EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION 
Bryssel den 10.12.1998 
KOM(1998)763 slutlig 
Förslag till 
RÅDElSyORDRDNIMG ÇEG) 
©m ändring av rådris direktiv 7Û/524/EEG om fodcrtîlirattser beträBande 
återkallande av tillståad för V4ssa aetilHotika 
^femiagt av JcmmaissiDnen) 

MOTIVERING 
Syftet med föreliggande förslag till förordning är att fatta beslut om förbud mot att 
använda fyra antibiotika som tillsatser i foder. 
Sverige tilläts enligt anslutningsakten att bibehålla sitt förbud mot användning av 
fodertillsatser tillhörande gruppen antibiotika i djurfoder. Kommissionen måste fatta 
beslut före den 31 december 1998 beträffande den ansökan om anpassning av rådets 
direktiv 70/524/EEG om fodertillsatser som Sverige lämnat. Med hänvisning till 
skyddsklausulen i direktiv 70/524/EEG förbjöds också i Finland och Danmark vissa 
antibiotika, nämligen tylosinfosfat och spiramycin i Finland och virginiamycin i 
Danmark. 
Kommissionen har rådfrågat Vetenskapliga foderkommittén om användningen av 
tylosinfosfat och spiramycin borde begränsas på grund av allvarliga skäl beträffande 
människors och djurs hälsa. Kommissionen har också rådfrågat Vetenskapliga 
foderkommittén. om användningen av virginiamycin utgjorde en omedelbar risk för 
folkhälsan eller skulle kunna göra det i framtiden. Fastän Vetenskapliga foderkommittén 
i sitt yttrande konstaterar att det inte finns tillräckligt fog för att förbjuda dessa substanser 
som fodertillsatser medger man emellertid att resistenser mot dessa substanser och 
korsresistenser mot de substanser som används inom humanmedicinen som tillhör 
samma grupp som fodertillsatserna i fråga, förekommer hos bakterier hos djur på grund 
av användningen av fodertillsatser. Vetenskapliga foderkommittén medger också att 
dessa resistenser kan överföras till människan, att frekvensen av dessa överföringar inte 
kan bedömas men att man står inför kliniska problem inom humanmedicinen om denna 
överföring äger rum. 
2. 
När det gäller användningen av zinkbacitracin som fodertillsats ökar detta resistenserna 
mot denna substans hos bakterierna hos djur, resistenser som kan överföras till 
människan och på så sätt minska zinkbacitracinets effektivitet inom humanmedicinen. 
Kommissionen anser att man bör slå vakt om zinkbacitracinets effektivitet inom 
humanmedicinen och att tillståndet för att använda zinkbacitracin som fodertillsats bör 
återkallas. 
Till skillnad från Vetenskapliga foderkommitténs slutsatser, men i enlighet med 
rekommendationer från internationella organisationer som Världshälsoorganisationen, 
Internationella byrån för epizootiska sjukdomar och med slutsatserna från Europeiska 
unionens konferens i Köpenhamn i september 1998, anser kommissionen att den har 
tillräckligt med material för att motivera ett förbud. Det är inte längre omstritt att 
antimikrobiella resistenser kan överföras från djur till människa på samma sätt som det är 
bestyrkt att fenomen som resistenser och korsresistenser mot dessa substanser beror på 
användningen av dem som fodertillsatser. 
Kommissionen anser att det är av yttersta vikt att skydda effektiviteten hos de 
humanläkemedel som fortfarande hjälper, särskilt eftersom det kommer att dröja innan 
läkemedel som tillhör de nya klasserna av antibiotika tillåts. Ett av många sätt att nå detta 
mål särskilt beträffande human- och veterinärläkemedel är enligt kommissionen att inte 
öka poolen av resistensgener hos djur och att förbjuda användningen av ovan nämnda 
antibiotika som fodertillsatser. 
Att återkalla tillstånd som beviljats på gemenskapsnivå bör betraktas som en 
förebyggande skyddsåtgärd som kan ses över mot bakgrund av dels undersökningar 
som kommer att göras, dels ett övervakningsprogram för resistens. 
De förbud som föreslås bör gälla från och med den 1 januari 1999. I de medlemsstater 
som när den här förordningen träder i kraft ännu inte har förbjudit en eller flera av ovan 
nämnda fodertillsatser bör emellertid den eller dessa tillåtas i medlemsstaterna i fråga 
fram till den 30 juni 1999, så att fodertillsatserna, samt förblandningar och 
foderblandningar som innehåller dessa fodertillsatser, kan avyttras. 
ZCL 
I enlighet med de förfaranden som föreskrivs i artiklarna 23 och 24 i rådets direktiv 
70/524/EEG om fodertillsatser har kommissionen till Ständiga foderkommittén 
överlämnat ett utkast till kommissionens förordning om återkallande av tillstånd för de 
fyra antibiotika som nämnts ovan. 
På grund av att det den 1 och 2 december inte förelåg något yttrande från Ständiga 
foderkommittén måste kommissionen enligt ovan nämnda artiklar lägga fram de 
planerade åtgärderna för rådet. Rådet måste fatta beslut inom 15 dagar. I avsaknad av 
beslut från rådet kommer kommissionen att anta åtgärderna utom i det fall rådet med 
enkel majoritet uttalar sig mot dessa åtgärder. 
Föreliggande förslag har inga konsekvenser på Europeiska gemenskapens budget. Det 
grundar sig på gemenskapens exklusiva behörighet. 
Förslag till 
rådets förordning (EG) 
om ändring av rådets direktiv 70/524/EEG om fodertillsatser beträffande 
återkallande av tillstånd för vissa antibiotika 
EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING 
med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, 
med beaktande av akten om villkoren för Republiken Österrikes, Republiken Finlands 
och Konungariket Sveriges anslutning till de fördrag som ligger till grund för Europeiska 
unionen och om anpassning av fördragen1, särskilt artikel 151 i denna i förening med 
avdelning VII.E.4 i bilaga XV till densamma, 
med beaktande av rådets direktiv 70/524/EEG av den 23 november 1970 om 
fodertillsatser2, senast ändrad genom kommissionens direktiv 98/19/EG\ särskilt artikel 
11.3 i detta, 
med beaktande av kommissionens förslag, och 
av följande skäl: 
Sverige tilläts enligt bestämmelserna i bilaga XV till anslutningsakten att bibehålla den 
nationella lagstiftning som gällde före anslutningen fram till och med den 31 december 
1998 när det gäller förbud mot användning av fodertillsatser tillhörande gruppen 
antibiotika i djurfoder. Sverige lämnade den 2 februari 1998 in en ansökan om att få 
anpassa lagstiftningen tillsammans med detaljerad vetenskaplig motivering gällande 
följande antibiotika: avilamycin, zinkbacitracin, flavofosfolipol, ardacin och avoparcin, 
spiramycin, tylosinfosfat och virginiamycin. Kommissionen måste fatta beslut före den 
31 december 1998 beträffande den ansökan om anpassning som Sverige lämnat. 
1 EGT C 241, 29.8.1994, s. 1. 
2 EGTL 270, 14.12.1970, s.l. 
3 EGT L 96, 28.3.1998, s. 39. 
Enligt artikel 11 i direktiv 70/524/EEG får en medlemsstat tillfälligt förbjuda 
användningen av någon av de fodertillsatser som omfattas av direktivet om det på goda 
grunder till följd av nya uppgifter eller en ny bedömning som har gjorts av befintliga 
uppgifter sedan bestämmelserna i fråga antogs, kan fastställas att denna tillsats utgör en 
fara för människors och djurs hälsa eller för miljön. 
Finland förbjöd, efter att det undantag som man fick beviljat genom anslutningsakten 
hade löpt ut, användningen av tylosinfosfat och spiramycin i djurfoder på sitt territorium 
från och med den 1 januari 1998 på grundval av en detaljerad motivering som 
överlämnades den 12 mars 1997 enligt skyldigheterna i anslutningsakten. 
Danmark förbjöd användningen av virginiamycin i djurfoder på sitt territorium den 15 
januari 1998. Den detaljerade motiveringen till besluten den 13 mars 1998 och den 1 
april 1998 överlämnades till övriga medlemsstater och till kommissionen. 
Enligt artikel 3a e i direktiv 70/524/EEG kan ett ämne inte tillåtas om det på allvarliga 
grunder beträffande människors och djurs hälsa måste förbehållas medicinsk eller 
veterinärmedicinsk användning. 
Tillståndet för användning av avoparcin tillhörande gruppen glykopeptider drogs in den 
30 januari 19974 som en skyddsåtgärd. Kommissionen skulle se över detta förbud före 
den 31 december 1998 på grundval av resultat från olika undersökningar om 
resistensutveckling genom antibiotikaanvändningen, särskilt glykopeptider, liksom på 
grundval av resultat från det övervakningsprogram för antibiotikaresistens hos djur som 
fått antibiotika vilket i första hand skall genomföras av de personer som ansvarar för 
avyttring av de aktuella fodertillsatserna. Eftersom några nya uppgifter hittills inte 
lämnats till kommissionen är en översyn av förbudet inte motiverad. 
4 Kommissionens direktiv 97/6/IXi av den 30 januari 1997 om lindring av rådets direktiv 70/524/HKG om 
fodertillsatser, EGT L 35, 5.2.1997, s. 11. 
sr 
Det beslöts av försiktighetsskäl den 12 januari 19985 att inte förlänga tillståndet för en 
annan glykopeptid, ardacin, så länge inte resultaten från den forskning som fortfarande 
bedrivs om avoparcin föreligger. 
Kommissionen har rådfrågat Vetenskapliga foderkommittén (SCAN) om tylosinfosfat 
och spiramycin borde förbehållas veterinärmedicinsk användning på grund av allvarliga 
skäl beträffande människors och djurs hälsa. Efter en genomgång av den finländska 
motiveringen för att förbjuda dessa makrolider som fodertillsatser konstaterar kommittén 
i ett yttrande från den 5 februari 1998 att de inlämnade uppgifterna inte ger tillräckliga 
bevis för att användningen av makrolider som fodertillsats innebär en betydande risk för 
människors och djurs hälsa och eftersom tillräckliga uppgifter från försök om 
epidemiologi och spridning av bakterier som är resistenta mot makrolider saknas, finns 
det ingen anledning att förbjuda dessa substanser som fodertillsatser. 
Vetenskapliga foderkommittén medger emellertid att en mer omfattande användning av 
makrolider som fodertillsatser på lång sikt märkbart kommer att bidra till det totala 
selektionstrycket på resistenta bakterier. Kommittén medger också att sannolikheten för 
att resistenta enterokocker eller resistens av typen erm skulle överföras från djur till 
människor är större än att förekomsten av resistenta enterokocker skulle öka hos djuren. 
Vetenskapliga foderkommittén anser att möjligheten att en ökning av den resistenta 
poolen av gener hos djur skulle innebära en verklig risk för människor varken har 
bevisats eller uteslutits men att man skulle kunna förvänta sig att den verkliga risken 
kommer att påvisas. 
5 Kommissionens direktiv 97/72/EG av den 15 december 1997 om ändring av rådets direktiv 70/524/EEG 
om fodertillsatser, EGT L 351, 23.12.1997, s. 55. 
Vetenskapliga foderkommittén noterar dessutom att enterokocker, isolerade från svin 
som är resistenta mot tylosin nästan alla samtidigt är resistenta mot erytromycin, ett 
antibiotikum inom makrolidgruppen som är viktigt inom humanmedicinen särskilt vid 
behandling av luftvägsinfektioner. Kommittén konstaterar att även om korsresistensen 
mot linkosamider och streptograminer inte har testats i Finland finns resistensen mot 
makrolider hos enterokockerna enligt den vetenskapliga litteraturen ofta eller 
huvudsakligen kodad i olika erm~gener som också ger resistens mot linkosamider och 
streptogramin B. Man står här inför ett kliniskt problem inom humanmedicinen om det 
hos de enterokocker som är resistenta mot makrolider också finns en betydande resistens 
mot streptogramin B. Två linkosamider används kliniskt inom humanmedicincn 
nämligen linkomycin och klindamycin. Två streptograminer är kliniskt viktiga inom 
humanmedicinen som en sista utväg vid behandling av enterokocker som är resistenta 
mot vancomycin, nämligen pristinamycin och kombinationen dalfopristin/quinupristin. 
Vetenskapliga foderkommittén noterar också att vissa försök med råttor har visat att 
resistens mot erytromycin kan överföras i den levande organismen från enterokocker till 
andra bakterier. Kommittén påpekar att resistenta enterokocker hos djur skulle kunna 
leva i människor under en kortare eller längre period eller överföra sina resistensgener 
mot makrolider till den mänskliga bakteriefloran, särskilt till mänskliga bakterier såsom 
stafylokocker eller grupp A-streptokocker vilket skulle bli ett kliniskt problem inom 
humanmedicinen, antingen direkt efter intagande av djurprodukter eller genom utbyte ax-
gener i miljön, men att man inte kan bedöma hur frekventa dessa överföringar skulle 
kunna vara. 
Med hänsyn till dessa olika faktorer bedömer kommissionen dem som tillräckliga för att 
motivera ett förbud. Man bör inte riskera att effektiviteten av humanläkemedel, såsom bl. 
a. erytromycin, eventuellt linkomycin, klindamycin, pristinamycin och den nya 
kombinationen dalfopristin/quinupristin som troligen kommer att tillåtas som 
humanläkemedel inom kort, minskar på grund av selektionen av korsresistens som 
orsakats av användningen av tylosinfosfat och spiramycin. 
Dessutom används spiramycin inom humanmedicinen och de resistenser som selekterats 
fram genom användning av spiramycin som fodertillsats ökar poolen av resistensgener 
mot spiramycin vilka skulle kunna överföras från djur till människor och på så sätt 
minska spiramycinets effektivitet inom humanmedicinen. 
Kommissionen har rådfrågat Vetenskapliga foderkommittén om de streptogramin-
resistenta E. faecium och stafylokocker som har selekterats fram genom användningen av 
virginiamycin som tillväxtbefrämjande medel utgjorde en omedelbar risk för folkhälsan 
eller om de skulle kunna göra det i framtiden om streptograminer skulle komma att 
tilldelas en väsentlig roll för behandling av allvarliga sjukdomar hos människan. 
Efter en genomgång av motiveringen konstaterar kommittén i sitt yttrande från den 10 
juli 1998 att användningen av virginiamycin som tillväxtbefrämjande medel inte utgör 
en omedelbar risk för folkhälsan i Danmark eftersom Danmark inte har tagit fram några 
nya rön som visar att resistensen mot streptogramin kan överföras från mikroorganismer 
hos djur till mikroorganismer i matsmältningskanalen hos människan och på så sätt 
äventyra användningen av humanläkemedel i framtiden. Kommittén betonar att det är i 
nuläget i Danmark inte nödvändigt att använda streptograminer eftersom de 
behandlingsmetoder som finns för enterokock- och stafylokockinfektioner fortfarande är 
effektiva. 
Vetenskapliga foderkommittén medger att en pool av resistensgener hos djur kan 
innebära en risk för människan. I motsats till kommissionen anser kommittén att en 
fullständig bedömning av riskerna inte kan göras förrän det föreligger uppgifter framför 
allt om hur stor andel av antimikrobiella resistenser med ursprung i djur som överförs till 
människor. 
S 
Vetenskapliga foderkommittén är dessutom oroad över utvecklingen av resistens mot 
vancomycin bland enterokockerna och metillicin-resistenta stammar av Staphylococcus 
aureus vilka allt oftare är orsaken till nosokomiala infektioner (sjukhussjuka) särskilt i 
Förenta staterna och i södra Europa. Detta kan göra det nödvändigt att använda 
streptograminer som sista utväg för att bekämpa de bakterier som blivit resistenta mot 
andra antibiotika. 
Vetenskapliga foderkommittén konstaterar i sitt yttrande att enterokocker och 
stafylokocker isolerade från höns och svin som är resistenta mot virginiamycin alla har 
en korsresistens mot pristinamycin, som används inom humanmedicinen, eller mot 
kombinationen dalfopristin/quinupristin, som troligen kommer att tillåtas som 
humanläkemedel inom kort. 
Vetenskapliga foderkommittén påpekar också att överföringen av genen sat A som ger 
resistens mot virginiamycin äger rum utanför den levande organismen mellan syngcna 
stammar av Enterococcus faecium. Virginiamycinresistenta E. faecium har hittats i 22 % 
av livsmedel som kommer från svin och i 54 % av livsmedel som kommer från fjäderfä. 
Genetiska faktorer som ger resistens mot virginiamycin finns i den mänskliga 
populationen utan att man känner till deras frekvens. Två virginiamycin- och 
pristinamycinresistenta stammar av E. faecium, den ena isolerad från en holländsk 
jordbrukare och den andra från hans fjäderfåbesättning, har samma genetiska 
fingeravtryck, och även om ett enstaka fall inte innebär att man kan dra några generella 
slutsatser av något som skulle kunna vara ett exempel på en överföring av resistenta 
enterokocker från djur till människa, ger det dock kommissionen en indikation som kan 
komma att bekräftas av ytterligare fall i framtiden. 
Enligt Vetenskapliga foderkommittén lämnade Danmark i augusti 1998 in nya viktiga 
uppgifter som ger belägg för en överföring i den levande organismen av genen sat A i en 
plasmid mellan syngena stammar av E. faecium i det gastrointestinala systemet vid 
försök på råttor. 
3 
Under dessa omständigheter bedömer kommissionen att man inte bör riskera att 
effektiviteten minskar av humanläkemedel som pristinamycin och den nya 
kombinationen dalfopristin/quinupristin som kommer att tillåtas som humanläkemedel 
inom kort på grund av en selektion av korsresistenser orsakade av användningen av 
virginiamycin. 
Zinkbacitracin som tillhör gruppen cykliska polypeptider används också inom 
humanmedicinen särskilt vid topisk behandling av infektioner på hud och slemhinnor. I 
olika publikationer påvisas att zinkbacitracin eventuellt också skulle kunna användas för 
behandling av vancomycinresistenta enterokocker vilka utgör ett kliniskt problem inom 
humansjukvården. De resistenser som selekterats genom användningen av zinkbacitracin 
som fodertillsats ökar ofrånkomligen poolen av resistensgencr mot zinkbacitracin. 
Faktum är att andelen Enterococcus faecium som är resistenta mot zinkbacitracin är 
högre hos kycklingar som har fått zinkbacitracin än hos kycklingar som inte fatt detta. 
Dessa resistenser skulle kunna överföras från djur till människor och minska 
zinkbacitracinets effektivitet när det används som humanläkemedel. 
Man bör slå vakt om zinkbacitracinets effektivitet inom humanmedicinen. 
Enligt slutsatserna från Världshälsoorganisationens konferens i Berlin i oktober 1997. 
från Europeiska unionens Ekonomiska och sociala kommitté, från Internationella byrån 
för epizootiska sjukdomar och från konferensen om det mikrobiella hotet i Köpenhamn i 
september 1998 bör antibiotikaresistens hädanefter anses som ett betydande och 
komplext problem av internationella dimensioner. I enlighet med de rekommendationer 
som gavs vid dessa konferenser är det önskvärt att införa ett generellt 
övervakningssystem för mikrobiell resistens som beror på användning av antibiotika. De 
resistensfenomen som uppträder på sjukhusen, men också hos befolkningen, bör 
dessutom bromsas. 
to 
Det kommer att dröja innan läkemedel som tillhör de nya klasserna av antibiotika tillåts. 
Det är därför av yttersta vikt att skydda effektiviteten hos de humanläkemedel som 
fortfarande hjälper. 
Ett av många sätt att nå detta mål särskilt beträffande humanläkemedel är att inte öka 
poolen av resistensgener hos djur, särskilt när dessa resistenser skulle kunna överföras till 
människor och sålunda minska human läkemedels effektivitet. Talrika vetenskapliga 
belägg finns för att en sådan överföring äger rum, inte bara för organismer som orsakar 
zoonoser utan också för kommensala organismer. 
Ett sätt att motverka detta fenomen, som har sitt ursprung i att antibiotika inom 
djuruppfödningen administreras som veterinärläkemedel eller som fodertillsats, är att inte 
längre tillåta att antibiotika, som tillåts som humanläkemedel eller som är kända för att ge 
selektion av korsresistens mot antibiotika som används inom humanmedicinen, används 
som fodertillsatser eftersom det finns starka skäl för att dessa* ämnen bör förbehållas 
humanmedicinen. 
Att förbjuda fyra antibiotika, zinkbacitracin, spiramycin, virginiamycin och 
tylosinfosfat bör betraktas som en förebyggande skyddsåtgärd som kan ses över, dels 
mot bakgrund av undersökningar som kommer att göras, dels det övervakningsprogram 
som bör införas. 
På grundval av den aktuella kunskapen inom vetenskap och teknik verkar det dock inte 
som om de uppgifter som Sverige lämnat in motiverar att tillstånden återkallas för 
antibiotika av typ natrium-monensin och natrium-salinomycin som tillhör 
jono forfamilj en, eftersom ingen jonofor idag används inom veterinär- eller 
humanmedicinen och eftersom dessa två substanser, enligt den kunskap man har i dag, 
inte ger selektion av någon korsresistens mot antibiotika som används inom human- eller 
veterinärmedicinen. 
M 
Förbudet mot följande antibiotika: zinkbacitracin, spiramycin, virginiamycin och 
tylosinfosfat, bör betraktas som en förebyggande skyddsåtgärd som kan omprövas till följd 
av resultaten från de undersökningar som kommer att utföras och av etablerade 
övervakningsprogram. 
På grundval av den aktuella kunskapen inom vetenskap och teknik verkar det också som 
om de uppgifter som Sverige lämnat in inte motiverar ett förbud mot antibiotika av typen 
flavofosfolipol som tillhör fosfoglykopeptider, eftersom ingen substans som tillhör 
samma familj används inom veterinär- eller humanmedicinen i våra dagar och eftersom 
flavofosfolipol, enligt den kunskap man har i dag, inte ger selektion av någon 
korsresistens mot antibiotika som används inom human- eller veterinärmedicinen. 
På grundval av den aktuella kunskapen inom vetenskap och teknik verkar det dessutom 
som om de uppgifter som Sverige lämnat in inte motiverar ett förbud mot antibiotikumet 
avilamycin, som tillhör familjen ortosomyciner, eftersom ingen substans som tillhör 
samma familj används inom humanmedicinen i våra dagar. Detta beslut kommer att tas 
upp på nytt med hänsyn till de kompletterande studier som den ansvarige för avyttringen 
av avilamycin skall lämna in om resistensmekanismer och resistensutveckling hos vissa 
mikroorganismer, särskilt Enterococcus faecium, liksom om eventuell korsresistens mot 
everninomycin, som för närvarande utvecklas för att i framtiden tillåtas inom 
humanmedicinen eller mot andra substanser som används inom humanmedicinen med 
samma verkningsplats som avilamycin. 
Beslutet att även i fortsättningen tillåta natrium-monensin, natrium-salinomycin, 
flavofosfolipol och avilamycin bör ses över med hänsyn till resultaten från de studier 
som gjorts av arbetsgruppen för antimikrobiell resistens vilken inrättats av Vetenskapliga 
styrkommittén. 
Sverige måste efter den 31 december 1998 i full utsträckning tillämpa 
gemenskapslagstiftningen för fodertillsatser. 
12. 
För att göra det möjligt att följa bestämmelserna i den här förordningen är det nödvändigt 
med en övergångsperiod för de medlemsstater där en eller flera av de fodertillsatser som 
avses i artikel 1 för närvarande är tillåtna. 
I avsaknad av ett yttrande från Ständiga foderkommittén har kommissionen enligt 
förfarandet i artiklarna 23 och 24 i direktiv 70/524/EEG inte kunnat anta de 
bestämmelser som kommissionen hade för avsikt att lägga fram i frågan. 
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. 
Artikel 1 
Följande antibiotika i bilaga B till direktiv 70/524/EEG skall utgå: 
Zinkbacitracin 
Spiramycin 
Virginiamycin 
Tylosinfosfat 
Artikel 2 
Kommissionen skall före den 31 december år 2000 se över bestämmelserna i den här 
förordningen på grundval av de resultat som erhållits från 
- olika undersökningar om utveckling av resistens genom användning av dessa 
antibiotika, och 
- ett övervakningsprogram för mikrobiell resistens hos djur som behandlats med 
antibiotika; detta skall i första hand genomföras av dem som ansvarar för att 
fodertillsatserna i fråga släpps ut på marknaden. 
13 
Artikel 3 
Denna förordning träder i kraft den tredje dagen efter det att den har offentliggjorts i 
Europeiska gemenskapernas officiella tidning. 
Den skall tillämpas från och med den 1 januari 1999. 
Om en medlemsstat i enlighet med gemenskapslagstiftningen inte förbjudit ett eller flera 
av de antibiotika som avses i artikel 1 i den här förordningen den dag då denna träder i 
kraft, skall detta eller dessa antibiotika vara tillåtna i den medlemsstaten fram till den 30 
juni 1999. 
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater. 
Utfärdad i Bryssel den På rådets vägnar 
Ui 

ISSN 1024-4506 
KOM(98) 763 slutlig 
DOKUMENT 
SV 03 15 05 02 
Katalognummer : CB-CO-98-753-SV-C 
Byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer 
L-2985 Luxemburg 
/f