprungsverket i så stor utsträckning som möjligt.

3.18 I sitt yttrande om kommissionens meddelande "En inre marknad för immateriella rättigheter" (18) pekar kommittén på mångfalden när det gäller olika nationella modeller och på de motstridiga metoderna för förvaltning av upphovsrättigheter på kulturområdet. Diskussionerna på detta område har visserligen inte avslutats helt, men EESK vill framhålla att det första som bör göras är att identifiera de principer som en europeisk upphovsrättslag ska baseras på. I ett första skede bör en sådan lagstiftning bygga på respekten för varje lands kulturella särdrag och vara begränsad till att ange några enkla men orubbliga principer som varje land måste respektera i samband med att licenser beviljas.

3.19 EESK anser att det inte är lämpligt att utvidga rättigheterna när det gäller ursprungsland, eftersom ett sådant – i och för sig motiverat – förslag kan komma att urholkas genom tjänsteleverantörens val av etableringsland. Kommissionen har även vidtagit åtgärder och inlett samråd för att förmå leverantörer av dataöverföringstjänster att investera i nya nät som kan garantera ett dataflöde av hög kvalitet till överkomliga priser.

3.20 I grönboken framhåller kommissionen att en kollektiv rättighetsförvaltning skulle stimulera tillväxten av de digitala näten. Man måste dock se till att nätoperatörerna har tillräckligt med ekonomiska resurser för att kunna modernisera och öka sin distributionskapacitet. I sitt yttrande om "Ett öppet internet och nätneutralitet i Europa" (19) ger EESK därför sitt tydliga stöd för vissa av de ståndpunkter som nu förs fram i denna grönbok.

3.21 När det gäller samtidig vidaresändning från andra medlemsstater föreskriver direktivet om satelliter och kablar att rättigheterna ska förvaltas av en upphovsrättsorganisation. Till detta kommer de rättigheter som krävs för program som sänds direkt av tv- och radiobolag. En sådan dubbel process kan förefalla tungrodd, men är en förutsättning för att man ska kunna undvika sändningsavbrott (p.g.a. av att mediet redan används för andra sändningar).

3.22 Kommissionen menar att nationell finansiering är en förutsättning för den audiovisuella sektorns utveckling och stöder programmet Media, som skapats för att stimulera en multiterritoriell distribution av verk. EESK är ense med kommissionen här, men kan även konstatera att det skett en tillbakagång när det gäller nationellt bidrag och ett massivt samgående bland de aktörer som tillhandahåller filmfinansiering.

Bryssel den 22 februari 2012 Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs ordförande Staffan NILSSON

(1) Bland nyligen aktuella mål: Padawan och SABAM.

(2) EUT C 228, 22.9.2009, s. 52.

(3) Målet SABAM mot Scarlet.

(4) COM(2007) 242 final.

(5) EUT C 376, 22.12.2011, s. 66.

(6) "Multi-Territory Licensing of Audiovisual Works in the European Union", oberoende studie utförd på uppdrag av Europeiska kommissionens GD Informationssamhälle och medier, oktober 2010. Jfr även meddelandet om "Kreativt innehåll på internet inom den inre marknaden", COM(2007) 386 final.

(7) EUT C 68, 6.3.2012, s. 28.

(8) Den så kallade 28:e ordningen, som föreslogs av EESK i frågan om europeisk avtalsrätt. EUT C 21, 21.1.2011, s. 26.

(9) Bredbands-tv = Internet television (IPTV).

(10) Video-on-demand.

(11) Producenterna arbetar med ett internationellt system för identifiering av verk (ISAN, International Standard Audiovisual Number). Men ISAN innehåller ingen information om vem som innehar upphovsrätten, och det är frivilligt att ansluta sig till systemet. Vissa större amerikanska studior arbetar enligt ett liknande system, nämligen EIDR (Entertainment Identifier Registry, http://eidr.org/how-eidr-works. Detta identifieringssystem innehåller ett kodat nummer och erbjuder utvecklarna API-uppgifter, men saknar omnämnande av verkens upphovsrätt.

(12) T.ex. via programmet Media, som pågår fram till 2013 och som därefter skulle kunna ersättas av ett nytt stödprogram.

(13) EUT C 68, 6.3.2012, s. 28.

(14) Ibid.

(15) Nationella institutioner som finansierar film, bibliotek och kulturcentrum.

(16) COM(2011) 287 final.

(17) Direktiv 93/83/EEG (EGT L 248, 6.10.1993, s. 15).

(18) EUT C 68, 6.3.2012, s. 28.

(19) EUT C 24, 28.1.2012, s. 139.