Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om "Meddelande från kommissionen om information till och samråd med arbetstagare"

(96/C 212/08)

Den 20 november 1995 beslutade kommissionen i enlighet med Romfördragets artikel 198 att rådfråga Ekonomiska och sociala kommittén om ovannämnda meddelande.

Sektionen för sociala frågor och familje-, utbildnings- och kulturfrågor som ansvarat för kommitténs förberedande arbete, antog sitt yttrande den 2 maj 1996. Föredragande var Ursula Engelen-Kefer och medföredragande Bernard Boussat.

Vid sin 336:e plenarsession den 29-30 maj 1996 (sammanträdet den 29 maj 1996) antog Ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 118 röster för, 3 röster emot och med 13 nedlagda röster.

1. För att förstå meddelandet från kommissionen om information till och samråd med arbetstagare bör man göra en uppdelning av dokumentets huvudsakliga frågor.

2. Information till och samråd med arbetstagare är nämligen inte detsamma som arbetstagarnas medbestämmande på företagsnivå eller de företagsorgan som föreskrivs i bolagsrätten. Det rör sig om två helt skilda företeelser. Kommissionen gör inte denna nödvändiga åtskillnad, utan behandlar båda frågorna som om de vore samma sak. Kommissionens överväganden och dess tre handlingsalternativ grundar sig således på oriktiga förutsättningar.

3. Man bör därför göra en åtskillnad mellan "information och samråd", som tillämpas i nästan alla medlemsstater och "medbestämmande" som endast tillämpas i några medlemsstater och vars praxis och mål skiljer sig åt.

4. Förutsättningen för ett gemenskapsinitiativ är framför allt att man känner till bestämmelserna i de enskilda medlemsstaterna. Meddelandet från kommissionen innehåller ingen analys härvidlag. Endast en jämförande studie kan fastställa i vilken utsträckning det förekommer överensstämmande eller motsägande regler i de olika länderna och i vilken omfattning en gemenskapsintervention är nödvändig eller önskvärd. Därför bör kommissionen framför allt kartlägga situationen och här genomföra en jämförande studie.

5. Detta är en utomordentligt komplicerad och känslig fråga, som huvudsakligen rör relationerna mellan arbetsgivare och arbetstagare och deras representanter. Just när det gäller en sådan fråga tycks det vara motiverat och önskvärt att diskussionen i första hand sker mellan arbetsmarknadens parter inom ramen för den vanliga dialogen på arbetsmarknaden, vars resultat man bör avvakta. Man bör även beakta följande:

6. Samtliga direktiv som gemenskapen hittills beslutat om gäller uteslutande information till och samråd med arbetstagarna. Direktivet om ett europeiskt företagsråd reglerar gränsöverskridande frågor för företag och företagsgrupper som verkar i flera av gemenskapens länder.

7. Direktiven om kollektiva uppsägningar och skydd för arbetstagares rättigheter vid överlåtelse av företag behandlar information av och samråd med den nationella arbetstagarrepresentationen.

8. Innan man ger sig i kast med ett eventuellt nytt gemenskapsinitiativ om information till och samråd med arbetstagare, bör den jämförande studien (som nämns i punkt 4) föreläggas arbetsmarknadsorganisationerna och diskuteras av dem, så att de får möjligheten att bedöma huruvida det är lämpligt att formulera en europeisk ramförordning, vilken företrädesvis skulle bygga på en överenskommelse, som sedan kan kompletteras på nationell nivå. Erfarenheterna med direktivet om ett europeiskt företagsråd visar att det även är positivt för frivilliga förhandlingar när lagstiftaren föreskriver en sådan ram, som arbetsmarknadens parter därefter själva kan komplettera inom en bestämd tidsperiod.

9. Man måste också granska de olika texterna om de sex bolagsrättsliga styrinstrument som kommissionen räknar upp var för sig, eftersom det rör sig om mycket olika juridiska former. Dessa skiljer sig mycket åt mellan olika länder och är dessutom mycket ojämnt fördelade. Instrumenten innebär framför allt mycket varierande villkor för arbetstagarna, vilket meddelandet från kommissionen påpekar.

10. I fråga om de nuvarande förslagen till europeisk aktiebolagsstadga behandlas inte enbart information till och samråd med arbetstagare, utan även ett mer omfattande medbestämmande för arbetstagarnas representanter på företagsnivå. Sådana långtgående regler om medbestämmande finns i några av gemenskapens medlemsstater men inte i alla. Varken direktivet om ett europeiskt företagsråd som inskränker sig till frågor som rör information till och samråd med arbetstagare eller en global rambestämmelse i gemenskapen om information till och samråd med arbetstagarna på nationell nivå (med förbehåll för punkt 8) som fortfarande återstår att skapa, kan ersätta arbetstagarnas medbestämmande på företagsnivå.

11. Ett godkännande av den europeiska aktiebolagsstadgan får inte göra det möjligt för företag i medlemsstater med mer långtgående regler för medbestämmande att undvika detta mer långtgående medbestämmande genom att välja den europeiska rättsliga formen.

12. Det handlar inte om att överföra en modell för medbestämmande från en eller flera medlemsstater till övriga stater i gemenskapen. Man måste även vidta förebyggande åtgärder så att det inte går att kringgå arbetstagarnas medbestämmande. Arbetstagarna i det berörda medlemslandet bör inte förlora sina nationella rättigheter, enbart på grund av att Europa inte klarar av att ge arbetstagarna långtgående rättigheter för medbestämmande, som sträcker sig utöver information och samråd.

13. De medlemsstater som har kännedom om sådana långtgående rättigheter när det gäller arbetstagarnas medbestämmande anser därför att det inte räcker med de möjligheter som kommissionen anger i det andra och tredje alternativet. Man måste snarare i större utsträckning finna en lösning som garanterar att det blir omöjligt att kringgå bestämmelser om medbestämmande för någon form av europeiskt företag.

14. De betänkligheter kommittén hyser beträffande möjligheterna att kringgå den befintliga medbestämmandelagstiftningen gäller den europeiska aktiebolagsstadgan. Men den är också relevant för andra europeiska företagsformer (europeiska föreningar, kooperativ och ömsesidiga bolag). Det vore tillrådligt att koppla bort dessa från den europeiska aktiebolagsstadgan och förbereda ett separat godkännande av motsvarande bestämmelser. Det är önskvärt att detta beslut fattas snarast, så att konkurrensvillkoren blir rättvisa mellan aktiebolag och kooperativa företagsformer. För att väntetiden skall bli kortare bör man vidta riktade åtgärder avseende förhållandena mellan löntagarna och arbetsgivarfunktionen i de framtida europeiska kooperativa eller ömsesidiga föreningarna. Företrädare för kooperativ, ömsesidiga bolag och föreningar måste ta del i utformningen av en sådan europeisk ramförordning.

Bryssel den 29 maj 1996.

Ekonomiska och sociala kommitténs ordförande

Carlos FERRER