[pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |

Bryssel den 22.7.2009

KOM(2009) 379 slutlig

2009/0113 (CNS)

Förslag till

RÅDETS REKOMMENDATION

om åtgärder mot neurodegenerativa sjukdomar, särskilt Alzheimers sjukdom, genom gemensam programplanering av forskning

{SEK(2009) 1039}

MOTIVERING

SAMMANFATTNING OCH KOMMENTARER

Kommissionen föreslår att EU:s medlemsstater ska inleda ett mer strategiskt samarbete inom forskning och utveckling (FoU) för att kunna hantera stora samhälleliga utmaningar. Det kan t.ex. ske med hjälp av den nya metoden med ”gemensam programplanering”, som innebär att medlemsstaterna på frivillig basis och enligt principen om variabel geometri tillsammans sätter upp, utvecklar och genomför strategiska forskningsagendor. Neurodegenerativa sjukdomar och i synnerhet Alzheimers sjukdom har föreslagits som tema för ett pilotprojekt.

Omkring 7,3 miljoner människor i Europa beräknas idag lida av Alzheimers sjukdom och relaterade tillstånd, och denna siffra kommer att fördubblas fram till 2020. Alzheimers sjukdom kommer att utgöra en tung och växande belastning för vårdsystemen i Europa, vilket innefattar den informella vården och långtidsvården. I det åldrande samhället läggs stora ekonomiska och mänskliga resurser på forskning om neurodegenerativa sjukdomar, både i EU och inom EU:s ramprogram för forskning och teknisk utveckling (FTU).

Trots detta finns det i nuläget ingen effektiv behandling för att fördröja eller stoppa försämringen av hjärnans funktion. Det är nästan omöjligt att ställa en tidig diagnos, och eftersom den ofta ställs för sent är behandlingsmöjligheterna för att mildra sjukdomens effekter fortfarande begränsade. För att kunna bekämpa neurodegenerativa sjukdomar i allmänhet och Alzheimers sjukdom i synnerhet krävs en riktad satsning på forskning om prevention, diagnos och behandling. En samordning av forskningen i Europa skulle ge ett mervärde i form av bättre resultat, säkrare diagnosverktyg och effektivare behandlingar.

I slutsatser som antogs i september respektive december 2008 rekommenderade rådet att man skulle lansera ett gemensamt europeiskt initiativ på detta område baserat på gemensam programplanering. Rådet uppmanade kommissionen att lägga fram ett förslag till rådets rekommendation så att ett pilotinitiativ kunde lanseras under 2009.

I denna rekommendation uppmanas medlemsstaterna att sträva mot en gemensam vision av hur samarbete och samordning av forskningen på EU-nivå kan göra det lättare för oss att förstå, upptäcka, förebygga och bekämpa neurodegenerativa sjukdomar, särskilt Alzheimers sjukdom, och att upprätta en strategisk forskningsagenda med mål och behov på medellång och lång sikt, samt en genomförandeplan med prioriteringar, delmål och tidslinjer. Det kan till exempel handla om att utbyta information om ländernas program, forskning och vårdsystem, att fastställa vilka områden som skulle gynnas av samordning, gemensamma ansökningsomgångar eller sammanslagning av resurser, att främja tvärvetenskaplig och tvärsektoriell rörlighet och utbildning, att undersöka möjligheterna att gemensamt utnyttja forskningsinfrastruktur eller att skapa nätverk mellan olika forskningsinstitut.

I rekommendationen uppmanas även medlemsstaterna att tillsammans med kommissionen undersöka tänkbara kommissionsinitiativ, utgående från vad befintliga instrument har att erbjuda, som kan hjälpa dem att utveckla och genomföra den gemensamma forskningsagendan, eller att främja gemensam programplanering på detta område.

1. MOT EN GEMENSAM PROGRAMPLANERING

Fram till nyligen har det vetenskapliga och tekniska samarbetet i Europa i första hand främjats genom transnationella samarbetsprojekt och nätverk på forskningsområdet.

År 2008 föreslog kommissionen en ny metod kallad ”gemensam programplanering” för stora gemensamma forskningsinitiativ på europeisk nivå som finansieras med offentliga medel.[1] Den gemensamma programplaneringen har vuxit fram ur den reviderade Lissabonstrategin och innebär att medlemsstaterna på frivillig basis och enligt principen om variabel geometri tillsammans sätter upp, utvecklar och genomför strategiska forskningsagendor utifrån en gemensam vision av hur man kan hantera stora samhälleliga utmaningar som medlemsstaterna inte kan klara av på egen hand.

I september 2008 framhöll rådet de utmaningar som neurodegenerativa sjukdomar medför med tanke på att Europas befolkning blir allt äldre och behovet av att förstå, upptäcka, förebygga och bekämpa de grundläggande mekanismer som utlöser dessa sjukdomar, särskilt Alzheimers sjukdom. I sina slutsatser rekommenderade rådet att ett europeiskt initiativ skulle lanseras som samlar medlemsstaterna, kommissionen och övriga berörda parter för att minska förekomsten av neurodegenerativa sjukdomar, särskilt Alzheimers sjukdom.[2]

I sina slutsatser i december 2008 framhöll rådet att det var nödvändigt att lansera ett pilotinitiativ för gemensam programplanering ägnat kampen mot neurodegenerativa sjukdomar, särskilt Alzheimers sjukdom, och uppmanade kommissionen att lägga fram ett förslag till rådets rekommendation så att pilotinitiativet kunde inledas snarast möjligt under 2009.[3]

I en informell arbetsgrupp som tillsattes under det franska ordförandeskapet inledde medlemsstaterna diskussioner om hur ett pilotinitiativ för gemensam programplanering när det gäller neurodegenerativa sjukdomar och Alzheimers sjukdom bäst kunde utformas. Diskussionerna ledde till att tio medlemsstater och ett land som är associerat till det sjunde ramprogrammet i december 2008 enades om en avsiktsförklaring.

I avsiktsförklaringen framhöll länderna sin vilja att ta sig an denna utmaning och lägga grunden till en gemensam vision. Det slogs fast inom vilka forskningsområden EU kan skapa ett mervärde och fastställdes en preliminär ledningsstruktur. Efter en presentation inför högnivågruppen för gemensam programplanering deltar för närvarande företrädare för 20 länder i utarbetandet av direktiv för pilotinitiativets ledningsstruktur.

Argumenten för gemensam programplanering

Under det franska ordförandeskapet 2008 konstaterade medlemsstaterna att neurodegenerativa sjukdomar och särskilt Alzheimers sjukdom är ett område där det finns ett stort samhällsbehov och där ett gemensamt initiativ baserat på gemensam programplanering skulle skapa ett stort mervärde jämfört med det fragmenterade forskningsläge som för närvarande råder inom det europeiska forskningsområdet.

Det finns ett konkret och brådskande behov av att slå samman och samordna grundforskning, klinisk forskning och social forskning om denna fråga i Europa. Eftersom forskningen om neurodegenerativa sjukdomar fortfarande till stor del befinner sig i en preklinisk fas är offentligt finansierad forskning av avgörande betydelse för att nå ett genombrott när det gäller t.ex. biomarkörer, utveckling av nya kriterier och metoder för förebyggande och diagnos, samt tester av nya behandlingar i storskaliga kliniska försök. Detta kommer att förbättra möjligheterna i Europa att förstå, upptäcka, förebygga och bekämpa de grundläggande mekanismer som utlöser neurodegenerativa sjukdomar och särskilt Alzheimers sjukdom, och att erbjuda bättre vård för människor som lider av dessa sjukdomar. Därmed minskar också den ekonomiska börda som är en följd av att så många invånare är drabbade.

2. ATT BEKÄMPA NEURODEGENERATIVA SJUKDOMAR, SÄRSKILT ALZHEIMERS SJUKDOM

Ett stort folkhälsoproblem i Europa

Neurodegenerativa sjukdomar är ärftliga eller sporadiska tillstånd, vilka kännetecknas av en fortskridande funktionsnedsättning i nervsystemet som ofta beror på förtvining av drabbade delar av det centrala eller perifera nervsystemet. De utgör en heterogen grupp åldersrelaterade och kroniska sjukdomar med varierande etiologi.

Alzheimers sjukdom är den mest utbredda neurodegenerativa sjukdomen och svarar för mellan 50 och 70 procent av alla demensfall, följt av Parkinsons sjukdom.[4] År 2006 led 7,3 miljoner människor i EU:s 27 medlemsstater av demens[5]. Alzheimers sjukdom är den fjärde viktigaste orsaken till sjukdomsbördan i höginkomstländer.

I takt med att den förväntade livslängden i Europa ökar kommer detta antal att stiga dramatiskt, och enligt dagens prognoser kommer det att ske en fördubbling av antalet drabbade i EU-27 vart tjugonde år.[6]

Befolkningen i Europa blir allt äldre, och i de flesta europeiska länder utgör personer över 80 år den snabbast växande befolkningsgruppen. Bland patienter som har diagnostiserats med Alzheimers sjukdom är 70 procent 75 år eller äldre. Demenssjukdomar tros därför bli en av de största utmaningarna för vårdsystemen, vilket innefattar den informella vården och långtidsvården, de närmaste decennierna.

Alzheimers sjukdom och relaterade tillstånd är obotliga, men människor kan leva och gradvis bli sämre i 7–12 år efter den första diagnosen. Sjukdomen yttrar sig i en gradvis nedsättning av flera olika funktioner, bl.a. minnesförmåga, förmåga att följa tankegångar, kommunikationsförmåga och förmåga att utföra vardagssysslor.

Alzheimers sjukdom är förödande för patienterna själva, men utgör också en mycket tung börda för patienternas anhöriga. Anhörigvårdare är inte sällan själva gamla och skröpliga och drabbas ofta av depressioner, fysiska sjukdomar och försämrad livskvalitet. Alzheimers sjukdom orsakar därför stora kostnader för samhället som helhet: enligt Dementia in Europe Yearbook (2008) uppgick kostnaderna för direkt och informell vård av Alzheimers sjukdom och andra demenssjukdomar 2005 till 130 miljarder euro för EU-27, varav 56 procent var kostnader för informell vård.[7]

Det behövs en stor forskningssatsning

Det finns begränsade kunskaper om orsakerna till Alzheimers sjukdom och relaterade tillstånd, men samtliga leder till strukturella och kemiska förändringar i hjärnan som resulterar i att hjärnvävnad dör.

Det finns ingen behandling av Alzheimers sjukdom som kan fördröja eller stoppa nedbrytningen av hjärnceller.[8] Behandlingsmöjligheterna är fortfarande begränsade och är mestadels inriktade på att lindra symtomen snarare än på att bota sjukdomen. Trots att våra kunskaper om mekanismerna bakom sjukdomen har förbättrats avsevärt de senaste åren kommer det att dröja länge innan vi kan se hela bilden, och några behandlingsformer som kan fördröja eller stoppa sjukdomsförloppet är ännu inte i sikte.

Diagnosen brukar dessutom ställas för sent för att man ska kunna utnyttja tillgängliga behandlingsformer på bästa sätt. Även om vissa riskfaktorer som rör ärftlighet, livsstil, hjärt-kärlsjukdomar och kost har observerats har inga undersökningar om långsiktig prevention genomförts som kan visa om det går att minska förekomsten av Alzheimers sjukdom. Det krävs också en grundlig utredning av det eventuella sambandet mellan miljöstressorer och neurodegenerativa sjukdomar, däribland Alzheimers sjukdom.

Det största problemet är dock att epidemiologiska data visar att det fortfarande finns en underdiagnostisering av Alzheimers sjukdom i EU.[9] Idag får bara ungefär en tredjedel av de drabbade en formell diagnos någon gång under sin sjukdom, och när diagnosen väl har ställts är det ofta för sent för de drabbade att göra några val. Kampen mot neurodegenerativa sjukdomar och särskilt Alzheimers sjukdom kan därför inte vinnas förrän vi gör en forskningssatsning som omfattar hela spektrumet – från prevention och diagnos till behandling. Några av prioriteringarna för framtida forskning bör vara: förebyggande, biomarkörer (däribland genetisk benägenhet), avbildningstekniker, metoder för att ställa tidig diagnos utifrån ett tvärvetenskapligt synsätt, standardisering av diagnoskriterier och diagnosinstrument, stora databaser som kan användas för befolkningsstudier, behandlingsstrategier och kliniska försök med nya kemiska och biologiska läkemedel, vacciner eller nya tekniker.

Ett område som ges ökad prioritet i tilldelningen av forskningsanslag i Europa

Nuvarande insatser i medlemsstaterna

Alzheimers sjukdom och relaterade tillstånd utgör en utmaning för alla medlemsstater eftersom utbredningen av demenssjukdomar i procent är ungefär densamma i samtliga länder. De medför dessutom särskilda utmaningar när det gäller hur vården ges. De tjänster som för närvarande erbjuds är ofta inte anpassade till rådande behov, och det finns även brister i fråga om kapacitet, kontinuitet och kunskap.

Med tanke på de följder som ökningen av neurodegenerativa sjukdomar och särskilt Alzheimers sjukdom kommer att få för vårdsystemen i Europa på medellång och lång sikt har de flesta europeiska länder insett att det behövs en särskild helhetsstrategi för att hantera Alzheimers sjukdom och relaterade tillstånd. I många länder har Alzheimers sjukdom blivit ett forskningsområde som ges allt högre prioritet.

Nationella planer har införts eller håller på att införas i flera länder. År 2008 slog Frankrike fast att neurodegenerativa sjukdomar och i synnerhet Alzheimers sjukdom är en prioriterad fråga och antog en nationell plan med anslag på 1,6 miljarder euro.[10] England lanserade 2008 en nationell strategi för demenssjukdomar som får 150 miljoner pund i anslag under de första två åren inom ramen för ”initiativet för livslång hälsa och välbefinnande”[11], och Medical Research Council gjorde 2008 en strategisk genomgång av neurodegeneration[12]. År 2008 lanserade även Skottland initiativet ”Demenssjukdomar som en nationell prioritet”.[13] Norge antog den nationella demensplanen 2015[14] som innehåller fem huvudstrategier för att klara av framtida vårdutmaningar. Tidig diagnos av neurodegenerativa sjukdomar, däribland Alzheimers sjukdom, fastställdes 2008 som ett av det tyska utbildnings- och forskningsministeriets sex prioriterade områden.[15] Helmholtzcentret för neurodegenerativa sjukdomar (DZNE) har vidare inrättats i Bonn och fått en årlig budget om 50 miljoner euro.

I Sverige lanserade sex stiftelser nätverket Swedish Brain Power 2005 som får 100 miljoner kronor i anslag under en femårsperiod. Målet är att förbättra möjligheterna att ställa tidig diagnos samt behandla och vårda patienter med neurodegenerativa sjukdomar.[16] I Irland har nästan 100 miljoner euro avsatts för forskning om åldersrelaterade sjukdomar och åldringsvård.[17]

Nederländerna[18] och Italien har i flera år finansierat stora kohortstudier på området och samlat in en stor mängd forskningsdata. Italien har slagit fast att Alzheimers sjukdom ska vara ett prioriterat forskningsområde för hälsoministeriet[19]. Spanien har etablerat flera nationella nätverk för biomedicinsk forskning om neurodegenerativa sjukdomar och psykisk hälsa.[20]

Nuvarande insatser på EU-nivå

Forskningen om neurodegenerativa sjukdomar och särskilt Alzheimers sjukdom har fått ökad uppmärksamhet även på EU-nivå. I det sjätte ramprogrammet för forskning och teknisk utveckling anslogs 136 miljoner euro för 28 samarbetsprojekt på detta område. Av dessa anslag användes 40 miljoner euro specifikt för att omsätta studierna om Alzheimers sjukdom i konkreta tillämpningar.[21]

Det sjätte ramprogrammet har även erbjudit möjligheter att komma till rätta med fragmenteringen och samordna nationella forskningsinsatser om neurodegenerativa sjukdomar, däribland Alzheimers sjukdom, genom ERA-NET-projekten ERA-AGE[22] och Neuron[23]. När det gäller det sistnämnda projektet, i vilket tolv medlemsstater deltar, gjordes en första gemensam ansökningsomgång 2008. Tolv projekt får stöd genom anslag på 10 miljoner euro.[24]

Insatserna på detta område har intensifierats inom ramen för temaområdet ”Hälsa” i det sjunde ramprogrammet (2007–2013), med särskild tonvikt på hjärnforskning och målet att ”optimera tillgången till sjukvård för de europeiska medborgarna”. För närvarande har en tredjedel av de tillgängliga anslagen till hjärnforskning 2008–2009 använts för forskning om neurodegeneration. Tjugofyra samarbetsprojekt på detta forskningsområde får 94 miljoner euro i anslag, varav 24 miljoner euro inriktas på Alzheimers sjukdom och relaterade tillstånd. Ytterligare 8 miljoner euro har anslagits för forskningssamarbeten inriktade på frågor som rör organisering, tillhandahållande och kvalitet när det gäller långtidsvård för äldre i Europa.

Även i vitboken ”Tillsammans för hälsa: Strategi för EU: 2008–2013”[25], i vilken EU:s hälsostrategi vidareutvecklas, sägs att ökade kunskaper om neurodegenerativa sjukdomar som t.ex. Alzheimers sjukdom är en viktig fråga som måste hanteras inom ramen för befolkningens åldrande. EU har vidtagit åtgärder inom ramen för folkhälsoprogrammet (2003–2008) när det gäller att informera om Alzheimers sjukdom och relaterade tillstånd.

Projektet EuroCoDe (European Collaboration on Dementia)[26] (2006–2008), som får stöd från folkhälsoprogrammet (2003–2008) och samordnas av Alzheimer Europe, har som mål att i) fastställa nya gemensamma kriterier för förekomsten av demenssjukdomar, ii) utarbeta riktlinjer för diagnos, behandling och icke-farmakologiska insatser, iii) fastställa preventionsstrategier, iv) analysera de socioekonomiska kostnaderna av Alzheimers sjukdom och göra en genomgång av sociala stödsystem.

Inom ramen för EuroCoDe har Alzheimer Europe publicerat Dementia in Europe Yearbook 2006, 2007 och 2008[27]. I dessa årsböcker ges en utförlig översikt över den nuvarande situationen när det gäller Alzheimers sjukdom och andra demenssjukdomar i EU.

Den europeiska pakten för psykisk hälsa och välbefinnande , som antogs 2008, är inriktad på fyra prioriterade områden: att förebygga självmord och depression, psykisk hälsa hos ungdomar och inom utbildningsväsendet, psykisk hälsa på arbetsplatsen och psykisk hälsa hos äldre.[28]

EU stöder också EADC (European Alzheimer’s Disease Consortium),[29] som är ett nätverk av europeiska kompetenscentrum som arbetar med Alzheimers sjukdom. Centren bidrar till att öka de grundläggande vetenskapliga kunskaperna och utveckla metoder för att förebygga, skjuta upp och lindra de primära och sekundära symtomen av Alzheimers sjukdom genom att främja transnationell europeisk forskning.

Till följd av prioriteringarna i EU:s hälsostrategi och rådets slutsatser om folkhälsostrategier för att bekämpa åldersrelaterade neurodegenerativa sjukdomar, särskilt Alzheimers sjukdom – vilka antogs av hälsoministrarna i december 2008 – ska kommissionen enligt planerna anta ett meddelande om ett europeiskt initiativ för Alzheimers sjukdom och andra demenssjukdomar i juli 2009. Det ska i meddelandet slås fast att dessa sjukdomar utgör ett prioriterat insatsområde med tanke på att den europeiska befolkningen blir allt äldre, och hänsyn ska tas till hur deras utbredning kan påverka vård- och socialförsäkringssystemens finansiella hållbarhet.

Fördelarna med bättre samordning

Att minska den belastning som neurodegenerativa sjukdomar och i synnerhet Alzheimers sjukdom utgör är en stor utmaning för de europeiska samhällena, med tanke på att 16 procent av invånarna är 65 år eller äldre och att denna andel kommer att fördubblas de närmaste 25 åren om befolkningsutvecklingen i Europa håller i sig och inga preventionsmetoder utvecklas.

Det görs stora satsningar på hjärnforskning både i medlemsstaterna och på EU-nivå. År 2005 uppgick utgifterna för hjärnforskning till omkring 4,1 miljarder euro, varav 855 miljoner euro utgjordes av offentliga anslag, där EU:s ramprogram bidrog med 94 miljoner euro och 105 miljoner euro specifikt till forskning om neurodegenerativa sjukdomar.

När det gäller stödet till forskningen om neurodegenerativa sjukdomar i Europa är bilden emellertid komplicerad. Det beror främst på skillnader i finansieringssystem, forskningsprogram och organisationsstrukturer mellan medlemsstaterna och på att olika organisationer och länder satsar olika mycket på forskning om neurodegenerativa sjukdomar. Samordningen av nationella forskningsinsatser på detta område på EU-nivå lämnar mycket övrigt att önska. De viktigaste orsakerna till detta är följande:

– Murar mellan olika discipliner och forskningsområden och uppdelningen av forskning i olika fack. De kunskaper som vi behöver för att lära oss mer om problemet och de potentiella lösningarna finns inte bara inom många olika discipliner och hos många olika intressenter, utan också i olika länder i Europa.

– Bristen på kopplingar mellan grundforskning, klinisk forskning, folkhälsoforskning och social forskning är en stor svaghet. Följden blir att bara en del av befintliga och nya grundkunskaper omsätts i klinisk praxis och påverkar organiseringen och tillhandahållandet av vård.

– Insatserna görs främst på nationell nivå, vilket skapar ökad fragmentering och begränsar utbytet av bästa praxis i hela EU när det gäller diagnos, behandling och prevention.

Trots stora ekonomiska resurser och ett betydande antal initiativ i enskilda medlemsstater får de nuvarande insatserna därför inte samma positiva effekter som en enhetlig och samordnad strategi.

Klyftan mellan kunskaper och praxis överbryggs bäst genom åtgärder på makronivå. Det kan t.ex. handla om att fastställa bästa praxis för tidig diagnos av Alzheimers sjukdom och relaterade tillstånd eller om de behandlingar som sätts in genom att dela med sig av kunskaper och försök. Samordnade databaser med genominformation, liksom prov- och vävnadsbanker, spelar naturligtvis en mycket viktig roll i detta sammanhang.

För att ta fram och godkänna nya förebyggande metoder och behandlingar och utvärdera effekterna av dagens behandlingar krävs omfattande kliniska studier. Ett gränsöverskridande samarbete skulle skapa de bästa förutsättningarna för sådana studier med tanke på att det skulle behövas ett mycket stort antal patienter med (mer eller mindre) olika genetisk bakgrund för att få fram meningsfulla resultat.

Att lansera och integrera stora befolkningskohorter, databaser och register kommer även att vara nödvändigt för att vi ska förstå hur genetik, kost, livsstil och andra riskfaktorer spelar in i utvecklingen av dessa sjukdomar och vilken betydelse preventionsstrategier kan ha. Ökade kunskaper om skillnaderna i Europa när det gäller dessa riskfaktorer och en praktisk tillämpning av dessa kunskaper kan ge oss en konkurrensfördel när det gäller att bättre förstå sjukdomen.

Diagnoskriterier och utvärderingsverktyg i medlemsstaterna måste standardiseras för att se till att alla länder i Europa tillämpar bästa praxis och erbjuder bästa tänkbara kliniska vård.

Genom att göra det möjligt att samla en kritisk massa av kompetens, kunskaper och ekonomiska resurser, och genom att underlätta tvärvetenskapliga, gemensamma insatser blir det lättare för oss att hantera de medicinska och samhälleliga utmaningar som dessa sjukdomar utgör.

En särskild insats baserad på gemensam programplanering för att hantera denna stora politiska och sociala utmaning skulle utgå från befintliga strukturer och program men se till att verksamhet, satsningar och resurser inte överlappar och därmed komma alla medborgare i Europa till godo. Det skulle även bli lättare för EU att inta en samstämmig hållning i det internationella samarbetet med tredjeländer med jämförbar demografisk profil som står inför samma problem, i synnerhet länder som är associerade till det sjunde ramprogrammet, och vara en vidareutveckling av initiativ som det europeiska initiativet för neuroavbildning av Alzheimers sjukdom, som får stöd från amerikanska National Institute of Health[30].

I rekommendationen uppmanas även medlemsstaterna att tillsammans med kommissionen undersöka vilka kommissionsinitiativ som kan hjälpa dem att utveckla och genomföra den gemensamma forskningsagendan.

Kommissionen kan ta andra initiativ för att främja gemensam programplanering på detta område, t.ex. genom att ge särskilt och kompletterande stöd till pilotinitiativ för gemensam programplanering. Det kan handla om stöd till ledningsstruktur, fastställande av en strategisk forskningsagenda, tillhandahållande av data, information om och analys av det aktuella forskningsläget i medlemsstaterna och på EU-nivå, samt årlig rapportering om hur initiativet fortskrider. Kommissionen kan även titta på möjligheter att samråda och samarbeta på detta område med kvalificerade forskningsgrupper på internationell nivå.

3. RÄTTSLIGA ASPEKTER

Sammanfattning av den föreslagna åtgärden

I förslaget uppmanas medlemsstaterna att anta en gemensam EU-strategi genom gemensam programplanering av forskningen om neurodegenerativa sjukdomar, särskilt Alzheimers sjukdom.

Gemensam programplanering förutsätter att intresserade medlemsstater kommer överens om en gemensam vision när det gäller behov och möjligheter på detta forskningsområde och därefter upprättar en strategisk forskningsagenda med prioriteringar, delmål och tidslinjer, samt en genomförandeplan som omfattar de insatser, instrument och resurser som krävs för att genomföra den strategiska forskningsagendan och förverkliga den gemensamma visionen. En ledningsstruktur måste inrättas för detta ändamål, och medlemsstaterna ombeds fastställa dess mandat. I förslaget uppmanas även medlemsstaterna att tillsammans med kommissionen undersöka vilka kommissionsinitiativ som kan hjälpa dem att upprätta och genomföra den strategiska forskningsagendan. Kommissionen kan ta andra initiativ för att främja gemensam programplanering på detta område.

Rättslig grund

Artikel 165 i EG-fördraget.

Subsidiaritetsprincipen

Förslaget är förenligt med subsidiaritetsprincipen eftersom målen inte kan uppnås i tillräcklig grad av medlemsstaterna själva utan på grund av sin omfattning och sina effekter bättre kan uppnås på gemenskapsnivå. Mervärdet av att hantera detta forskningsområde genom en gemensam europeisk insats baserad på gemensam programplanering består främst i att gemensamma insatser gör det möjligt att uppnå en kritisk massa av kompetens, kunskaper och ekonomiska resurser, och att det blir lättare att kombinera ömsesidigt kompletterande expertis och undvika onödig överlappning. Med insatser på gemenskapsnivå motverkas dagens fragmentering och skillnader, och de allt knappare resurserna kan användas på ett bättre sätt, samtidigt som medlemsstaterna behåller fullständig kontroll över processen. En uppsättning rekommendationer på gemenskapsnivå gör det alltså möjligt att hantera dessa samhälleliga utmaningar på ett mer effektivt och samordnat sätt.

Proportionalitetsprincipen

Förslaget är förenligt med proportionalitetsprincipen eftersom det inte ersätter utan kompletterar och rationaliserar medlemsstaternas nuvarande insatser mot neurodegenerativa sjukdomar, däribland Alzheimers sjukdom. Det överlåts åt medlemsstaterna att besluta hur rekommendationerna ska följas i praktiken.

Storleken på den utmaning som de europeiska länderna står inför och den demografiska utvecklingen innebär å andra sidan att det kommer att krävas så mycket mer i form av medel och resurser att särskilda gemensamma insatser kommer att vara det enda sättet att uppnå det resultat som behövs för att bevara socialförsäkringssystemen och garantera välbefinnandet hos ett stort tvärsnitt av befolkningen.

Val av regleringsform

Rådets rekommendation.

4. BUDGETKONSEKVENSER

Förslaget påverkar inte gemenskapens budget.

2009/0113 (CNS)

Förslag till

RÅDETS REKOMMENDATION

om åtgärder mot neurodegenerativa sjukdomar, särskilt Alzheimers sjukdom, genom gemensam programplanering av forskning

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR UTFÄRDAT DENNA REKOMMENDATION

med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 165,

med beaktande av kommissionens förslag[31],

med beaktande av Europaparlamentets yttrande[32]

med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande[33],

med beaktande av Regionkommitténs yttrande[34], och

av följande skäl:

(1) I artikel 152 i fördraget föreskrivs att gemenskapens insatser, som ska komplettera den nationella politiken, ska inriktas på att förbättra folkhälsan, förebygga ohälsa och sjukdomar och undanröja faror för människors hälsa.

(2) Uppskattningsvis 7,3 miljoner människor i Europa lider av Alzheimers sjukdom och relaterade tillstånd. Det finns idag ingen effektiv behandling av Alzheimers sjukdom som kan fördröja eller stoppa sjukdomsförloppet, och behandlingsmöjligheterna är mycket begränsade. Alzheimers sjukdom svarar för mellan 50 och 70 procent av alla demensfall och är en av de viktigaste orsakerna till funktionsnedsättning hos äldre.

(3) Dessa siffror förväntas stiga dramatiskt fram till 2020 på grund av den ökade livslängden och att andelen förvärvsarbetande invånare minskar i förhållande till andelen pensionärer. Detta kommer att leda till en ökad belastning på patienter, anhöriga och vårdgivare och ställa medlemsstaternas vårdsystem inför stora utmaningar framöver när det gäller kostnader och organisation.

(4) Medlemsstaterna har därför erkänt att särskilda nationella planer och strategier för Alzheimers sjukdom och relaterade tillstånd måste antas för att minska belastningen på vårdsystemen och samhället i stort.

(5) Det finns emellertid även en ökad medvetenhet om att de neurodegenerativa sjukdomarnas effekter på invånarna i Europa är av en sådan omfattning att det inte är möjligt för medlemsstaterna att hantera dem på egen hand. Det skulle därför gynna medlemsstaterna att samordna sina insatser för att utforma en mer kraftfull, samordnad och effektiv strategi på europeisk nivå.

(6) Den 2 december 2008 slog rådet (konkurrenskraft) fast att neurodegenerativa sjukdomar utgör ett område där gemensam programplanering skulle leda till ett stort mervärde jämfört med de nuvarande fragmenterade forskningsinsatserna i medlemsstaterna. I sina slutsatser framhöll rådet därför att ett pilotinitiativ för gemensam programplanering ägnat kampen mot dessa sjukdomar, särskilt Alzheimers sjukdom, måste lanseras och uppmanade kommissionen att lägga fram ett förslag till rådets rekommendation.

(7) Gemensam programplanering inom forskningen om neurodegenerativa sjukdomar skulle göra det möjligt att samla kompetens, kunskaper och resurser och främja forskningen om prevention, diagnos och behandling, samt lindra den börda som neurodegenerativa sjukdomar utgör för patienter och samhället.

(8) För att se till att deras gemensamma insatser mot neurodegenerativa sjukdomar är effektiva bör medlemsstaterna upprätta en strategisk forskningsagenda baserad på ett gemensamt synsätt när det gäller prevention, diagnos och behandling av neurodegenerativa sjukdomar.

(9) För att se till att de olika gemensamma insatserna förvaltas på ett effektivt sätt bör medlemsstaterna inrätta en gemensam ledningsstruktur som har i uppdrag att fastställa gemensamma villkor, regler och förfaranden för samarbete och samordning och övervaka genomförandet av den strategiska forskningsagendan.

(10) För att uppnå de mål som fastställs i denna rekommendation bör medlemsstaterna tillsammans med kommissionen undersöka vilka kommissionsinitiativ som kan hjälpa dem att utveckla och genomföra den strategiska forskningsagendan.

(11) Kommissionen bör stödja pilotinitiativet för gemensam programplanering genom att anta kompletterande åtgärder och bör regelbundet rapportera till rådet om hur initiativet utvecklas. Kommissionen bör dessutom undersöka hur den med hjälp av gemenskapens stödinstrument bäst kan bidra till den strategiska forskningsagendan och genomförandeplanen på ett sätt som samverkar med och kompletterar medlemsstaternas och övriga berörda parters instrument och insatser.

HÄRIGENOM UPPMANAS MEDLEMSSTATERNA TILL FÖLJANDE

1. Att utforma en gemensam vision av hur samarbete och samordning inom forskningen på europeisk nivå kan leda till förbättringar när det gäller prevention, diagnos och behandling av neurodegenerativa sjukdomar, särskilt Alzheimers sjukdom.

2. Att utarbeta en strategisk forskningsagenda i vilken behov och mål på medellång till lång sikt fastställs när det gäller neurodegenerativa sjukdomar, särskilt Alzheimers sjukdom. Den strategiska forskningsagendan bör innehålla en genomförandeplan med prioriteringar och tidslinjer samt en beskrivning av de insatser, instrument och resurser som krävs för att genomföra den.

2.1. Följande åtgärder bör vidtas inom ramen för genomförandeplanen:

1. Insamling och utbyte av information om relevanta nationella program och forskningsinsatser.

2. Förstärkning av gemensamma framtidsstudier och utvärdering av medicinska metoder inom grundforskning, medicinsk forskning, vårdforskning och social forskning.

3. Fastställande av områden eller forskning som skulle gynnas av samordning, gemensamma ansökningsomgångar eller av en sammanslagning av resurser när det gäller t.ex. utvecklingen av nya metoder för förebyggande och behandlingsstrategier, nya avbildningstekniker och biomarkörer.

4. Utbyte av informationsresurser och bästa praxis genom t.ex. jämförelser av vårdsystem, däribland strukturer för långtidsvård och informell vård.

5. I lämpliga fall utbyte av befintlig forskningsinfrastruktur eller utveckling av ny infrastruktur på områden som t.ex. samordnade register, blodprovs- och vävnadsbanker eller utveckling av djurmodeller för studier av dessa sjukdomar.

6. Särskilda nätverkscentrum för forskning om neurodegenerativa sjukdomar när det gäller t.ex. kliniska försök, standardisering av diagnoskriterier och diagnosinstrument.

3. Att inrätta en gemensam ledningsstruktur på området neurodegenerativa sjukdomar, särskilt Alzheimers sjukdom, som ska fastställa gemensamma villkor, regler och förfaranden för samarbete och samordning och övervaka genomförandet av den strategiska forskningsagendan.

4. Att tillsammans med kommissionen undersöka eventuella kommissionsinitiativ som kan hjälpa medlemsstaterna att utveckla och genomföra den gemensamma forskningsagendan.

HÄRIGENOM UPPMANAS KOMMISSIONEN TILL FÖLJANDE

1. Att vidta särskilda och kompletterande åtgärder för att stödja pilotinitiativet för gemensam programplanering. Dessa åtgärder bör innefatta stöd till ledningsstrukturen och fastställandet av den strategiska forskningsagendan, tillhandahållande av data och information, samt analyser om det aktuella forskningsläget på detta område i medlemsstaterna och på europeisk nivå.

2. Att undersöka hur den bäst kan bidra med kompletterande åtgärder till den strategiska forskningsagendan och dess genomförandeplan via gemenskapens stödinstrument.

3. Att undersöka möjliga former av samråd och samarbete i denna fråga med vetenskapligt kvalificerade grupper på internationell nivå.

Utfärdad i Bryssel den […]

På rådets vägnar

Ordförande

[1] KOM (2008) 468.

[2] http://register.consilium.europa.eu/pdf/su/08/st13/st13668.sv08.pdf

[3] http://register.consilium.europa.eu/pdf/su/08/st16/st16775.sv08.pdf

[4] M. Flint Beal, Anthony E. Lang, Albert C. Ludolph. Neurodegenerative diseases: neurobiology, pathogenesis and therapeutics, Cambridge University Press 2005.

[5] http://ec.europa.eu/health/ph_information/dissemination/echi/docs/dementia2_en.pdf

[6] Alzheimer’s disease: Scientific, medical and societal implications, Synthesis and recommendations, INSERM, 2007.

[7] Alzheimer Europe (2008) Dementia in Europe Yearbook 2008.

[8] 2009 Alzheimer’s disease facts and figures, US Alzheimer's Disease Association, http://www.alz.org/national/documents/report_alzfactsfigures2009.pdf

[9] Moise, P., Schwarzinger, M., Um M-Y (2004) Dementia Care in 9 OECD Countries: A comparative analysis, OECD Health Working Papers No 13, OECD, Paris.

[10] Alzheimer Plan 2008–2012, http://www.plan-alzheimer.gouv.fr/

[11] Living well with dementia: a National Dementia Strategy, UK Department of Health, 2008 http://www.dh.gov.uk/en/SocialCare/Deliveringadultsocialcare/Olderpeople/NationalDementiaStrategy/DH_083355

[12] http://www.mrc.ac.uk/Utilities/Documentrecord/index.htm?d=MRC004898

[13] http://www.scotland.gov.uk/Topics/Health/health/mental-health/servicespolicy/DFMH/dementia

[14] http://www.regjeringen.no/upload/HOD/Dokumenter%20KTA/DementiaPlan2015.pdf

[15] http://www.bmbf.de/en/10849.php

[16] http://www.swedishbrainpower.se/eng/about_us.htm

[17] http://www.hrb.ie/, http://www.tcd.ie/Neuroscience

[18] http://www.minocw.nl/english/index.html

[19] http://www.ministerosalute.it

[20] http://www.isciii.es/htdocs/index.jsp

[21] ftp://ftp.cordis.europa.eu/pub/lifescihealth/docs/major_catalogue_complet.pdf

[22] http://era-age.group.shef.ac.uk

[23] http://www.neuron-eranet.eu

[24] http://www.neuron-eranet.eu/_media/newsLetter_January09.pdf

[25] KOM(2007) 630 slutlig, http://ec.europa.eu/health/ph_overview/Documents/strategy_wp_sv.pdf

[26] http://ec.europa.eu/health/ph_projects/2005/action1/action1_2005_10_en.htm

[27] http://ec.europa.eu/health/ph_information/reporting/docs/2008_dementiayearbook_en.pdf

[28] http://ec.europa.eu/health/ph_determinants/life_style/mental/docs/pact_en.pdf

[29] http://eadc.alzheimer-europe.org/introduction.html

[30] http://www.adni-info.org/index.php?option=com_frontpage&Itemid=1

[31] EUT C, s. … .

[32] EUT C, s. … .

[33] Fakultativt samråd, EUT C, s. … .

[34] Fakultativt samråd, EUT C, s. … .