FÖRKORTNINGAR

BTSF : Bättre utbildning för säkrare livsmedel ("Better Training for Safer Food")

EAHC : genomförandeorganet för hälso- och konsumentfrågor

ECDC : Europeiska centrumet för förebyggande och kontroll av sjukdomar

EFSA : Europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet

EJFLU : Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling

EUGFJ : Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket

FVO : kontoret för livsmedels- och veterinärfrågor

GD Hälso- och konsumentfrågor : generaldirektoratet för hälso- och konsumentfrågor

GD Jordbruk och landsbygdsutveckling : generaldirektoratet för jordbruk och landsbygdsutveckling

HACCP : analys av faror och kritiska styrpunkter

MANCP : flerårig nationell kontrollplan

Olaf : Europeiska byrån för bedrägeribekämpning

Sapard : särskilt föranslutningsprogram för jordbruket och landsbygdens utveckling

ORDFÖRKLARINGAR

Analys av faror och kritiska styrpunkter (HACCP) :

Livsmedelsföretagare ska inrätta, upprätthålla och genomföra förfaranden grundade på HACCP-principerna i sin verksamhet på följande sätt:

Identifiera de faror som måste förebyggas, elimineras eller reduceras.

Identifiera kritiska styrpunkter i det steg eller de steg där kontroll är nödvändig för att förebygga eller eliminera en fara eller för att reducera den till en acceptabel nivå.

Fastställa kritiska gränser vilka skiljer acceptabelt från icke-acceptabelt.

Inrätta och genomföra effektiva förfaranden för att övervaka de kritiska styrpunkterna.

Fastställa vilka korrigerande åtgärder som ska vidtas när övervakningen visar att en kritisk styrpunkt inte är under kontroll.

Inrätta förfaranden för att kontrollera att de åtgärder som anges ovan är fullständiga och effektiva.

Upprätta dokumentation och register för att visa att åtgärderna tillämpas effektivt [1].

Bättre utbildning för säkrare livsmedel (BTSF) : Ett initiativ från kommissionen inom vilket man ska utarbeta en utbildningsstrategi i gemenskapen (EU) på områdena livsmedelslagstiftning, foderlagstiftning, bestämmelser om djurhälsa och djurskydd samt växtskydd. Utbildningen är avsedd för all personal vid medlemsstaternas behöriga myndigheter som deltar i den offentliga kontrollverksamheten så att de håller sina kunskaper om alla aspekter av gemenskapslagstiftningen aktuella på de områden som nämns ovan och ser till att kontroller genomförs på ett enhetligare, objektivare och lämpligare sätt i samtliga medlemsstater [2].

Eget kontrollprogram : Livsmedelsföretagare ska vid varje steg av produktionen, bearbetningen och distributionen av livsmedel ta prover för att se till att produktionsprocessen fungerar på en acceptabel nivå och att gränsvärdena för kontaminering inte kräver korrigerande åtgärder. Hur ofta provtagning ska göras på slaktkroppar i slakterier fastställs i bilaga I till förordning (EG) nr 2073/2005. Prov ska också tas från bearbetningsområden och utrustning som använts vid livsmedelsproduktionen. Livsmedelsföretagarnas provtagning (eget kontrollprogram) är åtskild från den provtagning som medlemsstaternas veterinärer gör inom ramen för de fleråriga nationella kontrollplanerna.

Flerårig nationell kontrollplan (MANCP) : Medlemsstaterna ska tillämpa livsmedelslagstiftningen och övervaka och kontrollera att relevanta krav i livsmedelslagstiftningen uppfylls av foder- och livsmedelsföretagare. I det syftet ska de upprätthålla ett system av offentliga kontroller [3]. För att säkerställa att dessa krav genomförs effektivt ska varje medlemsstat utarbeta en enda integrerad flerårig nationell kontrollplan som innehåller allmän information om uppbyggnaden och organisationen av systemen för foder- och livsmedelskontroll och för kontroll av djurhälsa och djurskydd i den berörda medlemsstaten. MANCP är utformad så att den främjar ett enhetligt, heltäckande och integrerat tillvägagångssätt för de offentliga kontrollerna och identifierar riskbaserade prioriteringar och kriterier för riskindelningen av de berörda verksamheterna och de effektivaste kontrollförfarandena [4].

Kritiska styrpunkter (CCP) : Dessa är det steg eller de steg då kontroll är nödvändig för att förebygga eller eliminera en fara eller för att reducera den till en acceptabel nivå (se HACCP).

Kylkedja : Livsmedelsföretagare måste under hela livsmedelsproduktionsprocessen, från djurslakten till sändningen av produkterna till slutkonsumenten, se till att det finns en obruten kedja av lämpliga temperaturkontrollerade hanterings- och lagringsförhållanden som har tillräcklig kapacitet att hålla livsmedlen vid lämpliga temperaturer. Dessa temperaturer ska bevara och förlänga färska produkters hållbarhet och förhindra att mikroorganismer växer och förökar sig.

Mikrobiologisk provtagning : Livsmedelsföretagarna ska se till att livsmedlen uppfyller de relevanta mikrobiologiska kriterierna och ta särskilda prov på slaktkroppar och kött, såsom krävs enligt förordning (EG) nr 2073/2005 [5].

SAMMANFATTNING

I. Slakterierna utgör en väsentlig länk i livsmedelsbearbetningskedjan. Enligt Europeiska unionens hygienlagstiftning måste de livsmedelsföretagare som ansvarar för slakterierna ha infört lämpliga villkor och förfaranden för att garantera livsmedelssäkerhet. EU-medel fördelades till slakterier i de länder som anslöt sig till EU 2004 eller senare för att det skulle bli lättare för dem att följa bestämmelserna i lagstiftningen. Eftersom kraven i allmänhet var mer betungande än befintliga nationella krav blev detta en stor utmaning. Den tillhörande uppgraderingen av slakterierna finansierades med EU-bidrag inom det särskilda föranslutningsprogrammet för jordbruket och landsbygdens utveckling (Sapard) och senare av Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket (EUGFJ) och Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling (EJFLU).

II. Vid revisionen undersökte revisionsrätten huruvida kommissionen och berörda medlemsstater hade vidtagit de åtgärder som krävs för att se till att slakterierna lever upp till EU:s hygienstandarder. Detta omfattade en granskning av övervakningen av, vägledningen för, genomförandet och finansieringen av åtgärder som gällde hygienkraven (punkterna 1–21).

III. Vid revisionen upptäcktes brister i tillämpningen av regler och förfaranden i de besökta medlemsstaterna vilka sammanfattas nedan. Bristerna gör visserligen inte att den övergripande utformningen av systemen kan ifrågasättas men visar att det behövs striktare kontroller på alla nivåer så att riskerna minskar och potentiellt allvarliga problem med livsmedelssäkerheten undviks (punkt 51).

IV. Kommissionens kontor för livsmedels- och veterinärfrågor granskade delvis tillämpningen av kraven i den gällande hygienförordningen i medlemsstaterna (punkterna 22–25). Brister konstaterades i medlemsstaternas genomförande av de fleråriga nationella kontrollplanerna (punkterna 26–27). Behöriga nationella myndigheters övervakning förhindrade inte att problem uppstod med livsmedelsföretagarnas tillämpning av hygienkraven (punkterna 28–35).

V. Kommissionen offentliggjorde vägledningsdokument för att det skulle bli lättare att tillämpa hygienkraven, men en del av de berörda medlemsstaterna utfärdade inte några nationella riktlinjer (punkterna 36–38).

VI. Det förekom inget systematiskt samråd mellan kommissionen och genomförandeorganet för hälso- och konsumentfrågor om initiativet "Bättre utbildning för säkrare livsmedel" (punkt 39) och det saknades lämpliga förfaranden i medlemsstaterna när det gällde att sprida resultatet av initiativet (punkterna 40–44).

VII. EU-medlens bidrag till att göra det lättare att tillämpa hygienkraven i slakterier påverkades av brister som gällde hållbarheten i och urvalet av projekt (punkterna 45–50).

VIII. Revisionsrätten rekommenderar kommissionen att förbättra övervakningen och vägledningen när det gäller nyligen anslutna medlemsstaters tillämpning av hygienkraven. Med tanke på att EU-medel används till tillämpning av hygienkrav i dessa medlemsstater rekommenderar den kommissionen att på ett ändamålsenligt sätt övervaka genomförandet av berörda program och utvärdera vilken effekt dessa EU-medel får.

INLEDNING

1. Att upprätthålla en hög nivå av livsmedelssäkerhet till en rimlig kostnad genom att hantera nyckelrisker och garantera en ändamålsenlig tillämpning av lagstiftningen om livsmedelssäkerhet prioriteras högt av kommissionen [6]. En rad kriser i fråga om livsmedel och foder (t.ex. bovin spongiform encefalopati och dioxin) har visat på brister i utformningen och tillämpningen av livsmedelsförordningarna i Europeiska unionen (EU). Sedan Vitbok om livsmedelssäkerhet från 2000 [7] har kommissionen vidtagit åtgärder som ska leda till en övergripande översyn av EU-lagstiftningen för livsmedelshygien och veterinärfrågor.

2. Europaparlamentet och rådet antog en förordning om livsmedelssäkerhet [8] 2002. Särskilda förordningar om hygien och livsmedelssäkerhet i slakterier och övervakning av tillämpningen av dem antogs genom hygienpaketet 2004, som trädde i kraft i januari 2006 och som omfattade följande:

a) Regler om livsmedelshygien [9].

b) Särskilda hygienregler för livsmedel av animaliskt ursprung [10].

c) Särskilda bestämmelser för genomförandet av offentlig kontroll av produkter av animaliskt ursprung avsedda att användas som livsmedel [11].

3. Offentliga kontroller [12] utförs i syfte att kontrollera efterlevnaden av foder- och livsmedelslagstiftningen och av bestämmelserna om djurhälsa och djurskydd. Genom att upprätthålla en hög nivå av livsmedelssäkerhet utgör slakterierna [13] en väsentlig länk i livsmedelsbearbetningskedjan. De viktigaste hygien- och livsmedelssäkerhetskrav som ska tillämpas i slakterierna [14] finns i bilaga I.

4. De medlemsstater som anslöt sig till EU 2004 eller senare stod inför särskilda utmaningar när det gällde att uppfylla de nya kraven i hygienpaketet jämfört med de befintliga medlemsstaterna, som redan tillämpade EU:s hygienlagstiftning. EU-medel fördelades därför till slakterier i de nyligen anslutna medlemsstaterna så att det skulle bli lättare för dem att följa lagstiftningen.

5. I december 2011 ansåg de nationella myndigheterna i dessa medlemsstater (se tabellen i punkt 45) att 2154 slakterier följde EU:s hygienförordningar.

ANSVARSOMRÅDEN

6. Enligt hygienpaketet delar kommissionen, medlemsstaterna och livsmedelsföretagarna på ansvaret för hygien och livsmedelssäkerhet.

KOMMISSIONEN

7. Kommissionen (GD Hälso- och konsumentfrågor) ansvarar för att utveckla EU:s politik för livsmedelssäkerhet och särskilt riskhanteringen avseende livsmedelssäkerhet. Den bistås av två byråer i denna uppgift. Europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet (Efsa), med säte i Parma, gör expertutlåtanden om livsmedelssäkerhetsfrågor som tjänar som vetenskaplig grund för EU-åtgärderna. Europeiska centrumet för förebyggande och kontroll av sjukdomar (ECDC), med säte i Stockholm, har också en vetenskaplig och riskbedömande roll men med en starkare inriktning på människors hälsa.

8. Kommissionen kontrollerar medlemsstaternas genomförande av EU:s politik för livsmedelssäkerhet, främst genom att kontrollera huruvida medlemsstaterna har utvecklat ett system för nationell offentlig kontroll i enlighet med EU-lagstiftningen. Denna kontroll genomförs av ett särskilt direktorat vid GD Hälso- och konsumentfrågor, nämligen kontoret för livsmedels- och veterinärfrågor (FVO), som utför revisioner av medlemsstaternas nationella offentliga kontroll. GD Hälso- och konsumentfrågor utvecklar även utbildning om livsmedelssäkerhet för medlemsstaterna inom programmet "Bättre utbildning för säkrare livsmedel" (BTSF). Dessa kurser administreras av genomförandeorganet för hälso- och konsumentfrågor (EAHC), som har sitt säte i Luxemburg.

MEDLEMSSTATERNA

9. Varje medlemsstat har en behörig myndighet som ansvarar för tillämpningen av hygienpaketet från 2004 och för kontrollen av att livsmedels- och foderföretagare uppfyller kraven i det. De behöriga myndigheterna har följande huvuduppgifter:

a) Utarbeta och sprida nationella riktlinjer.

b) Godkänna slakterier.

c) Ta fram en enda flerårig nationella kontrollplan (MANCP) med en beskrivning av systemet för offentlig kontroll och annan verksamhet som ska stärka livsmedels- och foderföretagarnas tillämpning av livsmedelssäkerhetskraven i varje steg av livsmedelskedjan.

d) Utarbeta genomföranderapporter som gäller den fleråriga nationella kontrollplanen.

e) Utföra offentliga kontroller (utöver de kontroller som utförs av de officiella veterinärer som är placerade i slakterierna) av livsmedelsföretagare i enlighet med den fleråriga nationella kontrollplanen.

f) Främja utbildning av tjänstemän som utför kontroller.

g) Se till att nationella referenslaboratorier utses.

h) Genomföra revisioner av de offentliga kontrollsystemen för att garantera att det uppfyller målet i förordning (EG) nr 882/2004.

10. Medlemsstaterna rapporterar varje år till kommissionen om resultatet av det föregående årets kontroller och revisioner.

LIVSMEDELSFÖRETAGARE

11. Livsmedelsföretagare ansvarar för att se till att alla de steg i produktionen, bearbetningen och distributionen av livsmedel som de styr över uppfyller relevanta hygienkrav. Livsmedelsföretagare som förestår slakterier i medlemsstaterna ansvarar för att se till att kraven avseende följande efterlevs:

a) Tillhandahålla lämpliga anläggningar och lämplig utrustning så att den officiella veterinären kan utföra besiktning före och efter slakt.

b) Spårbarhet för animaliska produkter.

c) Provtagning när det gäller mikrobiologisk kontaminering.

d) Åtskillnad av olika arbetsmoment i rum eller tid för att undvika korskontaminering.

e) Upprätthållande av kylkedjan och lämplig inslagning eller paketering och avsändning.

f) Korrekt bortforsling av allt avfall från ingrepp som gjorts i slakteriets lokaler.

12. Alla livsmedelshygienförfaranden ska bygga på principerna om analys av faror och kritiska styrpunkter (HACCP) [15], som är den internationella standardmetoden för hantering av livsmedelsrelaterade risker.

SÄRSKILD FINANSIERING TILL NYLIGEN ANSLUTNA MEDLEMSSTATER

13. De medlemsstater som anslöt sig till EU 2004 eller senare var tvungna att se till att deras slakterier uppfyllde EU:s hygienkrav. Eftersom dessa krav i allmänhet höll en mycket högre standard än de befintliga nationella kraven fördelades EU-medel till dessa medlemsstater för att de skulle kunna modernisera slakterierna och på så sätt lättare uppfylla hygienkraven.

14. Det särskilda föranslutningsprogrammet för jordbruk och landsbygdens utveckling (Sapardprogrammet) [16] fördelade cirka 117 miljoner euro till 241 slakterier inom åtgärden "förbättring av bearbetning och marknadsföring av jordbruks- och fiskeriprodukter" [17]. Genom åtgärden fördelades medel som skulle hjälpa medlemsstaterna att hantera den strukturella anpassningen i jordbrukssektorer och landsbygdsområden, däribland hygienlagstiftningen för slakterier. Åtgärden var inriktad på de prioriteringar som identifierades i partnerskapen för anslutning där uppgifter för varje land anges i ett landsbygdsutvecklingsprogram.

15. Sapardfinansieringen gick till stöd som till exempel uppförande av slakterilokaler, inköp av utrustning, ombyggnad av produktionslokaler med hygieniska material (t.ex. var ingen normal väggfärg tillåten), sterilisering och rengöring av installationer för att hygienstandarderna skulle uppfyllas.

16. Slakterierna finansierades sedan genom Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket (EUGFJ) [18] inom åtgärden "förbättrad bearbetning och saluföring av jordbruksprodukter" och därefter av Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling (EJFLU) [19] inom åtgärden "mervärde åt jord- och skogsbruksprodukter". Dessa medel förvaltas av generaldirektoratet för jordbruk och landsbygdsutveckling (GD Jordbruk och landsbygdsutveckling) och medlemsstaterna.

REVISIONENS INRIKTNING OCH OMFATTNING SAMT REVISIONSMETOD

17. Syftet med revisionen var att undersöka huruvida kommissionen och de medlemsstater som tog emot medel från Sapard-, EUGFJ- och EJFLU-programmen [20] vidtog de åtgärder som krävdes för att se till att slakterierna anpassade sig till EU:s hygienstandarder. Vid revisionen ställdes följande frågor:

a) Övervakade kommissionen och behöriga myndigheter i medlemsstaterna tillämpningen av de hygienkrav som gäller för slakterier på lämpligt sätt?

b) Fanns det lämplig vägledning och utbildning som stöd till tillämpningen av de hygienkrav som gäller för slakterier?

c) Fanns det lämpliga förfaranden för tillämpning av hygienkraven i slakterierna?

d) Var förfarandena för tilldelning av EU-finansiering till slakterierna för tillämpning av EU:s hygien- och livsmedelssäkerhetskrav ändamålsenliga?

18. Vid revisionen besöktes relevanta avdelningar vid kommissionen, EAHC och Efsa. Fem av de nyligen anslutna medlemsstater som nämnts ovan (Tjeckien, Ungern, Polen, Rumänien och Slovenien) besöktes och 25 slakterier som fick EU-finansiering (fem i varje medlemsstat) granskades på plats.

19. Revisionsarbetet vid de kommissionsavdelningar som ansvarar för livsmedelssäkerhet innefattade en granskning av dokumentation av och förfaranden för revisioner av livsmedelssäkerhet och kontrollbesök, förvaltningen av utbildningsprogram och relevanta riktlinjer för livsmedelsföretagare och behöriga myndigheter.

20. Revisionsarbetet vid de kommissionsavdelningar som ansvarar för finansieringen innefattade en granskning av dokumentationen om landsbygdsutvecklingsprogrammen via föranslutningsmedel (Sapard), EUGFJ och EJFLU och en granskning av relevant dokumentation om genomförandet av programmen i de medlemsstater som besöktes under revisionen.

21. I medlemsstaterna var revisionen inriktad på en granskning av förvaltningssystemen för tillämpning av EU:s hygienlagstiftning i slakterier och den innefattade en granskning av hur EU-finansierade program har bidragit till detta. I slakterierna granskades tillämpningen av motsvarande förfaranden.

IAKTTAGELSER

ÖVERVAKNING AV TILLÄMPNINGEN AV HYGIENKRAVEN

22. Vid revisionen granskade revisionsrätten kommissionens övervakning av de åtgärder som vidtogs i medlemsstaterna och medlemsstaternas övervakning av livsmedelsföretagarnas verksamhet. Vid revisionen konstaterade revisionsrätten att utformningen av systemen för övervakning av hygienkraven av kommissionen och av de behöriga myndigheterna i de medlemsstater som besöktes (punkt 18) generellt sett var tillfredsställande, men att det fanns utrymme för förbättringar i flera viktiga avseenden som beskrivs nedan.

23. Tillämpningen av hygienkraven hade ännu inte granskats fullt ut av kommissionen (punkterna 24–25). I de granskade medlemsstaterna fanns det brister i genomförandet av den fleråriga nationella kontrollplanen (punkterna 26–27) och i genomförandet av veterinärkontrollerna (punkt 28).

KOMMISSIONEN HAR ENDAST DELVIS GRANSKAT TILLÄMPNINGEN AV 2004 ÅRS HYGIENPAKET I MEDLEMSSTATERNA

24. GD Hälso- och konsumentfrågor kontrollerar tillämpningen av hygienkraven i medlemsstaterna genom kontroller som genomförs av dess direktorat, kontoret för livsmedels- och veterinärfrågor (FVO). FVO genomför cirka 250 kontrollbesök per år av vilka mer än en tredjedel genomförs i tredjeländer. GD Hälso- och konsumentfrågor fastställer prioriteringar för sina kontroller varje år och beaktar risker, lagstiftningsrelaterade faktorer, aktuell strategi och tidigare kontrollresultat. Sektorspecifika kontroller [21], allmänna uppföljningskontroller och särskilda uppföljningskontroller görs.

25. År 2006 granskade FVO tillämpningen av kraven i 2004 års hygienpaket (se punkt 8) när det gällde sektorn för rött kött i alla medlemsstater som hade anslutit sig till EU sedan 2004. En uppföljning av otillfredsställande genomförandenivåer som hade konstaterats under granskningen höll på att slutföras när revisionen genomfördes 2011. Inom sektorn för fjäderfäkött inleddes dock granskningen först 2008. När revisionsrätten genomförde sin revision 2011 (fem år efter tidsfristen för tillämpning av hygienkraven) pågick fortfarande denna granskning och den efterföljande uppföljningen [22].

BRISTER I DE GRANSKADE MEDLEMSSTATERNAS GENOMFÖRANDE AV FLERÅRIGA NATIONELLA KONTROLLPLANER (MANCP)

26. Genomförandet av medlemsstaternas fleråriga nationella kontrollplaner (punkt 9 och ordförklaringar) utvärderas av FVO vid allmänna uppföljningsrevisioner. FVO konstaterade brister i genomförandet [23] av kontrollplanerna i tre av de nyligen anslutna medlemsstater som besöktes (Ungern, Rumänien och Slovenien), vilket gjorde dem mindre lämpliga som utgångspunkt för genomförandet av offentliga kontroller.

27. Dessutom konstaterade revisionsrätten att i Rumänien hade de kontroller som planerats i den fleråriga nationella kontrollplanen för 2009 inte genomförts fullt ut.

BRISTER I GENOMFÖRANDET AV MEDLEMSSTATERNAS VETERINÄRKONTROLLER

28. Medlemsstaternas behöriga myndigheter ska utföra offentliga veterinärkontroller i slakterier i enlighet med dokumenterade förfaranden [24]. Om en kontroll ska bli ändamålsenlig måste dessa förfaranden fastställas tydligt och klart och genomföras korrekt (se bilaga II). Vid revisionen konstaterade revisionsrätten att i allmänhet hade lämpliga förfaranden införts för att kraven skulle uppfyllas, men den upptäckte även särskilda brister. De gällde problem med samordningen och med dokumentationen av provtagningsprogram och kontrollresultat (se ruta 1).

LIVSMEDELSFÖRETAGARNAS TILLÄMPNING AV HYGIEN- OCH LIVSMEDELSKRAVEN I SLAKTERIER

29. Revisionsrätten granskade livsmedelsföretagarnas tillämpning av hygien- och livsmedelssäkerhetskraven i slakterier under överinseende av medlemsstaternas behöriga myndigheter. Revisionsrätten konstaterade att i allmänhet hade livsmedelsföretagarna infört lämpliga förfaranden för att kunna uppfylla kraven. Följande iakttagelser visar dock att livsmedelsföretagarnas tillämpning av hygien- och livsmedelssäkerhetskrav fortfarande behöver kontrolleras striktare av nationella behöriga myndigheter och att dessa i sin tur behöver övervakas noggrant av kommissionen.

RUTA 1

BRISTER I OFFENTLIGA VETERINÄRKONTROLLER

I Polen hade samma kontrollavdelningar som genomför veterinärkontroller ansvaret för de behöriga myndigheternas granskning av de offentliga veterinärkontrollerna när revisionsrätten genomförde sin revision. Detta utgör en risk när det gäller arbetets oberoende.

I Rumänien innehöll en rapport om en kontroll som de behöriga myndigheterna gjorde för att kontrollera hur en officiell veterinär genomförde sina uppgifter iakttagelser om verksamheten i slakteriet och genomförandet av egna kontroller, något som i själva verket är livsmedelsföretagarens ansvar.

Medlemsstaternas veterinärmyndigheter kontrollerar om utformningen och genomförandet av livsmedelsföretagarnas HACCP-system uppfyller de lagstadgade kraven. I Ungern hade dock den centrala veterinärmyndigheten ingen översikt över tillämpningen av HACCP. Dessutom samlades inte tillräckligt med uppgifter in om brister som ofta konstaterades. Därmed gick det inte att övervaka den övergripande tillämpningen och det övergripande genomförandet av HACCP-systemet.

I Slovenien saknades det tydliga riktlinjer och standarddokumentation för rapportering av resultatet av veterinärkontroller, vilket ledde till att rapporteringen om kontrollerna skilde sig åt. Detta äventyrade deras kvalitet och fullständighet.

I en del små slakterier som besöktes under revisionen hade ansvarsfördelningen mellan livsmedelsföretagaren och den officiella veterinären inte avgränsats på ett tillfredsställande sätt. Detta kan påverka de offentliga kontrollernas oberoende.

BRISTER I TILLÄMPNINGEN AV HYGIENKRAV

30. Vid revisionen konstaterade revisionsrätten att det fanns brister i tillämpningen av hygienkraven i 9 av de 25 slakterier som besöktes. Bristerna gällde otillräcklig rengörings-, desinficerings- och bedövningsutrustning, otillräcklig åtskillnad mellan "rena" och "smutsiga" områden och brist på lämpliga lagringsanläggningar för kött som bedömts vara otjänligt som livsmedel (se ruta 2).

RUTA 2

BRISTER I TILLÄMPNINGEN AV HYGIENKRAVEN

Trots att produktionsflödet i slakterier bör vara utformat så att korskontaminering förebyggs kunde personalen i ett slakteri som besöktes i Rumänien röra sig fritt mellan smutsiga och rena områden, och när granskningsteamet skulle lämna slakteriet måste det gå från det smutsiga området till det rena området eftersom det inte fanns någon annan utgång. I ett annat slakteri i Rumänien var man tvungen att ta tillbaka köttet från lagringsanläggningen till styckningsanläggningen när köttet skulle märkas till avsändningen. Inte i något av båda slakterierna gjordes en åtskillnad i rum eller tid av aktiviteterna, vilket kan utgöra en risk för korskontaminering. I ett tredje slakteri förvarades inte knivarna på ett tillfredsställande sätt under slaktningen. I ett fjärde slakteri hanterade personalen slaktkroppar av grisar direkt efter det att de hade rengjort golven utan att först ha tvättat händerna.

I ett slakteri som besöktes i Tjeckien var utrymmena där de anställda ska tvätta händer och stövlar olämpliga för att garantera att alla anställda faktiskt använde dem innan de gick in i de rena områdena. I detta fall och i ett annat slakteri fanns det ingen tydlig åtskillnad mellan olika områden, vilket gjorde att personalen hade fritt tillträde till utrymmena utan att behöva vidta lämpliga desinficeringsåtgärder. I ett tredje slakteri som besöktes hade de burar som användes för transport av levande kycklingar inte rengjorts ordentligt efter det att kycklingarna hade lastats av, vilket kan innebära en risk för korskontaminering.

I ett slakteri som besöktes i Polen fungerade inte bedövningsutrustningen ordentligt, vilket orsakade onödigt lidande för djuren eftersom ersättningsutrustning som kunde avsluta bedövningen inom rimlig tid inte fanns lätt tillgänglig. I ett annat slakteri som besöktes i Polen fanns det inga tillgängliga avskilda kylanläggningar till lagring av kött som bedömts vara otjänligt som livsmedel.

OTILLRÄCKLIGA GARANTIER NÄR DET GÄLLER SYSTEMET FÖR ANALYS AV FAROR OCH KRITISKA STYRPUNKTER (HACCP)

31. Lämplig dokumentation (t.ex. när det gäller kylkedjan) är en väsentlig del av HACCP-systemet [25]. Enligt de besökta slakteriernas HACCP-planer skulle övervakningen av kritiska styrpunkter (CCP) registreras. Men i fem av de besökta slakterierna tillämpades inte HACCP-förfarandena för de kritiska styrpunkter som gällde temperatur, och dokumentationen av CCP-kontrollerna var ofullständig och/eller otillförlitlig (se ruta 3). Detta minskade garantierna för den kritiska kontroll som rapporterades.

RUTA 3

OFULLSTÄNDIGA KONTROLLER AV KRITISKA STYRPUNKTER (CCP)

I ett slakteri som besöktes i Slovenien användes den högsta tillåtna temperatur för kött före avsändning som fastställs i förordningarna (7 °C) som en gräns för CCP, och temperaturen lästes av systematiskt. Om man vid en avläsning av temperaturen upptäckte att kött som var redo att avsändas inte var tillräckligt kallt skulle det kylas ytterligare. Men vid revisionen upptäckte revisionsrätten dokumenterade sändningar av kött från slakteriet med temperaturer på över 8 °C som inte hade kylts ytterligare.

I ett slakteri som besöktes i Ungern bevakades temperaturen i kylrummen av en CCP. Systemet för temperaturbevakning gav dock inte tillräckligt med varningar vid eventuella temperaturavvikelser i förhållande till de nivåer som fastställts i HACCP-planen. I ett annat slakteri som besöktes dokumenterades uppgifter om CCP endast när det uppstod problem. Det fanns inga skriftliga bevis på temperaturavläsningar inom de tillåtna nivåerna.

I ett slakteri som besöktes i Rumänien ansågs temperaturregistreringarna i kylrummen inte vara tillförlitliga. Samma temperatur registrerades konsekvent i dokumentationen av de temperaturavläsningar som gjordes fyra gånger per dag i flera veckor av samma person.

I ett annat slakteri som besöktes i Rumänien registrerades temperaturen på förhand och den visade alltid "C" for "compliant" (överensstämmande).

BRISTER I GENOMFÖRANDET AV DET EGNA KONTROLLPROGRAMMET

32. Lagstiftningen kräver att livsmedelsföretagare genomför ett eget kontrollprogram som innefattar provtagning på slaktkroppar när det gäller mikrobiologisk kontaminering minst en gång i veckan förutom i vissa fall då veterinärmyndigheterna kan tillåta att provtagning görs var fjortonde dag. I fem av de slakterier som besöktes i tre medlemsstater uppfyllde provtagningsintervallen eller hanteringen av prov inte kraven. I fyra fall, där veterinärmyndigheterna hade godkänt provtagning var fjortonde dag, gjordes den faktiska provtagningen mer sällan än så. I ett annat fall fanns inte testresultatet tillgängligt (se ruta 4).

RUTA 4

PROVTAGNING PÅ SLAKTKROPPAR GENOMFÖRS INTE ALLTID I ENLIGHET MED REGLERNA

Livsmedelsföretagare i slakterier ska ta prov för mikrobiologisk analys minst en gång i veckan. I två slakterier som besöktes i Rumänien gjorde livsmedelsföretagaren färre provtagningar än vad som krävdes enligt lag utan att ha fått ett giltigt förhandsgodkännande av veterinärmyndigheterna.

Dessutom var det den officiella veterinären som tog proven trots att detta är livsmedelsföretagarens ansvar.

I ett slakteri som besöktes i Polen minskade livsmedelsföretagaren provtagningsintervallet i vissa fall till en gång i månaden. I ett annat slakteri fanns det inga bevis på att alla nödvändiga test hade genomförts.

I ett slakteri som besöktes i Tjeckien följde visserligen livsmedelsföretagaren provtagningsintervallen men proven skickades till laboratoriet endast en gång i månaden eller ännu mer sällan. Denna praxis utgjorde en risk för produktionsprocesshygienen eftersom det hade varit omöjligt att vidta omedelbara korrigerande åtgärder om man inte snabbt fick reda på att provresultatet av den mikrobiologiska analysen var positivt.

BRISTANDE EFTERLEVNAD AV KRAVEN FÖR SPÅRBARHET

33. Livsmedel och foder som får säljas i EU ska vara lämpligt märkta eller identifierade för att underlätta spårbarheten med hjälp av tillämplig dokumentation eller information [26]. Vid revisionen konstaterades brister i 6 av 25 besökta slakterier. De gällde olämpliga system för identifiering av slaktkroppar och besättningar och ofullständiga system för att spåra bearbetningen av levande djur till slaktkroppar i livsmedelskedjan (se ruta 5).

RUTA 5

INFORMATION OM SPÅRBARHETEN SAKNAS

Driftsansvariga på slakterier får inte ta emot djur i slakteriets lokaler om de inte har fått tillämplig information om livsmedelssäkerhet från de register som finns hos ursprungsanläggningen. I två slakterier som besöktes i Polen fanns det ingen tillgänglig information om livsmedelskedjan för de kor som slaktades under besöket.

I två grisslakterier som besöktes i Rumänien och ett i Tjeckien var reglerna om identifiering av slaktkroppar med hänsyn till garantier om spårbarheten, otillräckliga. I båda fallen i Rumänien hävdade livsmedelsföretagaren att slaktdatumet var batchnumret. I kylrummet i det första slakteriet upptäcktes grishuvuden utan någon identifiering under besöket på plats. Att det saknas särskild information till identifieringen av delarna av slaktkroppar eller partiet skulle då kunna utgöra en risk när det gäller garantierna om spårbarhet. När det gällde Tjeckien var slaktkropparna numrerade endast med löpnumret för slakten och slaktdatumet registrerades inte. Detta kan utgöra ett hinder för en snabb spårning av kött till gården vid en eventuell kris.

I två slakterier för fjäderfä som besöktes i Polen gjordes ingen avstämning mellan antalet levererade och slaktade fåglar. I ett av slakterierna skilde sig det antal fåglar som hade bekräftats för slakt vid veterinärbesiktningen på jordbruksföretaget före slakt från det antal fåglar som levererades till slakteriet.

I ett annat slakteri förekom ingen fysisk räkning av antalet slaktade fåglar. I detta fall identifierades jordbruksföretaget i de identifieringshandlingar som åtföljde de fåglar som skulle slaktas men det saknades information om identifieringen av besättningen. I de fall då gårdar har mer än en besättning leder detta till att det inte går att spåra den besättning som kontrollerats till den besättning som slaktats. En liknande brist på identifiering av besättningar konstaterades i ett slakteri för fjäderfä som besöktes i Ungern.

OFÖRENLIGA REGLER I FRÅGA OM FLEXIBILITET

34. Såsom beskrivs i punkt 11 är livsmedelsföretagare skyldiga att göra mikrobiologisk provtagning i slakterier. Lagstiftningen [27] medger undantag från provtagningsintervallen för små slakterier på villkor att en riskanalys görs som visar att det minskade antalet provtagningar är motiverat.

35. Det finns ingen definition av små livsmedelsföretagare i EU:s hygienlagstiftning. Dessutom är kravet att alla anläggningar, oavsett storlek, måste tillämpa gällande hygienlagstiftning oförenligt med förordning (EG) nr 2073/2005 som medger undantag för små slakterier.

VÄGLEDNING OCH UTBILDNING

36. Vid revisionen granskade revisionsrätten om kommissionen och medlemsstaterna hade utarbetat relevanta riktlinjer och främjat lämplig utbildning för berörda aktörer. Riktlinjer utarbetas visserligen på kommissionsnivå, men de nationella yrkessektorerna utarbetade få riktlinjer för god hygienpraxis i slakterier (punkterna 37–38). Det utbildningsprogram som anordnades av kommissionen betraktades som mycket användbart av de besökta medlemsstaterna men revisionsrätten konstaterade att det kunde bli bättre (punkterna 39–44).

BEGRÄNSAD VÄGLEDNING FRÅN MEDLEMSSTATERNA OM TILLÄMPNING AV LAGSTIFTNINGEN

37. Kommissionen är skyldig enligt förordningarna om livsmedelssäkerhet att utarbeta vägledningar för offentlig kontroll [28] och riktlinjer för god praxis [29] när det gäller hygien och tillämpning av HACCP-principerna och bör se till att de utvecklas och sprids. I det syftet publicerar och uppdaterar kommissionen relevanta riktlinjer efter samråd med medlemsstaterna och andra aktörer.

38. Medlemsstaterna ska också uppmuntra att företrädare för livsmedelsbranschen utarbetar nationella riktlinjer för god hygienpraxis och för tillämpning av HACCP-principerna [30]. Dessa riktlinjer skulle vara ett viktigt verktyg för att förhindra de situationer som beskrivs i revisionsrättens granskningsiakttagelser på medlemsstatsnivå och också de brister som konstaterades vid FVO:s inspektioner. I tre granskade medlemsstater (Polen, Rumänien och Slovenien) hade dock inga sådana riktlinjer utarbetats av de nationella yrkesföreningarna.

BRIST PÅ SYSTEMATISKT SAMRÅD MELLAN GENERALDIREKTORATET FÖR HÄLSO- OCH KONSUMENTFRÅGOR OCH GENOMFÖRANDEORGANET FÖR HÄLSO- OCH KONSUMENTFRÅGOR

39. GD Hälso- och konsumentfrågor väljer ut innehållet i utbildningen och utformningen av BTSF-kurserna och förmedlar dem på ett mycket detaljerat sätt till genomförandeorganet för hälso- och konsumentfrågor. Under den period som granskades (som grundar sig på de granskningsbesök som gjorts fram till januari 2011) förekom inget systematiskt samråd mellan genomförandeorganet och GD Hälso- och konsumentfrågor om utformningen av dessa utbildningskurser, vilket innebar en risk för att kunskaper som genomförandeorganet hade förvärvat när det genomförde programmen inte utnyttjades.

BRISTER I GENOMFÖRANDET AV INITIATIVET "BÄTTRE UTBILDNING FÖR SÄKRARE LIVSMEDEL"

40. Kommissionen får anordna kurser för personal i medlemsstaterna för att få till stånd en harmoniserad strategi för offentlig kontroll i medlemsstaterna [31]. Utbildningsinitiativet BTSF togs fram av GD Hälso- och konsumentfrågor och genomförs av genomförandeorganet för hälso- och konsumentfrågor. För att garantera bättre kommunikation med medlemsstaterna anordnas regelbundna möten mellan kommissionen och medlemsstaternas nationella kontaktpunkter.

41. En grundprincip för BTSF-kurserna är inte att ersätta nationella utbildningsprogram eller att utbilda all personal vid de behöriga myndigheterna utan att främja en metod som går ut på att "utbilda utbildaren", med hjälp av vilken medlemsstaterna kan vidarebefordra den information som deltagare i BTSF-kurserna har fått till sina veterinärmyndigheter. Metoden "utbilda utbildaren" har ännu inte genomförts fullt ut på EU-nivå. För närvarande finns det ingen gemensam ram för hur spridningen ska gå till och inga kriterier för hur övervakningen av spridningsresultaten ska ske på medlemsstatsnivå så att dessa aktiviteter kan följas upp.

42. I Ungern och Rumänien är rollen för BTSF:s nationella kontaktpunkter begränsad till överföring av information om åtgärdernas framsteg till kommissionen, vilket inte är tillräckligt för att man ska kunna övervaka utbildningsprogrammet, ge feedback och sprida denna information.

43. Utvärderingen efter halva tiden av BTSF [32] visade att deltagarna ansåg att utbildningen var för teoretisk och inte innehöll tillräckligt med praktiska demonstrationer. Dessutom konstaterade revisionsrätten vid sin revision i medlemsstaterna att spridningen av information i medlemsstaterna efter deltagande i BTSF-kurser inte innehöll tillräckligt med praktiska demonstrationer, vilket skulle ha förbättrat resultatet och effekten av spridningen på medlemsstatsnivå (se ruta 6).

44. En senare utvärdering av BTSF, som ursprungligen var planerad till 2011, blev försenad och förväntas bli klar 2012.

RUTA 6

UTBILDNINGEN BEHÖVER FÖRBÄTTRAS

I de medlemsstater som besöktes under revisionen ansåg de behöriga veterinärmyndigheterna att initiativet BTSF var mycket värdefullt men föreslog följande förbättringar:

a) Förnyelse av ämnen på BTSF-utbildningen eftersom de flesta inspektörer på central nivå redan hade deltagit i de utbildningskurser som finns och det fanns andra ämnen i aktuella frågor som man behövde gå igenom för att kunna garantera en harmoniserad strategi för offentlig kontroll.

b) Översyn av utbildningsspråk eftersom kurserna vanligtvis endast ges på engelska, franska eller tyska.

Myndigheterna betonade att det var svårt att hitta inspektörer som hade tillräckliga språkkunskaper för att kunna delta i dessa kurser. Dessutom ansågs inte alla de inrättningar som man hade valt att kursdeltagarna skulle besöka uppfylla befintliga hygienkrav eller vara exempel på bästa praxis.

I Rumänien och Ungern beaktades inte förslag till förbättringar av kurser på grund av bristande informationsutbyte mellan den nationella kontaktpunkten och veterinärmyndigheterna.

FÖRFARANDEN FÖR ANVÄNDNING AV EU-MEDEL

45. Vid revisionen granskade revisionsrätten förfarandena för att tillhandahålla EU-medel till slakterier som ska göra det lättare för dem att tillämpa hygienkraven. Revisionsrätten konstaterade brister som gällde hållbarheten för och urvalet av projekt (punkterna 46–50). Tabellen visar Sapards finansiering till slakterier som skulle hjälpa dem att anpassa sig till EU:s hygienstandarder. Dessa insatser får för närvarande stöd av EJFLU:s åtgärd "mervärde åt jord- och skogsbruksprodukter" [33].

TABELL

SAPARD – ÅTGÄRDEN "FÖRBÄTTRING AV BEARBETNING OCH SALUFÖRING AV JORDBRUKS- OCH FISKERIPRODUKTER"

Källor:

Medlemsstat | Antal slakterier som fick Sapardstöd inom åtgärden | EU:s bidrag till slakterier som finansierades av Sapard inom åtgärden (miljoner euro) | Genomsnittligt EU-bidrag per slakteri (miljoner euro) | Antal godkända slakterier den 31 december 2011 |

(A) | (B) | (C) | (D)=(C)/(B) | (E) |

Bulgarien [6666] | 42 | 29 | 0,69 | 108 |

Tjeckien [7777] | 30 | 4 | 0,13 | 239 |

Estland [7777] | 4 | 1 | 0,25 | 60 |

Lettland [6666] | 4 | 1 | 0,25 | 78 |

Litauen [6666] | 9 | 12 | 1,33 | 78 |

Ungern [7777] | 13 | 3 | 0,23 | 283 |

Polen [7777] | 77 | 22 | 0,29 | 1003 |

Rumänien [7777] | 51 | 40 | 0,78 | 156 |

Slovenien [7777] | 4 | 3 | 0,75 | 61 |

Slovakien [7777] | 7 | 2 | 0,29 | 88 |

Totalt | 241 | 117 | 0,49 | 2154 |

46. De nationella programmen innehöll allmänna bestämmelser om hur de skulle genomföras, bland annat förvaltning, övervakning och kontroller. Detta var ett krav för att kommissionen skulle godkänna Sapardprogram.

47. Den årliga verksamhetsrapporten för 2008 från kommissionens GD Jordbruk och landsbygdsutveckling innehöll en reservation om förvaltnings- och kontrollsystemet för Sapard i Rumänien och Bulgarien. Reservationen var tillräckligt allvarlig för att kommissionen skulle avbryta utbetalningarna till dessa medlemsstater. I Rumänien (där problemen var allvarligare) hade 104 av 197 Sapardprojekt som finansierades inom åtgärden "förbättring av bearbetning och saluföring av jordbruks- och fiskeriprodukter" redan utretts av Europeiska byrån för bedrägeribekämpning (Olaf) när revisionsrätten genomförde sin revision, efter det att farhågor hade uttryckts om förfarandena för offentlig upphandling. Allvarliga oriktigheter konstaterades i 64 projekt med rekommendationer om att allt offentligt stöd skulle återkrävas. När det gällde 60 av dessa projekt misstänkte man bedrägeri och informerade berörda rättsliga myndigheter.

BRISTER AVSEENDE HÅLLBARHETEN I DE FINANSIERADE PROJEKTEN

48. Ett kriterium för Sapardfinansiering var att projekten skulle uppfylla de nya standarderna i fråga om hygien och livsmedelssäkerhet efter det att investeringen hade realiserats. Att projekten blev hållbara var också ett mål. Finansierade projekt borde upprätthållas på den verksamhetsnivå som satts upp som mål minst fem år efter investeringens slut.

49. Vid revisionen konstaterade revisionsrätten att EU-medel bidrog till omstruktureringen av slakterianläggningar för att de lättare skulle kunna uppfylla EU:s hygienstandarder och upprätthålla den ekonomiska verksamheten. Kommissionens avdelningar gjorde ingen särskild utvärdering av effekten av de finansierade investeringarna när det gällde att uppfylla de nya hygienstandarderna. Revisionsrätten hittade fall i varje medlemsstat som besöktes där antingen minimiperioden på fem års verksamhet inte hade uppnåtts eller där den verksamhetsnivå som hade satts upp som mål inte hade uppnåtts (se ruta 7). Detta minskade effekten av de medel som användes för att göra det lättare att uppfylla hygienkraven i slakterierna.

OLÄMPLIGA TILLDELNINGSKRITERIER FÖR SAPARDPROJEKT

50. I Tjeckien ingick det i tilldelningskriterierna för Sapards delåtgärd "stöd till införandet av en analys av faror och kritiska styrpunkter" att det skulle finnas ett HACCP-team. Sökande som redan hade ett HACCP-team på plats och som redan hade kommit långt med tillämpningen av HACCP valdes därför ut framför dem som inte hade kommit lika långt och egentligen behövde mer stöd. Detta motverkade målet att uppmuntra tillämpning av HACCP. När det gällde två av de slakterier som revisorerna besökte och som fick stöd från denna delåtgärd var det enda tilldelningskriterium som tillämpades för urvalet av dessa två slakterier att det skulle finnas ett HACCP-team och att slakteriet hade ISO-certifierats. Därför var Sapards bidrag till tillämpningen av EU:s hygienlagstiftning begränsat eftersom det var troligare att anläggningar som redan höll på att utarbeta förfaranden för att kunna uppfylla dessa krav valdes ut.

RUTA 7

EXEMPEL PÅ NÄR DEN PLANERADE VERKSAMHETSNIVÅN INTE UPPNÅDDES ELLER INTE UPPRÄTTHÖLLS

I Rumänien hade två av de fem slakterier som besöktes (0,9 miljoner euro i Sapardmedel) inte uppnått den verksamhetsnivå för slakt som de hade satt upp som mål. Detta berodde på en kombination av en lägre efterfrågan än förväntat på deras köttprodukter och en mindre tillgång än förväntat på lämpliga djur.

I Polen upphörde ett av de finansierade slakterierna som från början hade valts ut för besök (0,7 miljoner euro i Sapardmedel) med sin verksamhet 2010 på grund av ett dåligt ekonomiskt resultat.

I Ungern hade en av de besökta anläggningarna ett grisslakteri som fick Sapardstöd 2003 (60000 euro) som hade varit overksamt sedan 2006. Livsmedelsföretagaren flyttade slakteriverksamheten till ett annat av sina slakterier. Det utbetalande organet återkrävde visserligen de Sapardmedel som slakteriet var skyldigt men EU-finansieringens mål uppnåddes inte.

SLUTSATSER OCH REKOMMENDATIONER

51. Vid revisionen konstaterade revisionsrätten att den utformning av systemen för övervakning av hygienkraven som kommissionen och de behöriga myndigheterna i de nyligen anslutna medlemsstaterna stod för generellt sett var tillfredsställande. Vid revisionen upptäcktes ett antal brister i tillämpningen av regler och förfaranden i de medlemsstater som besöktes. Dessutom upptäckte revisionsrätten brister som gällde de finansierade projektens hållbarhet och urvalet av dem. De brister som upptäcktes gör visserligen inte var och en för sig eller tillsammans att man kan ifrågasätta den övergripande utformningen av de system som ska garantera att hygienkraven tillämpas, men de visar att det finns ett behov av striktare kontroller på alla nivåer för att man ska minska riskerna som skulle kunna leda till allvarliga problem med livsmedelssäkerheten.

52. Tillämpningen av hygienkraven i de länder som anslöt sig till EU 2004 eller senare hade ännu inte granskats helt och hållet av kommissionen (punkterna 24–25). På medlemsstatsnivå konstaterades brister i genomförandet av de fleråriga nationella kontrollplanerna, i veterinärkontrollerna (punkterna 26–28) och i livsmedelsföretagarnas tillämpning av hygienkraven (punkterna 29–35).

REKOMMENDATION 1

När det gäller övervakningen av tillämpningen av hygienkraven bör kommissionen

a) avsluta den uppföljning som kontoret för livsmedels- och veterinärfrågor gör av tidigare rekommendationer till medlemsstaterna efter granskningen av genomförandet av 2004 års hygienpaket,

b) förbättra vägledningen till och övervakningen av medlemsstaternas utarbetande och genomförande av de fleråriga nationella kontrollplanerna för att garantera ett effektivt system för offentlig kontroll,

c) uppmuntra medlemsstaterna att utföra veterinärkontrollerna på ett effektivt sätt, främst genom utbildning, FVO-inspektioner och granskningar av medlemsstaternas rapporter.

d) förbättra övervakningen av medlemsstaternas kontroller för att minimera de brister som konstaterades vid revisionsrättens revision.

53. Vid revisionen konstaterade revisionsrätten att stödet och vägledningen till livsmedelsföretagarna var otillräckligt och att det fanns vissa brister i genomförandet av BTSF (punkterna 36–44).

REKOMMENDATION 2

När det gäller vägledning och utbildning bör kommissionen

a) uppmuntra medlemsstaterna att utarbeta nationella riktlinjer som kan bidra till att förhindra de brister som konstaterades vid revisionsrättens revision,

b) överväga åtgärder för att förbättra utbildningsinsatserna och slutföra utvärderingen av BTSF-initiativet,

c) se till att kommunikationen mellan avdelningarna är lämplig och ändamålsenlig för att förbättra utbildningsinsatserna,

d) uppmuntra medlemsstaterna att främja ökad vägledning och utbildning för livsmedelsföretagare.

54. EU-medlen bidrar visserligen till att EU:s hygienkrav tillämpas, men det förekom problem med urvalet av och hållbarheten i finansierade projekt (punkterna 45–50).

REKOMMENDATION 3

När det gäller användningen av EU-medel för tillämpning av hygienkraven i slakterier i de länder som anslöt sig till EU 2004 eller senare rekommenderas kommissionen att

a) ge vägledning till medlemsstaterna och på så sätt uppmuntra en ändamålsenlig användning av EU-medel, särskilt när det gäller att göra ett ändamålsenligt urval av hållbara projekt,

b) utvärdera effekten av de EU-medel som anslagits till tillämpningen av hygienstandarder och livsmedelssäkerhet,

c) på grundval av denna utvärdering överväga om ytterligare åtgärder bör vidtas för att garantera en hög nivå av hygienstandarder i slakterier.

Denna rapport har antagits av revisionsrättens avdelning I, med ledamoten Ioannis SARMAS som ordförande, vid dess sammanträde i Luxemburg den 25 juli 2012.

För revisionsrätten

+++++ TIFF +++++

Vítor Manuel da Silva Caldeira

Ordförande

[1] Artikel 5 i förordning (EG) nr 852/2004.

[2] Källa: Genomförandeorganet för hälso- och konsumentfrågor http://ec.europa.eu/eahc/food/about.html

[3] Artikel 17 i förordning (EG) nr 178/2002.

[4] Avdelning V i förordning (EG) nr 882/2004.

[5] Bilaga I till förordning (EG) nr 2073/2005.

[6] http://ec.europa.eu/food/intro_en.htm

[7] KOM(1999) 719 slutlig av den 12 januari 2000.

[8] Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 178/2002 av den 28 januari 2002 om allmänna principer och krav för livsmedelslagstiftning, om inrättande av Europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet och om förfaranden i frågor som gäller livsmedelssäkerhet (EGT L 31, 1.2.2002, s. 1).

[9] Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 852/2004 av den 29 april 2004 om livsmedelshygien (EUT L 139, 30.4.2004, s. 1, rättelse i EUT L 226, 25.6.2004, s. 3).

[10] Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 853/2004 av den 29 april 2004 om fastställande av särskilda hygienregler för livsmedel av animaliskt ursprung (EUT L 139, 30.4.2004, s. 55, rättelse i EUT L 139, 30.4.2004, s. 22).

[11] Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 854/2004 av den 29 april 2004 om fastställande av särskilda bestämmelser för genomförandet av offentlig kontroll av produkter av animaliskt ursprung avsedda att användas som livsmedel (EUT L 139, 30.4.2004, s. 206, rättelse i EUT L 226, 25.6.2004, s. 83).

[12] Enligt Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 882/2004 av den 29 april 2004 om offentlig kontroll för att säkerställa kontrollen av efterlevnaden av foder- och livsmedelslagstiftningen samt bestämmelserna om djurhälsa och djurskydd (EUT L 191, 28.5.2004, s. 1) avses med offentlig kontroll varje form av kontroll som utförs av den behöriga myndigheten eller av gemenskapen i syfte att kontrollera efterlevnaden av foder- och livsmedelslagstiftningen samt bestämmelserna om djurhälsa och djurskydd.

[13] Enligt definitionen i förordning (EG) nr 853/2004 är ett slakteri en "anläggning för slakt och beredning av djur vars kött är avsett som livsmedel".

[14] Artikel 3 i förordning (EG) nr 853/2004.

[15] I ordförklaringar finns en definition av dessa principer.

[16] Rådets förordning (EG) nr 1268/1999 av den 21 juni 1999 om gemenskapsstöd för föranslutningsåtgärder för jordbruket och landsbygdens utveckling i kandidatländerna i Central- och Östeuropa under föranslutningsperioden (EGT L 161, 26.6.1999, s. 87).

[17] Åtgärden tilldelades totalt 1025 miljoner euro. Beloppet på 117 miljoner euro till slakterier är en uppskattning som revisionsrätten har gjort utifrån tillgängliga uppgifter vid kommissionen och i medlemsstaterna.Stödsatserna inom Sapard fastställdes och bokfördes på åtgärdsnivå. Eftersom det inte fanns någon åtgärd som var specifik för slakterier saknas det tillförlitliga och fullständiga uppgifter om finansieringen till dem. Stöd inom Sapard fanns tillgängligt till 2006. Om ett projekt genomgår en väsentlig förändring under fem år efter datumet för slutbetalningen av Sapardbidraget kan medlen återvinnas av medlemsstatens behöriga myndigheter innan programmet avslutas. I praktiken ska ett Sapardprogram avslutas efter högst sju år efter det att slutbetalningen har gjorts till projekten. För de medlemsstater som anslöt sig till EU 2004 får medel således återvinnas fram till 2013. För Bulgarien och Rumänien lämnades den sista utgiftsredovisningen in 2009 och medel får återvinnas fram till 2016.

[18] Rådets förordning (EG) nr 1257/1999 av den 17 maj 1999 om stöd från Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket (EUGFJ) till utveckling av landsbygden och om ändring och upphävande av vissa förordningar, (EGT L 160, 26.6.1999, s. 80).

[19] Rådets förordning (EG) nr 1698/2005 av den 20 september 2005 om stöd för landsbygdsutveckling från Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling (EJFLU), (EUT L 277, 21.10.2005, s. 1).

[20] Bulgarien, Tjeckien, Estland, Lettland, Litauen, Ungern, Polen, Rumänien, Slovenien och Slovakien.

[21] T.ex. genomfördes revisioner av livsmedelshygien – livsmedel av animaliskt ursprung i alla medlemsstater 2006.

[22] Estland och Rumänien hade ännu inte granskats.

[23] I Ungern t.ex. innehöll inte kontrollplanen tillräckligt med information om särskilda aspekter avseende fjäderfäsektorn, godkända veterinärers ansvarsområden, riskbedömningen och det system som användes för att fastställa de offentliga kontrollernas frekvens.I Rumänien innehöll inte kontrollplanen tillräckligt med information om huruvida sanktionerna var effektiva, proportionerliga och avskräckande, prioriteringen av offentliga kontroller beskrevs inte på ett enhetligt sätt och planen omfattade inte förfarandena för att kontrollera de officiella veterinärernas arbete. I Slovenien innehöll inte kontrollplanen tillräckligt med information om förfarandena som ska garantera de offentliga kontrollernas opartiskhet och enhetlighet och planen var ofullständig.

[24] Artikel 8.1 i förordning (EG) nr 882/2004.

[25] Artikel 5 i förordning (EG) nr 852/2004 (se även ordförklaringar).

[26] Artikel 18.4 i förordning (EG) nr 178/2002.

[27] Bilaga I till kommissionens förordning (EG) nr 2073/2005 av den 15 november 2005 om mikrobiologiska kriterier för livsmedel (EUT L 338, 22.12.2005, s. 1).

[28] Artikel 8.4 i förordning (EG) nr 882/2004.

[29] Kapitel III i förordning (EG) nr 852/2004.

[30] Artiklarna 7 och 8 i förordning (EG) nr 852/2004.

[31] Artikel 51.1 i förordning (EG) nr 882/2004.

[32] Intermediate Evaluation of the "Better Training for Safer Food" training activities, Final Report, Food Chain - Evaluation Consortium (halvtidsutvärdering av utbildningsverksamheten "Bättre utbildning för säkrare livsmedel", slutrapport, livsmedelskedjan) – Evaluation Consortium för GD Hälso- och konsumentfrågor, 4 april 2009.

[33] Artikel 28 i förordning (EG) nr 1698/2005. Sammanlagt bidrog denna åtgärd med 1025 miljoner euro till 1936 projekt.

[6666] Sapards årliga genomföranderapporter och tillgängliga efterhandsutvärderingar.

[7777] Uppgifter som medlemsstaternas utbetalande organ skickade till revisionsrätten.

--------------------------------------------------

BILAGA I

HYGIEN- OCH LIVSMEDELSSÄKERHETSSTANDARDER SOM SKA TILLÄMPAS AV LIVSMEDELSFÖRETAGARE

Livsmedelsföretagare ska på marknaden släppa ut produkter av animaliskt ursprung som tillverkats i EU endast om de har beretts och hanterats uteslutande i godkända anläggningar som uppfyller kraven i livsmedelslagstiftningen (förordning (EG) nr 853/2004 om fastställande av särskilda hygienregler).

Genom förfarandena som livsmedelsföretagarna har infört ska det garanteras att djur som tas emot på slakteriets område har identifierats på ett ändamålsenligt sätt.

Slakterierna ska ha lämpliga och hygieniska slaktdjursstall.

Arbetsmomenten måste skiljas åt i rum eller tid. Slaktband måste vara utformade på ett sådant sätt att slaktförfarandet kan pågå utan avbrott och korskontaminering undviks mellan de olika delarna av slaktbandet.

Det måste finnas utrustning för att desinficera verktyg med hett vatten som håller en temperatur på minst 82 °C eller ett alternativt system med samma verkan.

Det ska finnas låsbara utrymmen för kylförvaring av beslagtaget kött och särskilda, låsbara utrymmen för lagring av kött som förklarats otjänligt som livsmedel.

Lokalerna måste genom sin planering, utformning, konstruktion, placering och storlek ha

a) tillräckliga arbetsutrymmen för att alla steg som ingår i verksamheten ska kunna genomföras på ett hygieniskt sätt, däribland skydd mot kontaminering,

b) lämpliga temperaturreglerade hanterings- och lagringsförhållanden,

c) ett adekvat antal lämpligt placerade och utformade handtvättställ (förordning (EG) nr 852/2004 om livsmedelshygien).

Försörjningen av dricksvatten ska vara adekvat, och detta dricksvatten ska användas när det är nödvändigt att säkerställa att livsmedlen inte kontamineras.

Alla personer som arbetar på platser där livsmedel hanteras ska iaktta god personlig renlighet och bära lämpliga, rena och, när det är nödvändigt, skyddande kläder.

Salmonella bör inte finnas i färskt kött, krav på andra mikrobiologiska kriterier och provtagningskrav bör respekteras.

Utbildning ska garanteras personer som hanterar livsmedel och personer som ansvarar för genomförandet av HACCP-systemet.

--------------------------------------------------

BILAGA II

SÄRSKILDA KRAV SOM GÄLLER FÖR OFFENTLIGA VETERINÄRKONTROLLER

I bilaga II till kapitel II i förordning (EG) nr 882/2004 anges de krav som gäller för offentliga veterinärkontroller:

1. Den behöriga myndighetens organisation och förhållandet mellan centrala behöriga myndigheter och myndigheter till vilka de har delegerat uppgifter för att genomföra offentlig kontroll.

2. Förhållandet mellan behöriga myndigheter och kontrollorgan till vilka de har delegerat uppgifter i samband med offentlig kontroll.

3. En redogörelse för målen.

4. Personalens uppgifter, ansvar och skyldigheter.

5. Provtagningsförfaranden, kontrollmetoder och kontrollteknik, tolkning av resultat och därav följande beslut.

6. Kartläggnings- och övervakningsprogram.

7. Ömsesidigt stöd om den offentliga kontrollen förutsätter att mer än en medlemsstat vidtar åtgärder.

8. Åtgärder som ska vidtas till följd av offentlig kontroll.

9. Samarbete med andra enheter eller avdelningar vars ansvarsområden berörs.

10. Kontroll av att provtagnings- och analysmetoderna samt andra mätningar är ändamålsenliga.

11. Annan verksamhet eller information som krävs för att den offentliga kontrollen ska fungera effektivt.

--------------------------------------------------