if -ii EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION 
Bryssel den 29.01.1996 
KOM(%) 20 slutlig 
RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL RÅDET OCH 
EUROPAPARLAMENTET 
Samarbete mellan förvaltningar om 
genomförande av lagstiftningen 
för den inre marknaden 
- en lägesrapport -

- A -
Innehåll 
I. Inledning 1 Q^ 
II. Anmälan av kontaktställen 2 
Tabell 1: Anmälningar av kontaktställen för varje område och medlemsstat 3 
III. Program för diskussioner 4 
IV. Förbättringar av nuvarande förfaranden 6 
Bilaga Samarbete om genomförandet inom särskilda områden av lagstiftningen för 
den inre marknaden 8 
Tabell 2: Karolusprogrammet - utbyten i prioritetsordning 55 
-I-O- -
I - Inledning 
1. I denna rapport ges en översikt över de framsteg som gjorts för att säkerställa att 
gemenskapslagstiftningen för den inre marknaden genomförs på ett mera konsekvent sätt genom 
att främja samarbete och ömsesidigt bistånd mellan förvaltningarna i de olika medlemsstaterna. 
Detta är ett mål, som svarar mot de behov som uttryckts av företag, konsumenter, medlems­
staternas regeringar och EG.s institutioner, angavs i kommissionens strategiska program för den 
inre marknaden1. 
Kommissionen fastställde en ram för samarbetet om genomförandet i sitt meddelande av den 16 
februari 1994 om utveckling av det administrativa samarbetet i samband med genomförandet och 
tillämpningen av gemenskapsrätten inom den inre marknaden2. Rådet antog till följd därav en 
resolution3 den 16 juni 1994 i samma fråga. Ekonomiska och sociala kommittén också fäst 
uppmärksamheten på denna fråga4 och helt nyligen har rådets franska ordförande gjort den till en 
huvudfråga och förknippat den särskilt med vitesnivåerna vid underlåtelse att följa gemenskapens 
bestämmelser. Efter kommissionens meddelande om vitenas roll vid genomförandet av gemen­
skapslagstiftningen för den inre marknaden5, antog rådet en resolution den 29 juni 1995, där ett 
gemensamt tillvägagångssätt fastställdes6. I denna resolution betonades att " det administrativa 
samarbetet måste stärkas inom de sektorer där så är nödvändigt och där det inte nått tillräckligt 
långt och det måste under alla omständigheter uppfylla kraven på en effektiv och enhetlig tillämp­
ning av gemenskapens bestämmelser". 
2. I rådets resolution av den 16 juni 1994 efterlystes bl. a. tre särskilda åtgärder i samman­
hanget: 
i) Medlemsstaterna uppmanades att till kommissionen senast den 31 december 1994 
överlämna en förteckning över kontaktställen för samordning av genomförandet inom 
vart och ett av de arton prioriterade områdena av gemenskapslagstiftningen för den inre 
marknaden samt lämna nödvändiga upplysningar om hur denna samordning utformats 
inom dessa områden. 
ii) Kommissionen uppmanades fullfölja det program för diskussioner med medlemsstaterna 
som den redan inlett i sektorskommittéer och arbetsgrupper i syfte att komma fram till 
vilket slag av samarbete som krävs inom varje prioriterat område av lagstiftningen. 
iii) Kommissionen uppmanades att på grundval av dessa diskussioner föreslå förbättringar 
av nuvarande förfaranden, bl. a. en utvidgning av stödåtgärder för det administrativa 
samarbetet, t. ex. seminarier, utbildnings- och utbytesprogram för berörda tjänstemän 
och offentliggörande av vägledningar om hur bestämmelserna skall tolkas. Detta skulle 
också vid behov inbegripa anpassningar till lagstiftningen. 
I de följande kapitlen redovisas de framsteg som gjorts på dessa områden. 
1 Kommissionens meddelande till rådet av den 22 december 1993 "Optimering av den inre marknaden": Strategiskt program, 
(COM(93) 632 slutligt). 
2 COM(94) 29 slutlig , 16.2.1994. 
3 Rådets resolution av den 16 juni 1994 om utveckling av det administrativa samarbetet i samband med genomförandet och 
tillämpningen av gemenskapsrätten inom den inre marknaden, EGT nr C 179, 1.7.1994, s. 1 
4 Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande över den årliga rapporten om den inre marknadens funktion, EGT nr C 393, 
31.12.1994, s 14 i rekommendation 2: "tillämpningen och kontrollen. . . måste övervakas rigoröst." 
5 Kommissionens meddelande till rådet och Europaparlamentet om vitenas roll vid genomförandet av gemenskapslagstiftningen för 
den inre marknaden, COM(95) 162 slutlig, 3.5.1995. 
6 Rådets resolution av den 29 juni 1995 om vitenas roll vid genomförandet av gemenskapslagstiftningen för den inre marknaden, 
EGT nr C 188, 22.7.1995, s. 1. 
Il - Anmälan av kontaktställen 
3. Samtliga medlemsstater har nu anmält kontaktställen för de flesta av de prioriterade 
områden som anges i resolutionen från juni 1994. Viss lagstiftning omfattar redan krav på att 
kontaktställen för samordning av genomförandet skall anmälas till kommissionen, t. ex. direktiv 
93/99 om kontroll av livsmedel och direktiv 89/48 om erkännande av examensbevis. 
Kommissionen avsåg inte att ersätta eller dubblera dessa redan befintliga system utan snarare att 
få en bekräftelse på att de fungerar på ett riktigt sätt. Syftet med dessa kontaktställen är att sätta 
de tjänstemän som ansvarar för genomförandet av de bestämmelser som rör den inre marknaden 
i förbindelse med varandra. Om kontrollen eller övervakningen är decentraliserad kan det vara 
nödvändigt att meddelanden passerar via en centralt placerad samordnare på nationell nivå. Det 
bör dock påpekas att man i vissa fall anmält regionala myndigheter, t. ex. enskilda tyska delstater. 
4. Av uppgifterna om kontaktställena framgår i allmänhet vilken administrativ enhet som är 
direkt berörd i medlemsstatens administration (eller kommissionen) och ett faxnummer till 
enheten. I de flesta fall namnges en person och anges vederbörandes direkttelefonnummer. I 
några anmälningar redovisas de språk som talas eller kan läsas på kontaktställena och deras 
elektroniska postadresser (E-post). I vissa fall anges en tjänsteman vid medlemsstatens ständiga 
representation i Bryssel som kontaktställe. Alla kontaktställen har lagts in i en databas från vilken 
utskrifter eller disketter distribueras till berörda intressenter. 
Av tabell 1 framgår för varje lagstiftningsområde vilka medlemsstater som anmält kontaktställen 
vid tidpunkten för slutbearbetningen av detta meddelande (27.11.95). Om det finns delområden 
inom ett lagstiftningsområde redovisas i tabellen de kontaktställen för varje delområde som är helt 
eller delvis angivna i den inkomna anmälan. I det senare fallet anges bokstaven "D" i den 
skuggade rutan. En svart ruta innebär att ingen anmälan inkommit. Databasen innehåller också 
uppgifter om kontaktställen för de tre områden som anmälts till kommissionen separat: strategiska 
produkter, narkotikaprekursorer och erkännande av examensbevis (förtecknat under etablerings-
rätt). Medlemsstatemas anmälningar för alla tre områdena är fullständiga. 
Tabellen visar att i denna omgång endast en medlemsstat underlåtit att anmäla kontaktställen 
inom mer än ett eller ett par områden. Grekland har ännu inte anmält kontaktställen inom fyra av 
de arton områden som är förtecknade i rådets resolution och har endast delvis anmält sådana på 
andra områden. 
Nationella kontaktställen för radio- och TV-sändning har ännu inte anmälts av två medlemsstater. 
Kommissionen begärde särskilt en detaljerad uppdelning av kontaktställena inom transport­
området, men endast sju av medlemsstaterna har gjort en fullständig anmälan (Spanien har 
anmält ett enda kontaktställe för hela transportområdet). I tabellen anges endast två av områdena 
enligt bilagan till rådets resolution av den 16 juni 1994 uppdelade på delområden, nämligen 
"livsmedel, djurhälsa och växtskydd, veterinärmedicin" och "beskattning". Det delområde som har 
det minsta antalet anmälningar är direkt beskattning. 
5. Många av de kontaktställen som anmälts förefaller vara tjänstemän som i huvudsak sysslar 
med lagstiftning eller policy snarare än med marknadskontroll av varor eller tjänster eller det 
faktiska genomförandet av lagstiftningen. Kommissionen anser att kontakterna mellan samord­
narna av policyn och deras kolleger som kontrollerar marknaden behöver säkerställas så att 
information om efterlevnaden snabbt kan förmedlas från en medlemsstat till en annan. Likaledes 
är en del av de områden som anges i rådets resolution av den 16 juni 1994 mycket omfattande. 
Ett enda kontaktställe för direktiv om teknisk harmonisering skulle t. ex. behöva täcka åtskilliga vitt 
skilda lagstiftningsområden, från medicin till leksaker. Den grad i vilken de anmälda 
kontaktställena faktiskt utnyttjas kommer att visa om de är lämpligt utvalda. 
Tabell 1 - Anmälningar av kontaktställen för varie område och medlemsstat den 27.11.1995 
MEDLEMSSTAT 
1. Teknisk harmonisering; direktiv som 
har till syfte att undanröja handels­
hinder 
2. Offentlig upphandling 
3. Skjutvapen 
4. Strategiska produkter 
5. Direktiv om produktsäkerhet i 
allmänhet 
6. Telekommunikation 
7. Livsmedel, djurhälsa och växtskydd, 
veterinärmedicin 
a) livsmedel 
b) veterinärkontroller 
c) växtskyddskontroller 
d) veterinärmedicin 
8. Anmälan av tekniska förordningar -
direktiv 83/189 
9 Tullar och punktskatter 
10. Beskattning 
a) direkt beskattning 
b) indirekt beskattning 
11. Narkotikaprekursorer 
12. Kulturföremål 
13. Etableringsrätt 
14 Bolagsrätt 
15. Försäkrings- och bankverksamhet, 
värdepapper 
16. Immateriell äganderätt 
17. Radio-och TV-sändning 
18. Transport B DK 
SIP-: D EL 
...',p.::: 
• 
• 
• 
:;;:p:s;ï E F 
mm IR 
L 
I I 
P 
mm 
i L 
mm • NL A P 
mm m 
mm Fl 
N 
mm s 
mm UK 
mim 
wm 
(D = området delvis anmält; svart ruta=ännu inte anmält;alla andra anmälda) 
Märk att kommissionen tillämpar dataskyddsprinciperna i direktiv 95/46/EG^ Följaktligen är 
tillgången till personlig information strikt begränsad till de avdelningar i kommissionen och de 
delar av medlemsstaternas förvaltningar som är direkt involverade i utövandet av det särskilda 
tillämpningssamarbetet i fråga. Kontaktpersoner kommer att förses med fullständig information 
om detta och om vilka avsikterna är för att använda dessa uppgifter. Kontaktpersonerna kommer 
dessutom att informeras i förhand om - och kommer att få ge sitt medgivande till att - uppgifter 
distribueras vidare till andra särskilda organ. 
Föga information om strukturer och förfaranden vid genomförandet har inkommit trots att rådet i 
en resolution uppmanat medlemsstaterna att inkomma med sådan. 
6. Medlemsstaterna skulle också kunna vidta andra åtgärder i framtiden för att säkerställa att 
det system med kontaktställen som nu finns utnyttjas effektivare, t. ex. upprätta kontaktställen som 
Europaparlamentets och rådets direktiv 95/46/EG av den 24 oktober 1995 om skydd för enskilda personer med avseende på 
behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter, EGT nr L 281, 23.11.1995, s. 31. 
ger privatpersoner och företag (särskilt små och medelstora företag) en möjlighet att samverka 
med myndigheter i alla medlemsstater och därvid kunna rikta uppmärksamheten mot hinder för 
den fria rörligheten eller handeln. Som exempel kan nämnas den brittiska enheten för efter­
levnaden av den gemensamma marknaden och den danska kommittén om handelshinder. I rådets 
resolution8 nyligen begärde man att sådana kontaktställen skulle upprättas för företag, särskilt 
små och medelstora företag, och i en annan resolution9 uppmanades kommissionen att lämna en 
rapport till rådet om sina slutsatser. Hittills har mycket få medlemsstater genomfört detta politiska 
åtagande. 
Medlemsstaterna kan inte anses göra sitt bästa när det gäller att undanröja hinder för handeln och 
och den fria rörligheten för personer så länge det inte finns tillgång till sådana kontaktställen som 
kan ta upp problemen på den inre marknaden på ett så obyråkratiskt sätt som möjligt. 
- Program för diskussioner 
7. Diskussioner om samarbetet i samband med genomförandet hölls under 1994 och tidigt 
under 1995 på alla de arton lagstiftningsområden som är förtecknade i bilagan till rådets resolution 
av den 16 juni 1994 (se bilagan till detta meddelande), med undantag av området radio- och TV-
sändning. 
Syftet med diskussionerna var fyrfaldigt: 
• Att fastställa behovet av ömsesidigt bistånd inom varje sektor eller verksamhetsområde 
(krav på informationen och sätt att uppfylla dem). 
• Att avgöra i hur hög grad dessa behov redan är uppfyllda. 
• Att om nödvändigt uppmuntra deltagarna i diskussionerna att ta upp eller utvidga 
samarbetet om genomförandet. 
• Att om så inte redan skett sammanställa förteckningar över kontaktställen i medlems­
staterna. 
En närmare redovisning av samarbetet om genomförandet inom dessa sektorer ges i bilagan. 
8. Dessa frågor har diskuterats vid möten i kommittéer och arbetsgrupper som anordnats av 
kommissionen och där företrädare för medlemsstaternas förvaltningar med ansvar för det berörda 
området deltagit. Samtidigt har Rådgivande kommittén för samordning av den inre marknaden 
(IMAC)10 hållits underrättad om hur arbetet fortskridit, särskilt när det gäller frågan om 
kontaktställena. 
De expertkommittéer eller andra organ som lämnat synpunkter faller inom tre kategorier: 
• De kommittéer vars enda syfte är att säkerställa samarbetet om genomförandet (t. ex. 
Ständiga kommittén för administrativt samarbete om indirekt beskattning - SCAC). 
8 Rådets resolution av den 10 oktober 1994 om att ge fritt spelrum för dynamiken och den innovativa potentialen i små och 
medelstora företag, inbegripet hantverkssektorn och mycket små företag, i en konkurrensinriktad ekonomi, EGT nr C 294, 
22 10.1994 - sista tankstrecket i avsnitt III, s. 7 
9 Rådets resolution av den 21 november 1994 om stärkande av konkurrenskraften i gemenskapens industri, EGT nr C 343, 
6.12.1994 - punkt III.4, s. 4. 
10 Kommissionens beslut 93/72EEG av den 23 december 1992 om inrättande av en rådgivande samordningskommitté för den inre 
marknaden, EGT nr L 26, 3.2.1993, s 18 
De kommittéer som har en reglerande eller rådgivande roll men som utnyttjar en del av 
sin tid till samarbete om genomförandet (t.ex. Ständiga veterinärkommittén). 
• De kommittéer som snarare sysslar med principiella frågor än med genomförande, men 
som tillfälligt kan fungera som en informationskanal mellan nationella verkställande 
myndigheter och mellan sådana och kommissionen (t.ex. Rådgivande kommittén för 
offentlig upphandling). 
Kommissionen är angelägen om att det samarbete som beskrivs i bilagan och som på vissa 
områden endast är indirekt knutet till genomförandet av bestämmelserna på fältet mera kon­
centreras på genomförandefrågor. 
Ett kommunikationssätt som redan använts på flera områden ägnades särskild uppmärksamhet 
under diskussionerna, nämligen elektroniska datanät. Erfarenheterna av redan befintliga nät bör 
utnyttjas i framtida projekt. 
IMAC har hållits underrättad om och lämnat synpunkter på denna rapport. 
9. Ett antal områden som inte nämns i rådets resolution av den 16 juni 1994 är upptagna i 
bilagan till denna rapport, nämligen socialpolitik, offentlig förvaltning och konkurrenspolitik, efter­
som dessa områden stödjer den inre marknadens funktion. Det finns också i slutet avsnitt om 
telematiknät mellan förvaltningar och om utbytesprogrammet Karolus11. 
10. Samtidigt som behoven varierar beroende på vilket område av gemenskapens verksamhet 
som berörs kan man peka på vissa gemensamma drag när det gäller diskussionerna hittills. 
För det första varierar omfattningen av det nuvarande samarbetet om genomförandet i hög grad 
mellan gemenskapslagstiftningens prioriterade områden. Dessa kan i stora drag delas in i fyra 
kategorier: 
1. Sådana där ett mycket nära samarbete mellan förvaltningarna redan förekommer, 
t. ex. tull, moms, veterinära kontroller och växtskyddskontroller, bank- och 
försäkringsverksamhet, värdepapper (och, utöver de prioriterade sektorerna, social 
trygghet för migrerande arbetstagare). 
2. Sådana där nya former för samarbete om genomförandet nyligen införts och där 
övervakning av dessa system är nödvändig, 
t. ex. farmaceutiska produkter, livsmedel och strategiska produkter. 
3. Sådana där samarbete förekommer, men i varierande omfattning, 
t. ex. skjutvapen, kulturföremål, produktsäkerhet, legal metrologi, transport och 
telekommunikation. 
4. Sådana där kommissionen anser att ett samarbete mellan förvaltningarna för genom­
förandet av gemenskapslagstiftningen behöver etableras ytterligare, 
t. ex. när det gäller vissa av direktiven om en "ny metod" (särskilt de som nyligen trätt 
i kraft), offentlig upphandling, direktivet om en "television utan gränser" och 
dataskyddsdirektivet 
11. Behoven av ytterligare samarbete varierar också från område till område. De kan sträcka sig 
från utbyte av specifika sifferuppgifter (i samarbetet om beskattning, tull och statistik) till ett behov 
av att förstå förfaranden vid utsläppande av produkter eller tjänster på marknaden i andra 
medlemsstater. 
11 Rådets beslut 92/481/EEG av den 22 september 1992 om antagande av en handlingsplan för utbytesverksamhet mellan 
medlemsstaternas förvaltningar i fråga om nationella tjänstemän som medverkar i genomförandet av den gemenskapslagstiftning 
som krävs för att förverkliga den inre marknaden, EGT nr L 286, 1.10.1992, s. 65. 
6-
Inom tekniska områden, t. ex när det gäller medicinska produkter eller terminalutrustning, krävs ett 
informationsutbyte om provningstekniker och de berörda produkternas eller tjänsternas egen­
skaper. 
Andra behov som ofta uttrycks gäller översättning av information, vägledning vid tolkning av 
lagstiftningen, utarbetande av regler för förfaranden vid informationsutbyte och framför allt en 
samordnad utbildning av de myndigheter som har ansvar för genomförandet. 
Ett annat behov som har blivit uppenbart pä vissa områden, t. ex tull, narkotikaprekursorer och 
vapen, är att man måste klargöra förhållandet mellan de åtgärder som vidtas enligt Romfördraget 
och de åtgärder för vilka det melianstatliga samarbetet enligt avdelning VI i Maastrichtfördraget 
gäller. 
12. Tjänstemännen i medlemsstaterna och kommissionen var angelägna om att ha tillgång till 
kontaktställen inom sina sektorer. De som sysslade med förfrågningar från företag behövde ibland 
kontakter inom andra sektorer för att minska den tid det tar att lösa problemen. 
Handelsdepartementet i en medlemsstat måste t. ex. kontakta myndigheterna i ett annat land 
genom dess ambassad för att det skulle vara möjligt att släppa ut öl på marknaden i den 
medlemsstaten utan att frågan skulle behöva genomgå en förnyad prövning; en direktkontakt med 
de tillämpande livsmedelsmyndigheterna skulle snabbare ha löst problemet. 
13. Medlemmar i kommittéer och grupper som lämnat synpunkter förutsatte i allmänhet att 
kommissionen skulle sköta samordningen och i många fall finansieringen av samarbetet, t.ex. när 
det gäller att införa elektroniska datanät. Undantag utgjorde bankinspektionsmyndigheterna som 
samarbetar inom ramen för ett antal bilaterala överenskommelser, myndigheterna för direkt 
beskattning som samarbetar enligt direktiv 77/799/EEG och de bilaterala skattekonventionerna 
och till viss del tillsynsmyndigheterna för telekommunikation. 
14. Inom sektorer där samarbetet antingen var på väg att utvecklas eller redan var väl utvecklat 
var man i allmänhet medveten om behovet av gemensam utbildning av tjänstemän med ansvar för 
genomförandet. De som hade erfarenhet av Karolus-programmet tyckte i allmänhet att det var 
mycket bra men de fördelar som programmet erbjuder hade inte spritts i tillräckligt hög grad. En 
vanlig uppfattning var att de som skulle haft mest nytta av erfarenhetsutbytet inte hade tid att delta 
i mer omfattande utbytesprogram. Dessutom var förvaltningarnas möjligheter att fungera som 
värdar begränsade. Dessa faktorer kan ha bidragit till att målet när det gäller antalet utbyten inte 
hade nåtts. Mot bakgrund av resultaten av andra program, t. ex. Matteus för tulltjänstemän, 
uttrycktes inom ett antal sektorer önskemål om kortare utbytesperioder eller besök och om 
gemensamma seminarier och liknande utbildningsverksamhet, utöver den hittills etablerade 
utbytesverksamheten. 
IV.- Förbättringar av nuvarande förfaranden 
15. Endast preliminära slutsatser kan dras på detta tidiga stadium. Ytterligare åtgärder behövs 
emellertid för att målet att skapa en enhetlig tillämpning av gemenskapsrätten i hela unionen skall 
kunna uppnås. Kommissionen vill framför allt rekommendera följande åtgärder. 
Kontaktställen 
• Medlemsstaterna bör så snart som möjligt anmäla de återstående kontaktställena för de 
arton områden som är förtecknade i bilagan till resolutionen av den 16 juni 1994 
• De bör också lämna in tillräckligt med uppgifter om sina strukturer och förfaranden för 
genomförandet. 
• Medlemsstaterna bör säkerställa att förteckningarna över kontaktställen är uppdaterade och 
anmäla alla ändringar till kommissionen. 
• Kommissionen kommer att undersöka hur de direktanslutna versionerna av dessa 
förteckningar skall användas. 
• Kommissionen kommer under 1996 att utvidga sin granskning av det arbete som utförts av 
de kontaktställen som anmälts till detta program för att ta reda på hur ofta de meddelar sig 
med varandra, hur användbara resultaten av deras samarbete är och hur samarbetet skulle 
kunna förbättras. Kommissionen kommer att redovisa detta till IMAC. 
• Medlemsstaterna bör så snart som möjligt genomföra rådets resolution av den 10 oktober 
1994 genom att inrätta kontaktställen för allmänheten, särskilt för små och medelstora 
företag, så att fördelarna med det system med kontaktställen mellan förvaltningarna som nu 
finns kan utnyttjas fullt ut. 
Fler möjligheter till gemensam utbildning 
• Kommissionen kommer att undersöka om det är möjligt att ändra Karolusprogrammet, 
framför allt genom att införa särskilda utbildningssammankomster av liknande slag som de 
nuvarande Matteus- och Matteus-Tax-seminarierna. Tyngdpunkten är då tänkt att ligga på 
gemensam utbildning av befattningshavare från olika länder och en större flexibilitet i 
utbytesverksamheten. 
• Kommissionen och medlemsstaterna bör också, utöver utbytesverksamhet och 
utbildningssammankomster, uppmuntra kortare ömsesidiga gemensamma besök eller 
gemensamma inspektioner liknande dem som för närvarande genomförs inom GLP- och 
livsmedelsområdena, eftersom sådana behövs för att ge de tjänstemän som ansvarar för 
genomförandet ett perspektiv på hela gemenskapen som kan bidra till en enhetlig 
tillämpning. 
Grund för samarbetet 
• Slutligen kommer kommissionen att, om så behövs och i samråd med medlemsstaterna, i 
slutet av 1996 försöka utarbeta grundläggande regler för samarbetet om genomförandet 
inom varje sektor eller lagstiftningsområde med t. ex angivande av exakt vilken typ av 
information som skall utbytas och på vilket stadium i genomförandeprocessen. Endast 
sådana "skräddarsydda" lösningar som tar hänsyn till varje sektors särdrag kan skapa det 
förtroende som krävs mellan förvaltningarna. Spelregler som skall följas av alla inblandade 
parter har visat sig särskilt nödvändiga för direktiven om "ny metod". Om det inom vissa 
sektorer visar sig omöjligt att genomföra bestämmelserna på ett tillfredsställande sätt, t. ex. 
enligt artikel 5 i fördraget, kommer kommissionen att överväga att föreslå lagstiftning som 
gör bestämmelserna om samarbete tvingande. 
Kommissionen uppmanar rådet Och parlamentet att beakta ovanstående rekommendationer. 
-8 
Bilaga 
Samarbete om genomförandet inom särskilda områden 
av lagstiftningen om den inre marknaden 
Innehåll 
Del I. Prioriterade områden i rådets resolution av den 16 juni 1994 
1. Teknisk harmonisering: direktiv som har till syfte att undanröja handelshinder 9 
2. Offentlig upphandling 16 
3. Skjutvapen 18 
4. Strategiska produkter 19 
5. Direktiv om produktsäkerhet i allmänhet 20 
6. Telekommunikation 21 
7. Livsmedel, djurhälsa och växtskydd, veterinärmedicin 23 
8. Anmälan av tekniska förordningar 28 
9. Tull 29 
10. Beskattning 31 
11. Narkotikaprekursorer 33 
12. Kulturföremål 35 
13. Etableringsrätt 37 
14. Bolagsrätt 38 
15. Försäkrings- och bankverksamhet, värdepapper 40 
16. Immateriell äganderätt ., 44 
17. Radio- och TV-sändning 45 
18. Transport 46 
Del II. Andra områden 
19. Socialpolitik 47 
20. Offentlig förvaltning 49 
21. Konkurrens 50 
22. Telematiknät mellan förvaltningar (TNA/IDA) 52 
23. Utbytesprogammet Karolus 54 
Beskrivningen av samarbetet om genomförandet inom vart och ett av de berörda lagstiftningsom­
rådena är uppdelad i högst fem avsnitt: 
I - Inledning 
II - Nuvarande system för samarbete om genomförandet 
III - Behov av samarbete 
IV - Hinder för samarbete 
V - Planerade åtgärder 
-9-
Dell 
Prioriterade områden i rådets resolution av den 16 juni 1994 
1. Teknisk harmonisering: direktiv som har till syfte att undanröja handels­
hinder 
Denna sektor har delats upp i följande delområden: 
A - Ny metod: Leksaker, maskiner, personlig skyddsutrustning, elektromagnetisk kompatibilitet, -
lågspänningsutrustning - gasanordningar, tryckkärl, medicintekniska produkter, metrologi och 
sprängämnen 
B - Farmaceutiska produkter 
C - God laboratoriesed 
Kontroll av överensstämmelse och marknadsövervakning i samband med dessa direktiv är ett av 
de områden där Karolusprogrammet för utbyte av tjänstemän med ansvar för genomförandet står 
öppet. Se avsnitt 23 i Karolusprogrammet för närmare uppgifter. 
1 A — Ny metod: Leksaker, maskiner, personlig skyddsutrustning, 
elektromagnetisk kompatibilitet, lågspänningsutrustning, gasanordningar, 
tryckkärl, medicintekniska produkter, metrologi och sprängämnen 
I - Inledning 
Tillämpningen av dessa direktiv har först nu blivit tvingande. De har också ändrats genom direktiv 
93/68/EEG12, som föreskriver EG-märkning för vissa där angivna produkter och som trädde i kraft 
den 1 januari 1995. Efter en övergångstid fram till den 1 januari 1997 kommer sådan märkning att 
vara obligatorisk inom varje sektor (vilket nu är fallet med leksaker). Ett samarbete om 
genomförandet börjar alltså först nu att utvecklas. 
II - Nuvarande system för samarbete om genomförandet 
• Leksaksdirektivet13 gäller sedan 1.1.1990. 
Kontakterna mellan kommissionen och medlemsstaterna äger huvudsakligen rum i samband 
med tillkännagivanden om säkerhetsåtgärder, med de nationella tillsynsmyndigheterna, 
innan någon spridning ägt rum av dessa tillkännagivanden i medlemsstaterna i allmänhet. 
Dessa konsultationer är punktvisa och i allmänhet bilaterala. Kommissionen har, för att 
komplettera de upplysningar den innehar om tillämpningen av direktivet i varje land och för 
att möjliggöra ett åsiktsutbyte angående vissa problem när det gäller dess tolkning och 
tillämpning, organiserat bilaterala möten med ett antal nationella tillsynsmyndigheter och ett 
möte mellan de nationella tillsynsmyndigheterna i de medlemsstater som blev medlemmar 
12 EGT nr L 220, 31.8.1993, S.1. 
13 Rådets direktiv 88/378/EEG av den 3 maj 1988 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om leksakers säkerhet, EGT nr 
L 187, 16.7.1988, s. 1. 
-10-
1995. Diskussionerna har visat att informationsutbyte är nödvändigt och viktigt för 
tillsynsmyndigheterna och för de anmälda organen. 
Maskindirektivet14 gäller sedan 1.1.1993 och är tvingande sedan 1.1.1995, 
(säkerhetskomponenter och anordningar för att lyfta eller flytta personer15 från 1.1.1997). 
Diskussioner pågår om vilken typ av information som bör utbytas och på vilket sätt, samtidigt 
som arbetet med att utveckla former som är anpassade till de väsentliga kraven i direktivet 
fortskrider. 
Den kommitté som inrättats enligt direktivet arbetar på gemensamma tolkningar och har nått 
enighet i vissa enskilda frågor, t.ex. i fråga om vilka delar av tekniska filer som skall över­
lämnas och när det skall ske samt ett klargörande av vilka typer av maskiner som skall vara 
undantagna från direktivet. 
Direktivet om personlig skyddsutrustning16 gäller sedan 1.7.1992 och är tvingande sedan 
1.7.1995. 
Arbetet hittills har huvudsakligen varit inriktat på tolkningsproblem och certifieringsfrågor. 
Direktivet om elektromagnetisk kompatibilitet17 gäller sedan 1.1.1992 och är tvingande från 
1.1.1996. Lågspänningsdirektivet16 gäller sedan 21.8.1974, Danmark 21.12.1979. 
Lågspänningsdirektivet är ett direktiv med "den nya metoden" i enlighet med rådets beslut 
om moduler för olika stadier i förfaranden vid bedömning av överensstämmelse19 och 
direktiv 93/68/EEG om CE-märkning12. Direktivet om elektromagnetisk kompabilitet är det 
enda fall där medlemsstaterna skall anmäla till kommissionen vilka myndigheter som är 
behöriga när det gäller genomförandet av direktiv enligt den nya metoden. 
Diskussioner har förts två gånger i fråga om lågspänningsdirektivet och tre gånger i fråga om 
direktivet om elektromagnetisk kompabilitet angående behoven och vilken information som 
skall utbytas. Vid möten med nationella tjänstemän med ansvar för genomförandet har man 
granskat systemen för genomförande i olika medlemsstater och gripit sig an med att 
fastställa vilken form samarbetet bör ha. Därvid har man inriktat sig på fastställande av 
i) förteckningar över kontaktställen som är ansvariga både för tillämpningen av direktiven 
och för marknadskontrollen, 
ii) det innehåll och det slag av information som skall utbytas mellan dessa myndigheter, 
iii) de medel som skall användas för att utveckla dessa kontakter: fax. IDA-nät etc. 
Direktiven om gasanordningar20 och tryckkärl21 gäller sedan 1.1.1992 respektive 1.1.1990 
och är tvingande från 1.1.1996 respektive 1.7.1992. Arbete pågår om tolkningsfrågor. 
Vägledningar för industrin och tillsynsmyndigheterna håller på att utarbetas - en vägledning 
14 Rådets direkt 89/392/EEG av den 14 juni 1989 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om maskiner, EGT nr L 183, 
29.6.1989, s. 9. 
15 Rådets direktiv 91/368/EEG av den 20 juni 1991 och 93/44/EEG av den 14 juni 1993 om ändring av direktiv 89/392/EEG om 
tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om maskiner, EGT nr L 198, 22.7.1991., s. 16 och L 175, 19.7.1993, s. 12. 
1^ Rådets direktiv 89/686/EEG av den 21 december 1989 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om personlig 
skyddsutrustning, EGT nr L 399, 30.12 1989, s 18. 
17 Rådets direktiv 89/336/EEG av den 3 maj 1989 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om elektromagnetisk 
kompatibilitet, EGT nr L 139, 23 5 1989, s. 19 
18 Rådets direktiv 73/23/EEG av den 19 februari 1973 om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning om elektrisk utrustning 
avsedd för användning inom vissa spänningsgränser, EGT nr L 77, 26.3.1973, s. 29. 
19 Rådets beslut 90/683/EEG av den 13 december 1990 om moduler för olika stadier i förfaranden vid bedömning av 
överensstämmelse, avsedda att användas i tekniska harmonisenngsdirektiv, EGT nr L 380, 31.12.1990, s. 13, ändrat genom 
beslut 93/465/EEG av den 22 juli 1993, EGT nr L 220, 30.8 1993, s. 23. 
20 Rådets direktiv 90/396/EEG av den 29 juni 1990 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om anordningar för förbränning 
av gasformiga bränslen, EGT nr L 196, 26.7.1990, s. 15. 
21 Rådets direktiv 87/404/EEG av den 25 juni 1987 om harmonisering av medlemsstatemas lagstiftning i fråga om enkla tryckkärl, 
EGT nr L 220, 8.8.1987, ändrad genom direktiv 90/488/EEG, EGT nr L 270, 2.10 1990, s. 48. 
11 
har redan publicerats för gassektorn, som särskilt förtecknar kontaktställen för produkter 
som ännu inte släppts ut på marknaden. 
Direktivet om medicintekniska produkter gäller för aktiva produkter för implantation22 sedan 
1.1.1993 och direktivet för medicintekniska produkter23 sedan 1.1.1995. Båda är tvingande 
sedan 1.1.1995 respektive 14.6.1998 (i vissa fall 1.7.2004). Under det möte som de 
behöriga myndigheternas och medlemsstaternas experter höll den 28 mars 1995 framlades 
för kommentarer från medlemsstaternas sida ett dokumentutkast och ett formulär för 
informationsutbyte inom ramen för "snabblarmssystemet". 
• Legal metrologi: direktiv 90/384/EEG24 gäller sedan 1.1.1993 och har varit tvingande sedan 
1.1.1995. En förstudie pågår med hjälp av en databas för att möjliggöra informationsutbyte 
mellan anmälda organ och med de myndigheter som övervakar marknaden. 
Direktivet om sprängämnens gäHer sedan 1.1.1995i tvingande från 1.1.2003; samarbete 
krävs för att genomföra den del av direktivet som avser transport av sprängämnen. Härvid 
krävs att de olika behöriga mynigheterna är överens. Samarbetet sker via kommittén men 
också från fall till fall. 
Inom dessa områden med ny metod finns hittills endast begränsade erfarenheter. Ett antal utbyten 
mellan tjänstemän inom dessa områden har dock skett inom ramen för Karolusprogrammet och 
fler planeras för 1996. 
Utöver ett seminarium på unionsnivå som anordnats för personlig skyddsutrustning och ett för 
maskiner grundar sig kunskaperna huvudsakligen på de seminarier som anordnats av enskilda 
medlemsstater, kontakter vid deltagande i kommittémöten och bilateralt utbyte under besök eller 
tjänsteresor. 
Ill - Behov 
Behovet av gemensamma tolkningar av de begrepp som används i dessa direktiv täcks genom 
"vägledningar". Vägledningarna till direktiven om maskiner och elektromagnetisk kompatibilitet 
publicerades 1993, den om gasanordningar i februari 1995. Informationsmaterial med riktlinjer för 
tryckkärl och medicinsktekniska produkter har också getts ut på begäran. 
En vägledning till genomförandet av "leksaksdirektivet" kommer att utarbetas av kommissionen i 
samråd med de nationella myndigheterna. Denna vägledning kommer att ge en översikt 
beträffande gränserna för definitionen av en leksak enligt direktivet, beträffande de typer av 
överensstämmelseprov som skall tillämpas för vissa leksaker och beträffande tolkningen av 
överensstämmelseproven. 
I samband med dessa aktiviteter tas också hänsyn till resultaten av det pågående samarbetet med 
och mellan de organ som anmälts inom varje område. Det bör dock påpekas att tolkning av 
lagstiftningen egentligen är en fråga för domstolen. 
Behovet av förbättringar är i huvudsak inte nytt - här hänvisas till slutsatserna om administrativt 
samarbete i "Den gemensamma marknaden 1994"26. 
22 Rådets direktiv 90/385/EEG av den 20 juni 1990 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om aktiva medicintekniska 
produkter för implantation, EGT nr L 189, 20.7.1990, s. 17. 
23 Rådets direktiv 93/42/EEG av den 14 juni 1993 om medicintekniska produkter, EGT nr L 169, 12.7.1993, s. 1. 
24 Rådets direktiv 90/384/EEG av den 20 juni 1990 om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning om icke-automatiska vågar, 
EGT nr L 189, 20.7 1990, s. 1. 
25 Rådets direktiv 93/15/EEG av den 5 april 1993 om harmonisering av bestämmelserna om utsläppande på marknaden och 
övervakning av explosiva varor för civilt bruk, EGT nr L 121, 15 5.1993, s. 20. 
26 COM(95)238 slutlig, 15.6.1995, punkt 123 
12 
IV - Hinder 
Det har inte gjorts någon systematisk genomgång av de materiella svårigheterna, bristen på 
resurser eller infrastruktur i fråga om kommunikationer. Experterna i kommissionens 
arbetsgrupper är inte nödvändigtvis kontaktställen och kanske inte ens är anställda vid de berörda 
ministerier som har hand om genomförandet på nationell nivå. Strävan hittills har varit inriktad på 
att öka de bilaterala och multilaterala kontakterna på det personliga planet, vilket i ett senare 
skede kommer att göra det möjligt för de berörda förvaltningarna att bedöma vilka tekniska 
hjälpmedel som bäst kan sättas in. 
Det faktum att det på vissa håll föreligger tveksamhet om huruvida alla medlemsstater tillämpar 
gemenskapens bestämmelser på ett effektivt sätt och om det finns en gemensam vilja att förbättra 
samarbetet tyder på att "spelreglerna" fortfarande behöver förtydligas och måste tillämpas av alla 
medlemsstater. 
1 B — Farmaceutiska produkter 
I - Inledning 
Under de sista trettio åren har EG:s lagstiftning på det farmaceutiska området kommit att i allt 
högre grad omfatta alla industriellt framställda läkemedel för människor och djur. Särskilda regler 
gäller för vissa typer av läkemedel, t. ex. vacciner, blodprodukter och radiofarmaka, med 
harmoniserade krav på kvalitet, säkerhet och effekt. 
I juni 1993 antog rådet tre direktiv27 och en förordning28 som tillsammans utgör den rättsliga 
grunden för det nya europeiska systemet med tillstånd för läkemedel. Detta system började 
fungera 1995 när den europeiska läkemedelsmyndigheten (EMEA) slog upp sina portar i London. 
Två förfaranden för tillstånd för försäljning finns nu att tillgå: 
• Ett centraliserat förfarande som utmynnar i ett enda försäljningstillstånd som gäller för hela 
EU. Detta förfarande är obligatoriskt för läkemedel som härrör från bioteknik och är 
tillgängligt på begäran från företag för andra innovativa nya produkter. 
• Ett decentraliserat förfarande som grundar sig på principen om ett ömsesidigt erkännande 
av de nationella myndigheterna. Syftet med det decentraliserade förfarandet är att det skall 
vara möjligt att utsträcka försäljningstillstånd som beviljats av en medlemsstat till att omfatta 
en eller flera andra medlemsstater genom erkännande av det ursprungliga tillståndet. Om 
det nationella tillståndet inte skulle erkännas av de andra medlemsstaterna och efter det att 
de berörda medlemsstaterna har uttömt alla möjligheter att på egen hand lösa frågan skall 
tvisten överlämnas för ett bindande skiljeförfarande inom gemenskapen. 
27 Rådets direktiv 93/39/EEG av den 14 juni 1993 om ändring av direktiv 65/65/EEG, 75/318/EEG och 75/319/EEG vad gäller 
medicinska produkter, 93/40/EEG av den 14 juni 1993 om ändring av direktiv 81/851/EEG och 81/852/EEG om tillärmning av 
medlemsstaternas lagstiftning vad gäller veterinärmedicinska produkter och 93/41/EEG av den 14 juni 1993 om upphävande av 
direktiv 87/22/EEG om tillnärmning av medlemsstaternas åtgärder vad gäller meddelande av försäljningstillstånd för 
högteknologiska läkemedel på marknaden, särskilt sådana som framställts genom bioteknologi, EGT nr L 214, 24.8.1993, s. 22, 
31 och 40 
28 Rådets förordning (EEG) nr 2309/93 av den 22 juli 1993 om gemenskapsförfaranden för godkännande för försäljning av och 
tillsyn över humanläkemedel och veterinärmedicinska läkemedel samt om inrättande av en europeisk läkemedelsmyndighet, EGT 
nr L 214, 24.8 1993, s 1. 
13 
II - Nuvarande system för samarbete om genomförandet 
Ett antal kommittér och arbetsgrupper har inrättats sedan 1975 för att behandla olika frågor 
rörande harmonisering av farmaceutiska produkter, administrativt samarbete, larmsystem och 
rådgivning till kommissionen. 
• Kommittén för farmaceutiska produkter inrättades genom rådets beslut 75/320/EEG för 
att behandla alla frågor om förberedelse och tillämpning av lagstiftningen om farmaceutiska 
produkter. Den består av högre tjänsteman som företräder medlemsstaternas förvaltningar 
och är experter på folkhälsoproblem. Frågor om tolkningen och genomförandet av EG:s 
lagstiftning om farmaceutiska produkter granskas gemensamt i denna kommitté. 
• Två vetenskapliga kommittéer, Kommittén för farmaceutiska specialiteter (CPMP) och 
Kommittén för veterinärmedicinska läkemedel (CVMP) som inrättats genom rådets direktiv 
75/319/EEG och 81/851/EEG har skapats för att underlätta gemensamma ställnings­
taganden till försäljningstillstånden för läkemedel. Dessa två kommittéer och deras olika 
arbetsgrupper har bildat grunden för den europeiska läkemedelsmyndigheten (EMEA). Varje 
kommitté har två medlemmar från var och en av medlemsstaterna; därutöver finns en 
europeisk förteckning med 1 600 experter som kan bidra med synpunkter. 
Den europeiska läkemedelsmyndigheten var tänkt som ett gemensam gränsområde för 
samordning av och samarbete om de nationella vetenskapliga resurserna, både mänskliga, 
intellektuella och materiella. Den spelar rollen av katalysator vid utnyttjandet av resurserna, särskilt 
genom att upprätta nätverk av europeiska resurser av nationellt ursprung. De nationella behöriga 
myndigheterna förblir bärande för det nya europeiska registreringssystemet. De kommer att 
fortsätta att utföra sina uppgifter, t. ex. kontrollera tillverkare av läkemedelsprodukter och utföra 
läkemedelskontroller på EU:s vägnar. 
Ett telematiknät håller för närvarande på att upprättas mellan kommissionen, den europeiska 
läkemedelsmyndigheten och de nationella myndigheterna för att säkerställa en snabb och säker 
förmedling av sådana data som utvärderingsrapporter och larm i samband med läkemedels­
kontroller. 
När det gäller industriell tillverkning av läkemedel har ett system med nationella tillstånd och 
övervakning utvecklats sedan 1975 baserat på principen om ett genuint ömsesidigt erkännande 
med lämpliga förfaranden för administrativt samarbete om kontroller, inbegripet ett larmsystem för 
brister i kvaliteten. 
När det gäller läkemedelskontrollerna fortsätter harmoniseringen av god tillverkningpraxis i den 
arbetsgrupp för övervakning och kontroll av läkemedel som inrättats av kommissionen. 
Tjänstemän som sysslar med läkemedelskontroll har deltagit i Karolusprogrammet för utbyte av 
tjänstemän mellan nationella förvaltningar (se avsnitt 23 nedan). 
III - Behov 
Att göra det nya europeiska systemet för läkemedel till en framgång är en uppgift som endast kan 
genomföras om medlemsstaterna engagerar sig fullt ut och förser systemet med experter av 
högsta vetenskapliga kvalitet. 
Kännedom om andra nationella system behöver också nå utanför kretsen av tjänstemän som 
deltar i kommittéer och arbetsgrupper Inget gemenskapsprogram utom Karolus omfattar utbild­
ning av de tjänstemän som arbetar på fältet och de nationella resurserna är knappa. 
Närmare uppgifter om tekniska kriterier och administrativa förfaranden för nationellt godkännande 
är nödvändiga för dem som ansvarar för godkännandena, dvs. de personer som i regel också är 
14-
ansvariga för marknadskontrollen. Det behövs ett ömsesidigt förtroende för att dessa förfaranden 
skall kunna tillämpas effektivt i praktiken. 
IV. Planerade åtgärder 
Arbetsgruppen för övervakning och kontroll av läkemedel har föreslagit att utbytesperioderna om 
två månader inom Karolusprogrammet bör kompletteras med studiegrupper, seminarier och 
liknande för att öka de ömsesidiga kunskaperna om ansökningsförfarandena och marknads­
kontrollen i likhet med de möjligheter som finns inom ramen för Mattteus-programmet. Denna 
arbetsgrupp har upprepade gånger föreslagit att Karolusprogrammet skulle kunna användas för att 
bygga upp ömsesidigt förtroende genom gemensamma inspektioner och utbildnings­
sammankomster och att utbytesperiodernas längd bör anpassas till vad gruppen såg som det 
faktiska behovet inom detta område (dvs. 1-2 veckor snarare än två månader). 
1 C — God laboratoriesed 
I - Inledning 
Provning i laboratorium krävs innan industrikemikalier, bekämpningsmedel, livsmedel, djurfoder, 
kosmetika och farmaceutiska produkter släpps ut på marknaden. Gemenskapslagstiftningen följer 
god laboratoriesed på dessa områden29. 
Syftet är att uppnå ett ömsesidigt erkännande av provresultat och att undvika upprepad provning 
för att därigenom möjliggöra fri omsättning av dessa produkter på marknaden till lägre kostnader. 
Det faktum att man följer de internationellt överenskomna normerna för god laboratoriesed bör 
garantera att provresultaten accepteras av myndigheterna i alla medlemsstater. 
II - Nuvarande system för samarbete om genomförandet 
Informella möten äger rum med tillsynsmyndigheterna och studiegrupper har organiserats för att 
deltagarna skall kunna sätta sig in i de andra medlemsstaternas system. Databaserna för 
kontroller, de administrativa infrastrukturerna och den nationella lagstiftningen uppdateras årligen 
av kommissionen och sprids i papperskopia. Informationsutbyte sker också inom ramen för 
OECD. 
Den senaste utvecklingen är att man upprättat ett system för ömsesidiga gemensamma besök 
(MJV). Detta program är frivilligt och består av en rad informella besök på högst en vecka av en 
grupp på tre observatörer. Dessa är inspektörer från de nationella myndigheterna för tillsyn av god 
laboratoriesed i andra medlemsstater. Kommissionen samordnar men deltar inte i dessa besök. 
Meningen är inte att kritisera medlemsstaterna när man upptäcker en brist på överensstämmelse 
med normerna för god laboratoriesed utan att hjälpa dem att angripa problemen på samma sätt 
som sker i andra medlemsstater. Detta skapar öppenhet och insyn, vilket leder till ömsesidig 
förståelse och större förtroende. 
29 T ex rådets direktiv 87/18/EEG av den 22 december 1986 angående tillämpningen av principerna om god laboratoriesed och 
kontrollen av ansökningar om utprovning av kemiska ämnen, EGT nr L 15, 17.1 1987, s. 29; rådets direktiv 88/320/EEG av den 9 
juni 1988 om tillsyn och kontroll avseende god laboratoriesed (GLP), EGT nr L 145, 11.6.1988, s. 35; rådets beslut 89/569/EEG 
om Europeiska ekonomiska gemenskapens godkännande av OECD:s beslut eller rekommendation om iakttagande av principerna 
för god laboratoriesed, EGT nr L 315, 28.10.1989, s. 1. 
15 
III - Behov 
En viss brist på ömsesidigt förtroende när det gäller efterlevnaden av tillsynssystemen behöver 
avhjälpas. Medlemsstaternas myndigheter som utför inspektioner av god laboratoriesed är fullt 
medvetna om att informationsutbyte utgör en viktig grund för sådant förtroende. 
Två huvudområden för informationsutbyte kan pekas ut. 
a) Tillämpning och tolkning av lagtexterna, vilket sker vid möten, i studiegrupper, med hjälp av 
databaser och inom OECD och som främst syftar till att avhjälpa problem som beror på 
verkliga eller förmodade skillnader i tillämpningen och tolkningen av dessa texter. 
b) Kontroll av efterlevnaden; programmet för ömsesidiga gemensamma besök gör det möjligt 
för delegationerna att jämföra hur de nationella systemen fungerar i praktiken. Detta är en 
långtgående form av informationsutbyte liksom ett sätt att kringgå formalistiska 
förhållningssätt. 
IV - Hinder 
Inga allvarligare hinder förutses så länge systemet fungerar på frivillig och ganska informell grund. 
16-
2. Offentlig upphandling 
I - Nuvarande system för samarbete om genomförandet 
Det administrativa samarbetet med medlemsländerna har redan nu följande två inslag: 
• Organisation av möten i en Rådgivande kommitté med representanter för administrativa 
organ som har hand om offentlig upphandling för att studera förslag till ändring av gällande 
direktiv, studera frågor om tolkningen av dessa direktiv samt svårigheter vid tillämpningen av 
dessa texter eller vilka andra frågor som helst rörande genomförandet av gemenskapsrätten 
beträffande offentlig upphandling. Det finns också en Rådgivande kommitté för öppnandet av 
offentlig upphandling, sammansatt av oberoende experter vars yrkeserfarenhet och 
kompetens inom offentlig upphandling på gemenskapsnivå har vunnit brett erkännande, och 
som är auktoriserad att lämna sitt stöd i den utredningsverksamhet som bedrivs beträffande 
olika intressanta problem som berör offentlig upphandling. 
• Organisation av paketmöten med varje medlemsstat för att tillsammans med de olika 
behöriga nationella administrativa organen eller myndigheterna granska de tvistfall som 
kommissionen har blivit uppmärksammad på antingen efter klagomål eller till följd av 
anhängiggöranden å ämbetets vägnar. 
Ett betydande antal utbytesbesök av tjänstemän från medlemsstaterna har organiserats inom 
ramen för Karolusprogrammet för att dessa skall kunna studera olika aspekter av politik och praxis 
när det gäller offentlig upphandling. Sextiosex sådana utbyten hade godkänts fram till mitten av 
november 1995, varav fyrtiotvå hade genomförts. 
II - Behov 
Enligt direktiven30 skall särskild information lämnas om anmälan av anbud, tilldelade kontrakt, 
återkommande information och om förekomsten av kvalificeringssystem. Informationen skall 
tryckas och offentliggöras i Europeiska gemenskapernas officiella tidning. Direkt deltagande i 
offentlig upphandling genom Tenders Electronic Daily (TED) har varit möjligt sedan 1986. Mer än 
500 anmälningar offentliggörs för närvarande varje dag. 
Enligt direktiven skall medlemsstaterna regelbundet tillhandahålla statistiska rapporter om de 
kontrakt som tilldelats av de kontraktsslutande myndigheterna. Kommissionen uppmuntrar 
utvecklingen av de tekniker och tjänster som krävs för hantering av information och elektronisk 
anbudsgivning. 
Enligt direktiven om ersättning31 behöver kommissionen få veta hur klagomål hanteras på nationell 
nivå. Även medlemsstaterna har behov av detta för att de skall kunna lita på att deras företag är 
föremål för lika behandling, men för tillfället är alla medlemsstater motvilliga att lämna sådana 
upplysningar. 
De båda rådgivande kommittéerna om offentlig upphandling tar båda ställning till tolkningsfrågor. 
Genom att anta de tolkningar av texterna som godkänts av dessa kommittéer skulle man kunna 
bidra till gemensamma tolkningar av texterna. 
30 T ex direktiv 93/36, 93/37 och 93/50 om samordning av förfaranden vid tilldelning av offentlig upphandlingskontrakt för bygg- och 
anläggningsarbeten, EGT nr L 199, 9.8.1993, s. 1 och 54; EGT nr L 209, 24.7.1992, s.1. 
31 Direktiv 89/665/EEG om samordning av lagar och andra författningar för prövning av offentlig upphandling av varor och bygg- och 
anläggningsarbeten, EGT nr L 395, 30.12 1989, s. 33 direktiv 92/13/EEG av den 25 februari 1992 om samordning av lagar och 
andra författningar om gemenskapsregler om upphandlingsförfaranden tillämpade av företag och verk inom vatten-, energi-, 
transport- och telekommunikationssektorerna, EGT nr L 76, 23 3 1992, s. 14. 
17-
III - Planerade åtgärder 
Kommissionen överväger möjligheten att utarbeta förslag till ett gemensamt utbildningsprogram 
som skall genomföras av kommissionen, medlemsstaterna och näringslivet för att sprida 
kunskaper om formerna för offentlig upphandling till alla verksamma inom området. Det är 
kommissionens förhoppning att rådet snarast behandlar sådana förslag. 
Informationsteknikens utveckling kan ge viktiga fördelar i fråga om offentliga upphandling. 
Öppenheten vid offentlig upphandling är en nyckelfaktor för att säkerställa att förfarandena vid 
offentlig upphandling möjliggör ett optimalt förhållande mellan kostnader och intäkter. 
Kommissionen har satt igång pilotfasen av ett projekt som kallas SIMAP (Système d'Information 
sur les Marchés Publics — Informationssystem om offentlig upphandling). Detta projekt syftar till 
att möjliggöra att man på elektronisk väg samlar information om inköp gjorda av gemenskapens 
enheter för offentlig upphandling och via samma väg distribuerar den till alla potentiella 
leverantörer. För att på ett effektivt sätt utveckla ett sådant projekt krävs samarbete från alla 
berörda aktörer, vilket självfallet kräver alla medlemsstaters samverkan. 
För övrigt finns det sedan 1988 en arbetsfördelning mellan kommissionen och medlemsstaterna 
som bygger på subsidiaritetsprincipen, i syfte att kontrollera att reglerna rörande offentlig 
upphandling respekteras inom projekt som finansieras av gemenskapsfonder. I detta system är 
medlemsstaterna skyldiga att kontrollera om dessa projekt genomförs i enlighet med reglerna om 
offentlig upphandling. Det kan bara beklagas att majoriteten av medlemsstaterna inte har skaffat 
sig de nödvändiga medlen för att utföra denna kontroll. I syfte att fördjupa detta tillvägagångssätt 
skulle kommissionen kunna föreslå medlemsstaterna att de skapar oberoende nationella 
myndigheter med uppgift att se till att reglerna rörande offentlig upphandling respekteras inom 
projekt som finansieras av gemenskapsfonder. Bestämmelserna för hur arbetet inom dessa 
myndigheter skulle bedrivas skulle överlämnas till staternas bedömning, förutsatt att det ges 
garantier för oberoende gentemot organen för offentlig upphandling och effektiva medel för 
verksamheten. Om det skapas sädana myndigheter är det självfallet nödvändigt att det kommer till 
stånd ett organiserat samarbete inbördes och gentemot kommissionen. 
En åtgärd som eventuellt också kan vidtas är att regeringarna i medlemsstaterna och de 
(huvudsakligen lokala och regionala) kontraktsslutande myndigheterna använder sådana 
oberoende samarbetsstrukturer för tillämpningen av reglerna om all offentlig upphandling på vilken 
gemenskapslagstiftningen är tillämplig. 
Kommissionen rekommenderar att medlemsstaterna undersöker denna fråga. 
18 
3. Skjutvapen 
I - Inledning 
Rådets direktiv nr 91/477/EEG av den 18 juni 1991 om kontroll av förvärv och innehav av vapen32 
är den väsentliga kompletterande åtgärden i fråga om avskaffandet av varukontroller vid de inre 
gränserna i fråga om vapen. Detta direktiv harmoniserar lagstiftningen om skjutvapen och fast­
ställer de formaliteter som krävs för omsättningen av vapen i gemenskapen. 
II - Nuvarande system för samarbete om genomförandet 
I direktivet föreskrivs det att medlemsstaterna skall upplysa varandra om överföring av skjutvapen 
och beträffande icke fast bosatta personers förvärv och innehav av skjutvapen. 
Det föreskrivs att medlemsstaterna senast den första januari 1993 skall inrätta nät för 
informationsutbyte för att tillämpa denna skyldighet att meddela upplysningar. Genom näten får 
övriga medlemsstater och kommissionen i synnerhet veta vilka nationella myndigheter som har till 
uppgift att överlämna och ta emot de upplysningar som här avses. 
Dessa nät för informationsutbyte har inrättats undan för undan. 
III - Behov 
Ett antal stater anser att det saknas en organisationsform (t.ex. en kommitté) som ger 
representanterna för de nationella förvaltningarna tillfälle att träffas i multilateral form med jämna 
mellanrum och diskutera praktiska problem som uppstår vid tillämpningen av direktivet. 
IV - Hinder 
Direktivet hade i november 1995 inte genomförts i nationell lagstiftning av Österrike, Finland och 
Sverige. 
32 EGT nr L 256,13.9.1991, s. 51. 
19 
4. Strategiska produkter 
I - Inledning 
Systemet med exportreglering av strategiska produkter bygger på två rättsakter: rådets beslut 
94/942/GUSP om den gemensamma åtgärd som antagits av rådet på grundval av artikel J.3 i 
Fördraget om Europeiska unionen och rådets förordning (EG) nr 3381/94 av den 19 december 
1994 om en gemenskapsordning för kontroll av exporten av strategiska produkter33. Systemet 
tillämpas från och med den 1 juli 1995. 
I förordningen anges behovet av administrativt samarbete. En förteckning över kontakter har 
upprättats och formulär för nationella tillstånd utarbetats enligt en förlaga. 
II - Nuvarande system för samarbete om genomförandet 
Samordningsgruppen för exportkontroll av strategiska produkter sammanträder regelbundet för att 
diskutera administrativt samarbete inom detta område. Gruppen har hjälpt kommissionen att i 
detalj utarbeta förfaranden för administrativt samarbete mellan medlemsstaterna. 
Fem utbyten av tjänstemän med ansvar för kontroll av exporten har beviljats inom ramen för 
KAROLUS-programmet. Ett seminarium anordnades 1994 som en del av Matteus-programmet för 
tullsamarbete när det gäller strategiska produkter. 
III - Behov 
Åtskilliga bestämmelser i förordningen förutsätter ett nära samarbete mellan myndigheterna i 
medlemsstaterna, både tillståndsgivande myndigheter och tullmyndigheter (vilka enligt gemen­
skapens terminologi även omfattar kontroller efter utförsel), särskilt följande: 
a) De tillstånd som utfärdats av en myndighet i en medlemsstat måste kunna identifieras av 
den myndighet i en annan medlemsstat som har att handlägga dem. 
b) De tillståndsgivande myndigheterna i den medlemsstat där exportören är etablerad måste 
samråda med de tillståndsgivande myndigheterna i den medlemsstat där varorna finns eller 
kommer att finnas. Ingen bestämd form för detta har föreskrivits. 
c) Effektiviteten av kontrollåtgärder efter utförsel kan förbättras genom samarbete mellan 
förvaltningarna. 
d) Medlemsstaterna får begära exportlicens för utförsel från sina territorier av varor med dubbla 
användningsområden som inte är förtecknade i bilaga 1 till rådets beslut om den gemen­
samma åtgärden. Insyn i dessa åtgärder är av intresse för alla medlemsstater och ett utbyte 
av information om de tillstånd som avses i förordningen kan visa sig värdefullt. 
Kommissionens tjänstemän kommer att tillhandahälla förklarande anmärkningar till de föreskrifter i 
förordningen som kan ge upphov till motstridiga tolkningar. 
Alla medlemsstater hade väl fungerande system för exportkontroll redan innan gemenskaps­
systemet trädde i kraft. Men olika förvaltningars olika erfarenheter i fråga om vissa varuslag 
behöver sammanjämkas genom gemensam information. 
En infrastruktur för elektroniskt datautbyte skulle kunna underlätta ett effektivt genomförande av 
gemenskapssystemet för exportkontroll, men medlemsstaterna vill vänta med att ta ställning till om 
en sådan infrastruktur behövs. 
33 EGT nr L 367, 31 12.1994, s 1 
20 
5. Allmän produktsäkerhet 
I - Inledning 
Samarbetet om genomförandet av bestämmelserna inom området för allmän produktsäkerhet 
grundar sig på de olika mekanismer som anges i direktiv 92/59/EEG om allmän produktsäkerhet. 
II - Nuvarande system för samarbete om genomförandet 
Genom detta direktiv inrättades en "kommitté för brådskande ärenden" bestående av företrädare 
för medlemsstaterna och av kommissionens tjänstemän. I denna kommitté diskuteras frågor 
rörande samarbete om genomförandet. 
Kommissionen överlämnar regelbundet underlag till kommitténs medlemmar för att få till stånd en 
likartad praxis vid tillämpningen av de olika mekanismer som anges i direktivet. 
III - Behov 
I juli 1994 skickades ett frågeformulär till medlemmarna i Kommittén för brådskande 
produktsäkerhetsfrågar som inrättats enligt direktivet om allmän produktsäkerhet för att ringa in 
behoven av samarbete om genomförandet inom denna sektor. Endast en mindre del av medlems­
staterna har hittills lämnat kommissionen mera ingående svar. 
IV - Hinder 
Några medlemsstater har uttryckt oro för att de saknar resurser och infrastruktur för 
informationsöverföring. Brist på utbildning för inspektörerna har särskilt nämnts i sammanhanget 
när det gäller att uppnå ett så enhetligt tillvägagångssätt som möjligt inom ramen för den inre 
markanden. 
V - Planerade åtgärder 
En förstudie om datoriseringen av det system för snabbt informationsutbyte som anges i direktivet 
om allmän produktsäkerhet har nyligen avslutats inom ramen för IDA-programmet. Beroende på 
om medel står till förfogande skulle ett piloprojekt med några medlemsstater kunna starta under 
det andra kvartalet 1996 och om resultaten är positiva skulle projektet kunna utvidgas till alla 
medlemsstater. 
Gemenskapsstöd till utbildningsprogram till vissa länder för de tjänstemän som övervakar 
produktsäkerheten bör tas under övervägande. 
-21 
6. Telekommunication 
I - Nuvarande system för samarbete om genomförandet 
Enligt kommissionens direktiv 90/388/EEG skall alla medlemsstater ha en nationell 
tillsynsmyndighet för telekommunikation, skild från Telecoms operatörer. När det gäller samarbetet 
om genomförandet av EU-lagstiftningen utgör två kommittéer de viktigaste plattformarna för 
informationsutbyte. 
Kommittén för godkännande av terminalutrustning (ACTE)34 och Kommittén för tillhandahållande 
av öppna nät (ONP) inom området nät och tjänster35. Dessa kommittéer som består av företrädare 
för medlemsstaterna och leds av kommissionen har både rådgivande och reglerande befogen­
heter. 
Samarbete i telekommunikationsfrågor sker också inom ramen för Förenta nationernas 
internationella telekommunikationsunion och på europeisk nivå inom ramen för Europeiska post-
och telesammanslutningen (CEPT). 
ACTE är den viktigaste plattformen för samarbete om genomförandet mellan medlemsstaterna när 
det gäller terminalutrustning. 
Inom området bedrivs en intensiv verksamhet med seminarier, konferenser och 
konsultundersökningar på nationell och europeisk nivå, som leds både av kommissionen och av 
kommersiella företag och i vilka tjänstemän deltar. Samarbetet sker också inom samman­
slutningen för de anmälda organens utsedda laboratorier, som sysslar med praktiska frågor 
rörande genomförandet av förfarandena vid intygande av överensstämmelse vad gäller terminal­
utrustning. 
il - Behov 
Liberaliseringen av telekommunikationssektorn innebär att många av de uppgifter som tidigare 
handlagts av förvaltningarna nu handläggs på kommersiell basis av telekommunikations­
operatörerna. 
Samordning mellan förvaltningarna i medlemsstaterna behövs fortfarande när det gäller tillstånd 
för teletjänster, tilldelning av frekvens och numrering. 
Systemet med elektronisk post mellan företrädare för medlemsstaterna och mellan dem och 
kommissionen bör fullbordas. Detta skulle vara till fördel när det gäller att utbyta rutinartade 
kommittéhandlingar och att hälla sig à jour med genomförandet av lagstiftningen. 
Det finns ett starkt behov av riktlinjer för tillämpningen av ONP:s principer. Detta är viktigt för de 
fortsatta diskussionerna om ONPs framtid, särskilt när det gäller de framtida direktiven inom detta 
område (t. ex. de som rörtelefoni och hopkoppling). 
Ill - Hinder 
Vissa nationella tillsynsmyndigheter för telekommunikation - särskilt i de mindre medlemsstaterna -
lider brist på resurser. Kraven på specialistkompetens inom telekommunikation gör att det ibland 
är svårt för dem att hitta personal med de nödvändiga kunskaperna och erfarenheterna. 
34 Rådets direktiv 91/263/EEG av den 29 april 1991 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om teleterminalutrustning och 
ömsesidigt erkännande av utrustningens överensstämmelse, EGT nr L 128, 23.5.1991. s. 1. 
35 Rådets direktiv 90/387/EEG av den 28 juni 1990 om upprättandet av den inre marknaden för teletjänster genom att tillhandahålla 
öppna nät, EGT nr L 192, 24.7.1990, s 1. 
22 
IV - Planerade åtgärder 
Det skulle vara en hjälp i det dagliga informationsutbytet om alla förvaltningar hade lättillgängliga 
E-postsystem för spridning av dokumentation. 
23 
7. Djurfoder, djurhälso- och växtskyddskontroller och veterinärmedicin 
Detta är fyra olika områden, vilka därför behandlas vart och ett för sig: 
7 A — Livsmedel 
I - Inledning 
Redan 1984 togs det inom livsmedelssektorn upp en form av administrativt samarbete då det 
upprättades ett nät med kontaktpunkter vilket gjorde det möjligt att påpeka fall med allvarliga faror 
i fråga om livsmedel och att utbyta nödvändiga upplysningar för att råda bot på allvarliga 
hälsorisker genom detta nät. Detta engagemang blev sedan permanent inom ramen för direktivet 
om allmän produktsäkerhet36. 
II - Befintliga samarbetsmekanismer för genomförandet av reglerna 
Genom antagandet av direktiv 89/397/EEG om offentlig kontroll av livsmedel infördes det andra 
redskapet för administrativt samarbete, nämligen 
• att överlämnande av de statistiska resultaten av de nationella programmen för officiella 
kontroller av livsmedel till kommissionen sker varje år sedan 1993, 
• att kommissionen varje år utfärdar en rekommendation där det utstakas ett samordnat 
program för offentlig kontroll av livsmedel. 
Dessutom skapades det som tillämpning av direktiv 93/99/EEG ett formaliserat system för 
administrativt samarbete som började tillämpas den 1 maj 1995. De nationella 
tillsynsmyndigheterna ägnar sig ät ömsesidigt administrativt bistånd i sin uppgift att övervaka 
livsmedlens överensstämmelse med regelverket. Varje medlemsstat utser ett enda sambands­
organ som överlämnar förfrågningar om bistånd till de andra sambandspunkterna och som svarar 
för att förfrågningar om bistånd från övriga medlemsstater besvaras. 
En utvärdering sker också av de nationella kontrollsystemens effektivitet och jämbördighet genom 
särskilda tjänstemän som utnämns och får sitt uppdrag av kommissionen. 
Slutligen har det genom direktiv 93/5/EEG upprättats förfaranden för vetenskapligt samarbete 
mellan kommissionen och medlemsstaterna frän och med juni 1993. 
I fråga om konkreta åtgärder som genomförts i enlighet med dessa olika samarbetsverktyg kan 
följande framhållas: 
• Arbetet för förbättrad genomblickbarhet som har genomförts av arbetsgruppen för 
kommissionen och medlemsstaterna om offentlig kontroll med avseende på samman­
ställningen av medlemsstaternas årsresultat. 
• Genomförandet 1995 av det första samordnade gemenskapsprogrammet för kontroll som 
har gjort det möjligt att kontrollera intresset av att bedriva viss kontrollverksamhet som 
omfattar hela den inre marknaden. 
• Inledningen av uppdragen för utvärdering och kontroll av effektivitet och likvärdighet hos de 
nationella kontrollsystem som genomförs i samarbete mellan medlemsstaterna och 
kommissionen. De första uppdragen (Förenade kungariket, Italien, Nederländerna) ägde rum 
1995. Det är uppenbart att verkningarna av dessa utvärderingsuppdrag kommer att få sin 
rätta dimension på längre sikt och särskilt sedan besök gjorts hos samtliga medlemsstater. 
36 Rådets direktiv 92/59/EEG av den 29 juni 1992 om allmän produktsäkerhet, EGT nr L 228, 11. 08. 1992, s. 24. 
24 
Det är dock redan nu uppenbart att denna form för direkt kontakt med den praktiska 
verkligheten när det gäller kontroll av djurfoder ger mycket gynnsamma resultat. 
• Genomförandet av programmet för vetenskapligt samarbete mellan kommissionen och 
medlemsstaterna och deras forskningsinstitut som under 1995 har tagit upp ett flertal ämnen 
såsom aromer, mikrobiologiska kriterier, utvärdering av livsmedelskonsumtion, och flera 
förorenande ämnen. 
Slutligen måste den roll Ständiga livsmedelskommittén spelat vid samråden om 
tillämpningsföreskrifterna för texterna understrykas, liksom intresset för utbyten av tjänstemän 
inom ramen för utbytesprogrammet Karolus. 
III - Behov 
Behoven av informationsutbyte mellan medlemsstaterna och kommissionen och av vetenskapligt 
samarbete täcks i stort sett inom ramen för livsmedelslagstiftningen. 
På området för officiell kontroll har arbetet inom kommissionens och medlemsstaternas 
gemensamma arbetsgrupp gjort det möjligt framför allt att identifiera behovet av en samman­
fattande handbok eller av riktlinjer för överlämnandet av de nationella resultaten av de officiella 
kontrollerna till kommissionen. Denna sammanfattande handbok som planeras antas i slutet av 
1995 borde möjliggöra en ökad öppenhet och jämförbarhet i nationell statistik över den officiella 
kontrollen av livsmedel. 
IV - Hinder för samarbete 
Följande två problem uppstår: 
• Att säkerställa största möjliga jämförbarhet mellan de resultat från de årliga nationella och 
gemenskapliga kontrollprogrammen som överlämnats. 
• Att säkerställa en snabb statistisk behandling på gemenskapsnivå för att sammanställa de 
inkomna statistiska resultaten. 
I ett samarbetssystem som i fallet med det vetenskapliga samarbetet där de vetenskapliga och 
tekniska medlen är koncentrerade i medlemsstaterna, visar erfarenheten att samarbetssystemet 
bör skapa en jämvikt mellan en decentralisering av ansvaret till medlemsstaterna och den 
gemenskapssamordningen som bör fokuseras på den precisa definitionen av samarbets­
uppgifterna. 
V - Planerade åtgärder 
Ändamålsenliga medel för informationsutbyte bör inrättas, inklusive överföring och bearbetning av 
de viktiga statistiska data som överförts. En undersökning har tagits upp på programmet för att 
under 1996 avgöra vilket system som är lämpligast. 
För övrigt visar de faktiska erfarenheterna av det aktuella administrativa samarbetet att det i vissa 
fall finns intresse av att förfoga över gemenskapens redskap för utbildning av kontroll­
tjänstemännen. Inom denna ram bör programmet Karolus fortsättas men skulle i vissa fall kunna 
omorienteras för att utom utbyte av tjänstemän göra det möjligt att genomföra seminarier för 
utbildning eller för erfarenhetsutbyte. 
I fråga om vetenskapligt samarbete är det viktigt att som sporre från gemenskapens sida behålla 
framför allt gemenskapens ansvar för administrativa kostnader som uppstått genom samarbets­
uppgifterna, i den utsträckning som det genomförda vetenskapliga arbetet finansieras av 
medlemsstaterna. 
-25-
7 B — Veterinära kontroller 
I - Inledning 
Veterinärsektorn har en väl utvecklad ordning för samarbete om genomförandet som återspeglar 
den långa erfarenheten av lagstiftning pä gemenskapsnivå. År 1989 antog rådet direktiv 
89/608/EEG37, enligt vilket myndigheterna skall bistå varandra och förmedla upplysningar. I detta 
direktiv läggs stor vikt vid de ständiga kommittéernas roll (se II). 
II - Nuvarande system för samarbete om genomförandet 
Samarbete om genomförandet sker främst inom ramen för ordinarie möten i Ständiga 
veterinärkommittén, inrättad 1968, och i Ständiga kommittén för husdjursavel (tillsynskommittéer). 
Under 1994 hölls 31 möten om sammanlagt 69 dagar i Ständiga veterinärkommittén och ett möte i 
Ständiga kommittén för husdjursavel. Dessutom sammanträder medlemsstaterna och kommis­
sionens tjänstemän regelbundet i expertgrupper, vetenskapliga och tekniska grupper och i arbets­
grupper som kommissionen organiserat för att undersöka särskilda frågor. 
Ett system för anmälan av djursjukdomar inom 24 timmar som förmedlas elektroniskt till 
kommissionen och övriga medlemsstater har införts genom rådets direktiv 82/894/EEG38. Ett 
datoriserat system (ANIMO) för anmälan av förflyttningar av djur har också införts39, där den 
avsändande medlemsstaten förser den medlemsstat som är bestämmelseland med uppgifter i 
förväg om djurens ankomst. Detta system sammanbinder mer än 2 000 lokala enheter i de 12 
medlemsstaterna. Ungefär 125 000 meddelanden skickades under det andra halvåret 1994. 
ANIMO-systemet kommer att införas i Österrike, Finland och Sverige under 1995. 
Arbete pågår med att utveckla ytterligare ett elektroniskt informationssystem som sammanbinder 
alla gränskontrollstationer i gemenskapen, SHIFT-systemet40, för att säkerställa ett nära och 
effektivt samarbete mellan gemenskapens yttre gränskontroller och ett effektivt genomförande av 
gemenskapens importkrav. 
Kommissionens tjänstemän vid Kontoret för besiktning och kontroll av veterinär- och 
växtskyddsområdet gör regelbundna besök i medlemsstaterna för att se till att gemenskaps­
lagstiftningen tillämpas enhetligt. Dessa besök, som genomförs i samarbete med de behöriga 
nationella myndigheterna, utgör värdefulla tillfällen att utbyta information och diskutera praktiska 
problem. Under 1994 förekom 142 besök som var inriktade på djurhälsa, bedrägeri, fjäderfä, 
restprodukter och gränskontrollstationer. 
37 Rådets direktiv 89/608/EEG av den 21 november 1989 om ömsesidigt bistånd mellan medlemsstaternas myndigheter och 
samarbete mellan dessa och kommissionen för att säkerställa en korrekt tillämpning av lagstiftningen om veterinära frågor och 
avelsfrågor. EGT nr L 351, 2 12.1989, s 34 Senast ändrat genom Anslutningsakten för Österrike, Finland och Sverige och 
anpassningar av de fördrag på vilka EU är grundad. EGT nr C 241, 29.8.1994, s. 21. 
38 Rådets direktiv 82/894/EEG av den 21 december 1982 om anmälan av djursjukdomar inom gemenskapen, EGT nr L 378, 
31.12.1982, s. 58. Senast ändrat genom Anslutningsakten för Österrike, Finland och Sverige och anpassningar av de fördrag på 
vilka EU är grundad. EGT nr C 241, 29.8 1994, s. 21. 
39 Infört i enlighet med artikel 20 i rådets direktiv 90/425/EEG av den 26 juni 1990 om veterinära och avelstekniska kontroller i 
handeln med vissa levande djur och varor inom gemenskapen med sikte på att förverkliga den inre marknaden, EGT nr L 224, 
18.8.1990, s. 29. Senast ändrat genom Anslutningsakten för Österrike, Finland och Sverige och anpassningar av de fördrag på 
vilka EU är grundad. EGT nr C 241, 29.8 1994, s. 21. 
40 Rådets beslut 92/438/EEG av den 13 juli 1992 om datorisering av veterinära förfaranden vid import (Shift-projektet), om ändring 
av direktiven 90/675/EEG, 91/496/EEG, 91/268/EEG och beslut 90/424/EEG och om upphävande av beslut 88/192/EEG, EGT nr 
L 243, 25.8.1992, s. 27. Senast ändrat genom Anslutningsakten för Österrike, Finland och Sverige och anpassningar av de 
fördrag på vilka EU är grundad EGT nr C 241, 29.8.1994, s 21 
-26-
Ett program för utbyte av veterinärer mellan medlemsstaterna har pågått en tid i enlighet med 
artikel 34 i rådets beslut 90/424/EEG41. Under 1994 gällde dessa utbyten främst de veterinärer 
som ansvarar för arbetet vid gränskontrollstationerna. 31 utbyten ägde rum med deltagande från 
alla tolv medlemsstaterna. 
Konferenser och seminarier har anordnats både av medlemsstaterna och kommissionen. 
7C — Vätskydds- och annan lagstiftning om vegetabiliska produkter och 
djurfoder 
I - Nuvarande system för samarbete om genomförandet 
En väl utvecklad ram för samarbete om genomförandet inom områden som växtskydd, spannmål, 
växtodlares rättigheter, djurfoder, resthalter av bekämpningsmedel, växtskyddsprodukter och 
ekologisk produktion har funnits en tid i form av kommittén för tillsyn av verksamheten inom dessa 
sektorer42. Vissa av dessa kommittéer har funnits sedan mitten av 1960-talet och andra, t. ex när 
det gäller växtskydd och växtodlares rättigheter, sedan 1977 respektive 1994. 
Särskilt genom sina många underkommittéer av experter och arbetsgrupper har dessa kommittéer 
utöver sina lagstiftande funktioner att se till att det förkommer ett regelbundet och omfattande 
informationsutbyte. Ett snabbt utbyte av information är väsentligt i många fall, t. ex. när en 
medlemsstat har påträffat en växt eller en växtprodukt med ursprung i tredje land eller i EU som 
inte uppfyller EU:s föreskrifter. Detta utbyte sker vanligen genom direktkontakter mellan 
medlemsstaterna och kommissionen och kompletteras med EUROPHYT-systemet, ett system för 
elektronisk post för informationsutbyte mellan medlemsstaterna. 
Särskilda samarbetsåtgärder finns som innebär att man anordnar tekniska studiegrupper och 
utbyte av tjänstemän mellan medlemsstaterna inom ramen för Karolus-programmet (tolv sådana 
hade beviljats i mitten av november 1995). Växtskyddsinspektionen anordnar seminarier och 
kurser för medlemsstaterna om växtskyddskontroll och deltar också själv i nationella kurser. 
Vidare har gemenskapen sett till att medlemsstaterna samarbetar när det gäller utbyte av 
tillgänglig vetenskaplig information och att vetenskapliga projekt genomförs inom 
växtskyddsområdet. Inom området för bekämpningsmedel hölls ett seminarium med alla 
medlemsstater 1994 och inom ramen för ett nytt pilotprojekt hålls möten varje månad med 
medlemsstaterna för att diskutera särskilda aspekter på tillämpningen. 
Kommittéerna säkerställer också att det finns en gemensam tolkning och tillämpning av 
gemenskapslagstiftningen på dessa högteknologiska områden genom diskussion och utbyte av 
praktiska erfarenheter. Inom vissa områden finns ett särskilt krav i lagstiftningen på att ett enhetligt 
tillvägagångssätt skall tillämpas. Inom t. ex. utsädesområdet är gemenskapens jämförande 
provningar avsedda att säkerställa harmoniserade tekniska metoder för certifiering av utsäde. 
Kommissionen kommer också att vid behov hjälpa till med tolkningen av svårare partier i 
lagstiftningen genom att t. ex. utfärda "tolkningsförklaringar". 
41 Rådets beslut 90/424/EEG av den 26 juni 1990 om utgifter inom veterinärområdet, EGT nr L 224, 18.8.1990, s. 19. Senast ändrat 
genom 93/70/EEG av den 21 december 1992, EGT nr L 25, 2 2.1993, s. 34. 
42 Dvs. Ständiga kommittén för utsäde och förökningsmaterial för jordbruk, trädgårdsnäring och skogsbruk, Ständiga kommittén för 
växtskydd, Ständiga foderkommittén, Ständiga kommittén för förökningsmaterial och plantor av fruktsläkten och -arter, Ständiga 
kommittén för förökningsmaterial och prydnadsväxter, Ständiga växtförädlingskommittén och Ständiga kommittén för ekologiskt 
lantbruk. 
27 
Il - Planerade åtgärder 
De samarbetsområden som skulle kunna förbättras gäller utbytet av tjänstemän inom ramen för 
Karolus-programmet - erfarenheten har visat att det finns ett visst motstånd hos en del 
medlemsstater mot att ta emot tjänstemän på grund av tidsbrist - och utvecklingen av utnyttjandet 
av elektronisk postöverföring mellan medlemsstaterna. 
7 0 — Veterinärmedicin 
Se avsnitt 1 b ovan under Farmaceutiska produkter. 
28-
8. Anmälan av tekniska föreskrifter - Direktiv 83/189 
I - Inledning 
Enligt detta direktiv43 skall utkast till nationella standarder och tekniska föreskrifter som kan ge 
upphov till tekniska hinder på den inre marknaden anmälas till kommissionen. Detta gör det möjligt 
för de övriga medlemsstaterna och kommissionen att reagera på utkastet till föreskrifterna i fråga, 
vilket kan leda till att de eventuellt inte träder i kraft förrän efter en frysningsperiod. Det utgör ett 
exempel på ett formaliserat system för informationsutbyte enligt vilket alla meddelanden passerar 
genom kommissionen. 
II - Nuvarande system för samarbete om genomförandet 
Kommittén för standarder och tekniska föreskrifter, som övervakar genomförandet av detta 
direktiv, samlar också de anmälande myndigheter som utser de anmälda organen enligt direktiven 
enligt den nya metoden. Fram till det nyligen hållna mötet i juli 1995 (se avsnitt 1. a i ovan) var den 
också det enda organ där frågor rörande tillämpningen av leksaksdirektivet diskuterades. 
Elektronisk post används för sammanfattningar av anmälningar och meddelanden i samband 
därmed. Ett projekt som går ut på att öka användningen av E-post och upprätta lämpliga 
databaser befinner sig på förstudiestadiet inom ramen för IDA-programmet (se avsnitt 22). 
III - Behov 
Skall fastställas genom förstudien. 
43 Rådets direktiv 83/189/EEG av den 28 mars 1983 om ett informationsförfarande beträffande tekniska standarder och föreskrifter, 
EGT nr L 109, 26.4.1983, s. 8, ändrat genom direktiv 88/182/EEG, EGT nr L 81, 26.3.1988 och 94/10/EG, EGT nr L 100, 
4.4.1994. 
29 
Tullar 
I - Inledning 
Tullen är ett av de områden där man mycket tidigt började med administrativt samarbete. I själva 
verket försökte kommissionens organ redan 1968 att harmonisera lagstiftningen, huvudsakligen 
med hjälp av direktiv. Dessa direktiv har undan för undan ersatts med mer tvingande sektorsvisa 
bestämmelser som är mera effektiva när det gäller att åstadkomma en harmonisering av 
lagstiftningen. Det har dock visat sig att denna spridning av lagstiftningen inte har underlättat 
tillämpningen. Därför har kommissionen gjort en sammanställning av alla befintliga texter i en 
tullkodex som trädde i kraft dagen efter genomförandet av den inre marknaden. Hädanefter 
förfogar tulladministrationerna och de ekonomiska aktörerna över en lättillgänglig, precis och 
sammanhängande lagstiftning, vilket utgör ett oundgängligt villkor för en inre marknad. 
II - Nuvarande system: programmet "Tull 2000" eller en ny utmaning för Europeiska 
unionens tullar 
I en inre marknad blir det viktigt för att den skall fungera smidigt att de kontroller som genomförs 
blir homogena till sin karaktär oberoende av medlemsstat. 
Kommissionen har därför föreslagit genomförandet av ett visst antal verksamheter som föregriper 
tullen av är 2000, grundat på ett samarbete med medlemsstaterna. Målet för all denna verksamhet 
är att möjliggöra för tullen att övervaka och kontrollera gemenskapens yttre gräns genom en 
likformig praktik varigenom den befintliga lagstiftningen konsolideras. Det bör påpekas att all 
denna verksamhet bygger på ett mycket aktivt administrativt samarbete. 
Bland de verksamheter som är under genomförande finns det vissa som särskilt förtjänar att 
framhävas. 
a) nya_arbetsmetodej: 
Kommissionens organ har infört att teknikerna för riskanalys tillämpas allmänt vilket gör det möjligt 
att målinrikta fysiska eller dokumentanknutna kontroller av varorna genom att man i samarbete 
med medlemsstaterna utarbetar riktlinjer varigenom kommissionens organ kan få kännedom om 
alla befintliga metoder inom unionen. 
Ett identiskt arbete skall ägnas revisionsteknikerna, vilka har till syfte att möjliggöra fördjupad 
kontroll av företagens räkenskaper och förvaltning (inklusive företag som är etablerade i flera 
länder). 
b) tullsanktioner 
Kommissionen i samarbete med medlemsstaterna bedriver arbete på detta område som syftar till 
att undvika snedvridning av konkurrensen som de ekonomiska aktörerna skulle kunna drabbas av. 
c) utvärdering av resultaten 
Besök från medlemsstater, vilka betecknas "övervakningsverksamhet", utförs av gemensamma 
grupper bestående av nationella tjänstemän som härrör från andra medlemsstater och tjänstemän 
från kommissionen. Detta ger de nationella tjänstemännen tillfälle att direkt stifta bekantskap med 
de arbetsrutiner som tillämpas av andra länders tullförvaltningar. Syftet är att åstadkomma ett 
utbyte av rutiner så att man så småningom har tillfälle att peka ut vilka som är mest effektiva. 
d) utbildning 
30-
Ett särskilt utbildningsprogram för medlemsstaternas tjänstemän (Matteus-programmet) inrättades 
genom rådsbeslut redan 199144. Detta program består i utbyte av tjänstemän från medlems­
staternas tullverk och i anordnande av seminarier på särskilda teman inom tullagstiftningen. Det 
syftar dessutom till att det införs ett gemensamt utbildningsmaterial. 
e) databehandling 
Tanken på en övergripande handlingsplan för att styra den framtida utvecklingen i fråga om 
datorisering av förfaranden inom tullen får stöd av kommissionen och medlemsstaterna. Denna 
handlingsplan grundar sig på utnyttjande av befintliga system och på att dessa system knyts till 
varandra. Syftet är också att kunna utnyttja informationssystem hos företag. 
III - Hinder för samarbete 
Dessa verksamheter som syftar till en likformig tillämpning av en enhetlig lagstiftning står nu inför 
ett institutionellt hinder. Det påpekas nämligen att tullsamarbetet, som i huvudsak tillhör 
gemenskapens kompetensområde, när det gäller icke-harmoniserade områden (vapen, droger, 
militär användning av nukleärt material, osv. ...) omfattas av bestämmelserna i avdelning VI i 
Fördraget om Europeiska unionen (jfr artikel K. 1.8). Denna situation beror på svårigheter i fråga 
om uppdelningen mellan dessa bestämmelser och gemenskapsrätten. 
IV - Planerade åtgärder 
Kommissionen kommer att fortsätta med 1994 års program för att ge detta en mera konkret 
förankring och struktur. Framför allt finns det utrymme för att de i det föregående beskrivna 
verksamheterna förstärks och utvecklas. Huvudsyftet är att tullförvaltningarna lär känna varandra 
och lär sig samarbeta på ett spontant och naturligt sätt i syfte att förstärka likformigheten i 
tjänstemännens agerande med hjälp av likformigt utförda kontroller. 
44 Rådets beslut nr 91/341/EEG, den 20 juni 1991, EGT nr L 187, 13. 07. 1991, s. 41 
31 
10. Beskattning 
10 A— Direkt beskattning 
I - Inledning 
I direktiv 77/799/EEG om ömsesidigt bistånd på området direkt och indirekt beskattning dras 
ramarna upp för medlemsstaternas ömsesidiga bistånd i kampen mot internationell skatteflykt och 
undanhållande av skatt. Det behandlar huvudsakligen informationsutbyte. 
11 - Nuvarande system för samarbete om genomförandet 
Ett fortlöpande program för möten mellan de tjänstemän i medlemsstaterna som sysslar med 
direkt beskattning för att öka kvantiteten och höja kvaliteten på informationsutbytet enligt detta 
direktiv startade 1993. Den berörda arbetsgruppen uppnådde sina första resultat 1994 då man 
kom överens om gemensamma riktlinjer för hur informationsutbyte som inbegriper särskilda 
förfrågningar skall gå till. Gruppen har också infört en praxis när det gäller de handläggningstider 
som medlemsstaterna bör sträva efter när de besvarar inkomna förfrågningar. Genom att 
sammanställa enkel statistik över i hur hög grad de överenskomna normerna har uppfyllts kommer 
gruppen att övervaka utvecklingen och vid behov revidera dessa normer i framtiden. 
III - Behov 
Att utöka och förbättra användningen av de befintliga instrumenten. 
IV - Hinder 
Olika omfattning vad gäller skatte- och banksekretess i de olika medlemsstaterna. 
V - Planerade åtgärder 
Gruppen har nu börjat undersöka hur motsvarande förbättringar skulle kunna uppnås när det 
gäller informationsutbyte "automatiskt" eller "spontant". 
10 B — Indirekt beskattning 
I - Inledning 
Genom avskaffandet av gränsformaliteterna den 1 januari 1993 har extra vikt lagts vid samarbetet 
om genomförandet mellan de nationella skattemyndigheterna. Systemet för informationsutbyte i 
momsfrâgor (VIES) har sålunda upprättats genom förordning 218/92. Genom direktiv 92/12 har 
likaledes en kommitté för punktskatter och ett system för utbyte av uppgifter om punktskatter 
(SEED) inrättats. Vissa momsuppgifter är nu lagrade och överförs elektroniskt mellan medlems­
staterna och uppgifter om punktskatter via diskett. 
Enligt förordningen skall också ett nätverk av centrala enheter med ansvar för kontakter mellan 
medlemsstaterna upprättas och Ständiga kommittén för administrativt samarbete (SCAC) inrättas 
som också avses i direktiv 77/799 om ömsesidigt bistånd inom området direkt och indirekt 
-32-
beskattning. Kommissionen har hand om telematiknätet, aktualiserar och distribuerar ett register 
över myndigheterna och leder SCAC och Kommittén för punktskatter. Den ställer upp ramarna för 
den framtida utvecklingen av samarbetet tillsammans med medlemsstaterna och på grundval av 
delade erfarenheter och en gemensam medvetenhet om varandras behov. 
II - Nuvarande system för samarbete om genomförandet 
Genom kommissionens beslut 93/588 inrättades Matteus-Tax-programmet inom vars ram det sker 
ett utbyte mellan förvaltningarna av tjänstemän som sysslar med indirekt beskattning och hålls 
utbildningsseminarier för tjänstemän med ansvar för genomförande och utbildning. Upp till 100 
tjänstemän deltar i utbytet varje år och 10 eller fler seminarier hålls. Enligt beslutet skall också 
gemensamma utbildningsprogram genomföras i varje medlemsstat. 
I momskontrollsyfte behöver förvaltningarna kunna identifiera de affärsmän som gör förvärv inom 
gemenskapen för att säkerställa att deras skatteredovisning är korrekt. Uppgifter från 
affärsmännens kvartalsvisa redovisningar utväxlas mellan förvaltningarna genom VIES i detta 
syfte. VIES gör det också möjligt att kontrollera registreringsnumren för moms över de inre 
gränserna, medan SEED fyller samma funktion när det gäller punktskatter. Ytterligare uppgifter 
kan begäras både enligt förordning 218/92 och direktiv 77/799. Mer än 1 400 sådana 
framställningar om ytterligare information behandlades under 1994. När det gäller punktskatter 
utväxlas liknande uppgifter enligt det system för kontroll av flyttningar som införts i enlighet med 
artikel 19.6 i direktiv 92/12/EEG. 
Den momskommitté som anges i artikel 29 i det sjätte momsdirektivet och den kommitté om 
punktskatter som nämns ovan säkerställer den gemensamma tolkningen av gemenskapsrätten 
om indirekt beskattning. Värdefulla bidrag lämnas av Rådgivande kommittén för tullfrågor och 
indirekt beskattning och ett antal organ med särskilda uppgifter. 
Kommissionen distribuerar en vägledning om momsbestämmelserna i alla medlemsstater som 
nyligen uppdaterats så att den inbegriper de nya medlemsstaterna. Den har också tagit initiativ till 
och finansierat försök med samordnad kontroll från flera medlemsstaters sida av multinationella 
och andra företag som arbetar med handel inom gemenskapen. 
III - Hinder 
Det finns få hinder, delvis tack vare de centrala enheterna för kontakter mellan medlemsstaterna. 
Kommissionen, SCAC och kommittén för punktskatter bevakar de hinder som fortfarande orsakas 
av skillnader i lagstiftning och metoder. 
IV - Planerade åtgärder 
Kommissionen föreslår att man utgår från den redan mycket höga nivån på samarbetet om 
genomförandet inom denna sektor och att man utöver arbetet med informationsutbyte försöker 
förbättra det ömsesidiga biståndet vid återvinning av skatteskulder genom att undersöka 
utnyttjandet av befintliga gemenskapsåtgärder och granska om lagstiftningen är tillräcklig. 
Man kommer också att granska om de befintliga systemen för meddelanden är tillräckliga. T.ex. 
kommer den nuvarande utbytet av uppgifter om punktskatter från nationella databaser genom 
disketter att ersättas av ett direktanslutet system. Kommissionen kommer att förespråka en budget 
som är tillräcklig för att finansiera detta, VIES och Matteus-Tax-programmet. 
33 
11. Narkotikaprekursorer 
I - Inledning 
Förordning 3677/90 med ändringar antogs för att genomföra artikel 12 i FN.s konvention 1988 mot 
olaglig hantering av narkotika, en konvention i vilken gemenskapen ingått som part. De ändringar 
som infördes genom förordning 900/92 återspeglar resultaten från G7:s kemiska aktionsgrupp 
(Chemical Action Task Force, CATF) som inrättades på toppmötet i Houston 1990 och i vars 
arbete kommissionen och sju medlemsstater deltagit. 
II - Nuvarande system för samarbete om genomförandet 
Informationsutbyte sker via SCENT:s E-postnät till vilket 300 terminaler i alla medlemsstater är 
anslutna. Nätet är öppet för alla myndigheter som är behöriga enligt ovan angivna förordning. 
Förvaltningar som ännu inte är anslutna betjänas via fax eller telex. 
a) Utbyte av tjänstemän i medlemsstaterna: 
Utbyte av tjänstemän med ansvar för genomförandet planeras under 1995 inom ramen för 
Matteus- och Karolus-programmen (tull respektive andra områden). Därutöver kommer en 
månads praktik vid kommissionen snart att erbjudas medlemsstaternas tjänstemän (en hel del 
ansökningar har redan inkommit). 
b) Utbildningsprogram: 
Årliga seminarier har hållits sedan 1994, delvis finansierade inom ramen för Matteus-programmet. 
Det har föreslagits att mera specialiserade utbildningsåtgärder vidtas som var och en riktar sig till 
en särskild grupp tjänstemän (utredare, tjänstemän som sysslar med tillståndgivning etc). 
c) Annat 
Kommittén för narkotikaprekursorer övervakar vid sina regelbundna möten att bestämmelserna 
genomförs på ett smidigt sätt. Avvikelser som fastställts eller misstänks måste rapporteras till 
kommissionen liksom andra företeelser som rör luckor eller brister i bestämmelserna. Fall av 
avvikande tillämpning undersöks av kommittén i syfte att försöka finna en lösning som delas av 
samtliga delegationer. Kommitténs avgöranden fastställs och sprids till förvaltningarna som 
"Gemensamma uppfattningar". 
Utöver kontakter genom kommittén deltar tjänstemän från medlemsstaterna regelbundet som 
utbildare i externa program till förmån för tredje land (t. ex. ett utbildningsprogram om prekursorer 
inom ramen för Phare, seminarier för OSS, länder i Mellersta östern, ASEAN-ländema etc.) som 
erbjuder täta möjligheter till kontakt och återkoppling. 
III - Behov 
De behöriga myndigheterna måste rådgöra med varandra när det gäller alla relevanta aspekter 
inom området (utfärdande av licenser, exporttillstånd och särskilt samarbete för bekämpning av 
bedrägerier). I förordning 3677/90 hänvisas till att förordning 1468/81 också skall tillämpas som ett 
fastställt redskap för det administrativa samarbetet inom tull- och jordbruksområdet. 
Kommissionen är beroende av ett kontinuerligt informationsflöde för att kunna uppfylla sin roll som 
samordnare när det gäller bekämpningen av bedrägerier och för att kunna rapportera till 
internationella organisationer, t. ex. Förenta nationerna. 
-34 
IV - Hinder 
Vissa svårigheter kan bero på brist pä samarbete med andra områden som har hand om liknande 
former av exportkontroll (kemiska vapen etc.) och på den stora skillnaden när det gäller 
narkotikaprekursorer som omfattas av gemenskapsförfaranden och övriga områden av 
narkotikasamarbetet som inbegriper samarbete enligt avdelning IV i Fördraget om Europeiska 
unionen. 
V - Planerade åtgärder 
En bibehållen nivå på de nuvarande resurserna och åtgärderna skulle med säkerhet bidra till ökad 
effektivitet hos samarbetet inom detta område. Det vore önskvärt om kommissionen och 
medlemsstaterna på ett pragmatiskt sätt kunde övervinna problemen med den stora och icke 
ändamålsenliga skillnaden mellan de åtgärder som grundar sig på Romfördraget och de som 
grundar sig på avdelning IV i Fördraget om Europeiska unionen. 
35 
12. Kulturföremål 
I - Inledning 
För att kunna avskaffa varukontroller vid de inre gränserna har gemenskapen infört två viktiga 
kompletterande åtgärder på området för skydd av kulturföremål, förordningen om export av 
kulturföremål45 och direktivet om "återlämnande"46. 
II - Nuvarande system för samarbete om genomförandet 
Det vore omöjligt att tänka sig ett system för återlämnande utan samarbete mellan 
medlemsstaterna (exempelvis när det gäller efterforskning av kulturföremål som olagligen har förts 
bort från en medlemsstats territorium, lokalisering av dessa föremål och fastställande av 
innehavarens identitet). Genom direktivet organiseras därför detta samarbete som är oundgängligt 
för att systemet för återlämnande skall fungera som det är tänkt. 
På grund av att kompetensområdena i fråga om skydd av kulturföremål är fördelade mellan 
många olika myndigheter inom varje medlemsstat, fastställs det i direktivet att varje medlemsstat 
bör utse en eller flera (för att tillgodose de särskilda strukturer, t.ex. federala, som finns i vissa 
medlemsstater) centrala myndigheter som utövar de funktioner som föreskrivs i direktivet. 
Dessa centrala myndigheter fungerar framför allt som kontaktpunkt. De samarbetar inbördes och 
verkar för samråd mellan medlemsstaternas behöriga myndigheter. 
Det föreskrivs i direktivet att medlemsstaterna skall meddela kommissionen vilka centrala 
myndigheter som de utser och att kommissionen skall offentliggöra förteckningen över dessa 
centrala myndigheter i Europeiska gemenskapernas officiella tidning. 
I detta sammanhang bör det påpekas att det i förordningen även föreskrivs samarbete mellan de 
myndigheter som ansvarar för kontrollen av kulturföremål som skall exporteras och de centrala 
myndigheter som här avses. 
III - Behov 
Det "allmänna" samarbete beträffande skyddet av föremål av oskattbart värde för en nation som 
övervägs av rådet och som hänför sig till medlemsstaternas kompetensområde har ännu inte 
påbörjats. Det bör påpekas att rådets arbetsgrupp "Droger och organiserad brottslighet" just har 
inlett en granskning av initiativ på området för polissamarbete mot olaglig handel med 
konstföremål. 
IV - Hinder för samarbete 
Direktivet skulle genomföras senast den 15 december 1993 av nio medlemsstater, av Belgien, 
Tyskland och Nederländerna senast den 15 mars 1994 och av Österrike, Finland och Sverige 
senast den 1 januari 1995. 
Hittills har endast Danmark, Spanien, Frankrike, Irland, Nederländerna, Finland, Sverige och 
Förenade kungariket genomfört det. Dessutom är det av dessa åtta medlemsstater endast Irland, 
Finland, Sverige och Förenade kungariket som har underrättat kommissionen om sina centrala 
myndigheter. 
45 Rådets förordning (EEG) nr 3911/92 av den 9 december 1992 om export av kulturföremål, EGT nr L 395, 31. 12. 1992, s. 1. 
46 Rådets direktiv 93/7/EEG av den 15 mars 1993 om återlämnande av kulturföremål som olagligen förts bort från en medlemsstats 
territorium, EGT nr L 74, 27. 03 1993, s. 29. 
36 
V - Planerade åtgärder 
De medlemsstater som inte redan har gjort detta bör genomföra direktivet och underrätta 
kommissionen om de centrala myndigheterna snarast möjligt, och eventuellt ange om det rör sig 
om samma kontaktpunkter som meddelats antingen inom ramen för förordningen eller inom ramen 
för rådets resolution av den 16 juni 1994 om förvaltningssamarbete. 
37 
13. Etableringsrätt 
Erkännande av examensbevis 
I - Inledning 
Inom den sektor som berör erkännande av examensbevis finns det redan ett flertal instanser för 
förvaltningssamarbete som spelar en mycket viktig roll för en korrekt tillämpning av direktiv. 
II - Nuvarande system för samarbete om genomförandet 
Kommittén bestående av högre tjänstemän med ansvar för hälso- och sjukvårdsfrågor, som 
inrättades 1975, är sammansatt av högre tjänstemän från medlemsstaterna med direkt ansvar 
inom den offentliga sjukvården. Dess uppgift är att ta upp till diskussion och, om möjligt, finna 
lösningar på problem som uppstår i samband med tillämpningen av direktiv rörande läkare, 
tandläkare, sjuksköterskor och barnmorskor. 
Specialgrupper har inrättats av kommissionen för direktiven om arkitekter och veterinärer. I likhet 
med den farmaceutiska kommittén, vars kompetensområde har utsträckts till apotekare genom 
direktiven 85/432 och 433/EEG, fyller de samma funktion som kommittén för offentlig sjukvård, 
men inom specialområden. 
Genom direktiven 89/48/EEG och 92/51/EEG om en allmän ordning för erkännande av 
examensbevis har det också skapats ett system för förvaltningssamarbete mellan 
medlemsstaterna och kommissionen. I enlighet med dessa direktiv bör varje medlemsstat 
utnämna en samordnare för erkännande av examensbevis. Samordnarna sammanträder med 
kommissionen fem gånger om året för att diskutera problem vid tillämpningen av direktiven i fråga. 
Diskussionerna inom samordnargruppen gör det möjligt att påverka medlemsstaterna i riktning 
mot en likformig tolkning av direktiven i fråga om vissa mer svårbedömda frågor. Dessutom har 
kontakterna mellan samordnarna och med kommissionens tjänstemän banat väg för en lösning på 
talrika konkreta problem. Slutligen har gruppen bidragit till utarbetandet av den sammanfattande 
handboken till det allmänna systemet samt av den praktiska handbok som särskilt vänder sig till 
medborgarna. 
III - Planerade åtgärder 
Det förbättrade samarbetet innebär framför allt ett ständigt uppbyggande av ett ömsesidigt 
förtroende i den dagliga verksamheten. Det skall bedrivas i ovannämnda kommittéer och grupper 
(samt i de sju övriga som dessutom innehåller experter från universiteten och från näringslivet). 
Vidare kommer försöken med utveckling av e-post i den mån de är berättigade att fortsätta. 
Arbetet på att förbättra statistiken kommer också att fortsätta. 
-38 
14. Bolagsrätt 
När det gäller problem på bolagsrättens område samarbetar kommissionen i allmänhet med 
företrädare för justitieministerierna och när det gäller redovisningsområdet med företrädare för 
justitieministerierna eller ekonomi- eller finansministerierna. 
14 A— Redovisning 
I - Inledning 
I och med att det fjärde direktivet antogs är 1978 inrättades en "kontaktkommitté för 
redovisningsdirektivet". Kommittén består av företrädare för medlemsstaterna och kommissionen. 
En företrädare för kommissionen är ordförande. 
II - Nuvarande system för samarbete om genomförandet 
Kommitténs funktioner är 
• att underlätta en harmoniserad tillämpning av redovisningsdirektiven genom regelbundna 
möten där särskilt de praktiska problemen i samband med tillämpningen behandlas, 
• att vid behov lämna kommissionen synpunkter på tillägg till eller ändringar av dessa direktiv. 
Kommittén sammankallas normalt två gånger om året av ordföranden antingen på dennes eget 
initiativ eller på begäran av en av kommitténs medlemmar. Vilka punkter som förs upp på 
dagordningen bestäms i stort sett av företrädarna för medlemsstaterna. 
Resultatet av diskussionerna om redovisingsproblemen behandlas i en rapport från mötet. År 1990 
offenliggjorde kommissionen en broschyr med en sammanfattning av en del av slutsatserna. 
Det råder enighet om att kontaktkommittén är det lämpliga organet när det gäller att "spela en 
huvudroll i den praktiska organisationen av samarbetet mellan de behöriga myndigheterna i 
medlemsstaterna och kommissionens enheter, främst inom ramen för befintliga organ och 
kommittéer", som efterlystes i resolutionen. 
Eftersom redovisningsbestämmelserna är mycket starkt påverkade av de nationella normgivande 
organen, har en rådgivande sammanslutning för redovisning inrättats som representerar de 
huvudsakliga grupper som sysslar med redovisning i EU. Detta organ lämnar kommissionen 
synpunkter på tekniska redovisningsfrågor och på möjligheter att underlätta en ytterligare 
harmonisering. 
14 B — Europeiska ekonomiska intressegrupperingar (EEIG) 
I - inledning 
En kontaktkommitté har inrättats enligt förordningen om europeiska ekonomiska intresse­
grupperingar47 som antogs den 25 juli 1985. 
47 Rådets förordning (EEG) nr 2137/85 av den 25 juli 1995 om europeiska ekonomiska intressegrupperingar, EGT nr L 199, 
31.7.1985, s. 1. 
39 
II - Nuvarande system för samarbete om genomförandet 
Kommitténs uppgift är att underlätta tillämpningen av förordningen genom regelbundet samråd 
särskilt rörande de praktiska problem som uppstår vid tillämpningen och att vid behov lämna 
synpunkter till kommissionen på tillägg till eller ändringar av förordningen. 
III - Planerade åtgärder 
Förhoppningsvis kan kontaktkommittén verka genom att jämföra information om de europeiska 
ekonomiska intressegrupperingar som är registrerade i enskilda medlemsstater, vilket skulle 
kunna bidra till att kommissionen vidmakthåller en databas över befintliga interssegrupperingar. 
-40 
15. Försäkrings- och bankverksamhet, värdepapper 
15 A— Försäkringsverksamhet 
I - Inledning 
På försäkringsområdet har administrativt samarbete alltid ansetts nödvändigt för att säkerställa ett 
korrekt genomförande av gemenskapslagstiftningen i hela gemenskapen. Redan i gemenskapens 
försäkrings-direktiv slås fast att de behöriga tillsynsmyndigheterna på försäkringsområdet skall ha 
ett nära samarbete. Hela systemet med "Europa-passet" bygger på en sådan samverkan. 
Samarbete krävs också mellan medlemsstaterna och kommissionen för att säkerställa att dessa 
direktiv efterlevs på ett korrekt sätt. 
II - Nuvarande system för samarbete om genomförandet 
Två instanser svarar för samarbetet om genomförandet på försäkringsområdet: 
Försäkringsinspektionsmyndighetemas (i EU:s medlemsstater) konferens och Försäkrings­
kommittén. 
"Konferensen" inrättades av medlemsstaterna år 1957. Kommissionen deltar i den som 
observatör. I konferensen behandlas problem i samband med försäkringsinspektionen (t. ex. 
försäkringsbolagens soliditet). Konferensen har också utarbetat protokoll för samarbetet mellan de 
behöriga myndigheterna för att underlätta genomförandet av direktiven i praktiken. 
Försäkringskommittén (IC) tillkom genom direktiv 91/675/EEG. Utöver funktionen att stödja 
kommissionen när den utövar sina genomförandebefogenheter får kommittén ta upp till prövning 
alla enskilda frågor rörande försäkringssektorn liksom tillämpningen av försäkringsdirektiven. Ett 
antal frågor angående försäkringsproblem har redan behandlats av Försäkringskommittén 
(försäkringsgrupper, gränsdragning mellan social trygghet och försäkringar, tolkning av 
försäkringsdirektiven etc). 
En särskild tolkningsgrupp bildades 1994 med uppgift att granska tolkningsfrågor i samband med 
EU:s lagstiftning på försäkringsområdet. Gruppen, som består av företrädare för 
medlemsstaternas tillsynsmyndigheter, leds av kommissionen. Tolkningsgruppen rapporterar till 
Försäkringskommittén, som då kan sammanträda för att ta ställning till vilken tolkning som skall 
gälla för en viss bestämmelse i gemenskapslagstiftningen. Två sammanträden har hållits under 
1995. 
Försäkringskommittén kan också, i kraft av sin "kommitté-status", fatta beslut för att klargöra 
definitionerna i försäkringsdirektiven. 
KAROLUS-programmet erbjuder en möjlighet till utbyte av tjänstemän vid de nationella behöriga 
myndigheterna. Erfarenheterna av dessa utbyten förefaller hittills vara positiva. 
III - Behov 
Samarbete mellan medlemsstater och mellan dessa och kommissionen är av avgörande betydelse 
när det gäller att inom gemenskapen säkerställa ett smidigt genomförande av "en-enda-licens"-
systemet och hemlandets förfaranden för tillsyn inom gemenskapen. 
Enligt det tredje försäkringsdirektivet skall den medlemsstat som är hemland för ett 
försäkringsbolag också utföra kontroller på ort och ställe av dess filialer. De behöriga 
41 
myndigheterna i den medlemsstat som är värdland för filialen måste samarbeta med hemlandets 
myndigheter för att underlätta kontrollen. De får också delta vid kontrollen. 
Meddelanden med tolkningar skulle kunna användas för att klargöra kommissionens ståndpunkter 
i speciella och känsliga frågor. Så sker redan beträffande ledningen och förvaltningen av 
pensionsfonder. 
Ett meddelande om hur pensionsfonders tillgångar förvaltas och placeras offentliggjordes av 
kommissionen i december 1994. 
IV - Planerade åtgärder 
Nationella tjänstemän deltar i Karolus men det skulle också vara värdefullt om kommissionens 
tjänstemän kunde delta i särskilda utbildningsprogram om olika aspekter på försäkringstjänster 
och finansiella tjänster. Utbildningsperioder för inspektörer, förlagda till försäkringsbolagen, 
uppfattas också som nödvändiga för att kommissionen skall ha en möjlighet att fullgöra sina 
uppgifter. 
Kommissionen har inlett samtal med medlemsstaterna om att starta ett pilotprogram för ett 
elektroniskt nät som skall möjliggöra utbyte av meddelanden och information om tillsynen över 
försäkringsbolagen mellan medlemsstaternas behöriga myndigheter (EDENIS, Nät för elektroniskt 
datautbyte på försäkringsområdet). Detta nät skulle kunna underlätta samarbetet mellan dessa 
myndigheter. Avsikten var att driften av detta system skulle börja under senare hälften av 1995. 
Tyvärr har de begränsade budgetmedlen medfört att det har skjutits upp tills vidare. 
Uppfattningen är dock att något slags elektroniskt nät kommer att vara nödvändigt för att förbättra 
samarbetet om genomförandet, för att underlätta och påskynda informationsutbytet mellan 
myndigheterna och för att effektivare övervaka försäkringsbranschen på den inre marknaden. 
15 B — Bankverksamhet 
I - Inledning 
Det andra bankdirektivet 89/646/EEG av den 15 december 1989 har varit i kraft sedan den 1 
januari 1993. Bland bestämmelserna i detta direktiv finns en om ett enda "pass" eller tillstånd för 
kreditinstitut, som är godkänt inom hela unionen och som stöds genom ett nytt system för anmälan 
och samarbete, baserat på tillsyn från myndigheternas sida i det land där institutet är registrerat 
vad gäller dess allmänna soliditet och från myndigheter i värdlandet vad gäller likviditeten hos 
filialer inom dess territorium. 
II - Nuvarande system för samarbete om genomförandet 
Sedan 1979, då Rådgivande bankrörelsekommittén inrättades genom det första 
samordningsdirektivet (77/780/EEG), har det funnits ett samarbete på myndighetsnivå mellan 
medlemsstaterna på bankområdet. En annan form av samarbete sker inom kontaktgruppen för 
medlemsstaternas banktillsynsmyndigheter, vilken inte inrättats genom ett gemenskapsdirektiv 
men vars existens erkänts av gemenskapen och i vilken kommissionen deltar. Cheferna för 
centralbankerna inom Europeiska gemenskapen håller samarbetsmöten utan kommissionen inom 
ramen för Europeiska monetära institutets underkommitté för banktillsyn. 
Dessa olika organ studerar problemen inom den gemensamma bankmarknaden i syfte att 
utarbeta lösningar som kan bli föremål för nationella åtgärder eller att rekommendera lösningar till 
42 
kommissionen som förutsätter nya förslag till råds- eller kommissionsdirektiv i överensstämmelse 
med de nya kommittéförfarandena. 
Kommissionen har också mottagit många bilaterala överenskommelser som flertalet 
medlemsstater har ingått i syfte att genomföra de nya förfaranden som införts genom det andra 
direktivet. 
Kommissionen har inrättat en arbetsgrupp för genomförande av bankdirektiven (WPIBD), som 
skall ha till uppgift att pröva och, så långt det är möjligt, lösa alla tolkningsproblem som 
medlemsstaterna kan möta vid tillämpningen av direktiven. Om arbetsgruppen kan enas om en 
gemensam tolkning, ombesörjer kommissionen att denna offentliggörs. Om gruppen inte enas, 
hänskjuts problemet till Rådgivande bankrörelsekommittén (BAC) som avger ett yttrande. Om 
kommittén kan enas om en tolkning offent-liggör kommissionen den. Om så inte är fallet får 
kommissionen dra de nödvändiga slutsatserna därav. Kommissionen har offentliggjort ett utkast till 
meddelande om begreppen frihet att tillhandahålla tjänster och det allmännas bästa, vilkas 
tolkning har varit förmål för diskussioner i WPIBD och BAC48. 
III - Behov 
Hemlandet och värdlandet måste utbyta information om försiktighetshänsyn och andra frågor, i 
synnerhet om det föreligger tvivel om huruvida företaget fortfarande uppfyller villkoren för 
auktorisation. 
IV - Planerade åtgärder 
Enligt ett av rådet nyligen antaget direktiv49 utvidgas förfarandena för informationsutbyte mellan 
tillsynsmyndigheter av olika kategorier samt ställs krav på att externa revisorer underrättar 
tillsynsmyndigheterna om alla omständigheter som är ägnade att undergräva stabiliteten hos de 
företag, vars räkenskaper de granskar. 
Mot bakgrund av de synpunkter som inkommit på det ovan angivna utkastet till meddelande 
kommer kommissionen att överväga att ge ut ett meddelande med tolkningar för att de 
ekonomiska aktörerna och medlemsstaterna skall kunna avgöra vilken inställning kommissionen 
kan antas ha i dessa frågor om den uppmärksammas på ett visst problem 
15 C— Värdepapper 
I - Inledning 
Enligt många redan antagna direktiv på värdepappersområdet, till exempel 1979 års direktiv om 
villkor för börsnotering, skall de behöriga myndigheterna i olika medlemsstater samarbeta, särskilt 
vad gäller utbyte av information. Sådant informationsutbyte är underkastat yrkesmässig tystnads­
plikt. 
Därutöver träffas för medlemsstaternas tillsynsmyndigheter vartannat år vid möten som anordnas 
av kommissionen (tillsynskommittén på hög nivå för värdepapper) och informellt vid uppkomna 
48 EGT nr C 291, 4.11.1995, s. 7. 
49 Europaparlamentets och rådets direktiv 95/26/EG av den 29 juni 1995 om ändring av direktiv 77/780/EEG och 89/646/EEG om 
kreditinstitut, direktiv 73/239/EEG och 92/49/EEG om andra direkta försäkringar än livförsäkringar, direktiv 79/267/EEG och 
92/96/EEG om direkta livförsäkringar, direktiv 93/22/EEG om tjänster inom värdepappersområdet och direktiv 85/611/EEG om 
företag för kollektiva investeringar i överlåtbara värdepapper (fondföretag) i syfte att stärka tillsynen på dessa områden, EGT nr L 
168, 18.7.1995, s. 7. 
-43-
behov utan kommissionens medverkan. Dessutom har kommissionen antagit ett förslag till direktiv 
för inrättande av en värdepapperskommitté50 som skulle ersätta tillsynskommittén för högklassiga 
värdepapper. 
II - Nuvarande system för samarbete om genomförandet 
På värdepappershandelns område har samarbetet kommit till praktiskt uttryck genom upprättandet 
av ömsesidiga samarbetsavtal ("samförståndspromemorier") mellan tillsynsmyndigheter i de 
länder som har en betydande värdepappershandel sinsemellan. Sådana avtal ingicks ursprung­
ligen mellan vissa europeiska tillsynsmyndigheter och deras motsvarigheter i USA och Japan men 
blir numera allt vanligare när det gäller kontakter inom Europa. 
III - Behov 
Eftersom handeln med värdepapper är en i grunden internationell verksamhet och blir det alltmer i 
takt med att informationsteknologin ytterligare underlättar kommunikationen, är en effektiv 
reglering av marknadens aktörer i hög grad beroende av att tillsynsmyndigheterna samarbetar vid 
kontrollen av att respektive nationella regler efterlevs. Detta är särskilt uppenbart i fråga om 
insideraffärer, där en insider skulle kunna utnyttja ett annat lands värdepappersmarknad för illegal 
handel i hopp om att därigenom undgå upptäckt av det egna landets tillsynsmyndigheter. 
Kommissionen deltar inte aktivt i detta informationsutbyte mellan tillsynsmyndigheterna, eftersom 
kommissionen inte har någon direkt tillsynsuppgift. 
Sedan 1993 då direktiven om investeringstjänster och kapitalkrav antogs har kommissionen 
sammankallat ett antal informella möten om tolkningen av de båda direktiven i syfte att diskutera 
särskilda problem som medlemsstaterna mött i samband med genomförandet av systemet. 
IV - Planerade åtgärder 
Kommissionen bör kontrollera hur effektivt föreskrifterna om samarbete i direktiven för 
värdepappersmarknaden fungerar i praktiken, särskilt i de fall där hemlandets och värdlandets 
myndigheter delar ansvaret för tillsynen. Direktivet om inrättande av värdepapperskommittén bör 
antas så snart som möjligt. 
50 COM(95) 360 slutlig av den 17 juli 1995 
-44 
16. Immateriell äganderätt 
I - Inledning 
Det praktiska genomförndet av gemenskapslagstiftningen inom området för industriell äganderätt 
ankommer på medlemsstaternas patentorgan, som normalt är oberoende av de nationella 
ministerierna. Medlemsstaternas patentorgan har i allmänhet ett kompetensområde omfattande 
patent, varumärken, mönster, liksom i förekommande fall bruksmönster. En hög grad av politisk 
samordning mellan medlemsstaterna har kunnat ske tack vare Europeiska patentbyrån i Munchen 
och Byrån för harmonisering av den inre marknaden i Alicante. 
II - Nuvarande system för samarbete om genomförandet 
På patentområdet möjliggörs regelbundna åsiktsutbyten mellan kommissionens och 
medlemsstaternas företrädare, särskilt beträffande utvecklingen av den nationella lagstiftningen, 
genom mötena med styrelsen och delegationscheferna vid den europeiska patentbyrån i 
Mùnchen. Dessa möten gör det också möjligt att analysera läget när det gäller ratifikation av 
Luxemburgkonventionen om gemenskapspatent. Dessutom bör det påpekas att Europeiska 
patentbyrån svarar för sekretariatet för ett specialorgan som har hand om införandet av 
gemenskapspatentet, under beteckningen "Interimskommittén för gemenskapspatentet". 
Vid ett möte med nationella experter som organiserades av kommissionen i januari 1995 kunde 
vissa problem med tolkningen av förordning nr 1768/92 om införande av tilläggsskydd för 
läkemedel tas upp till behandling och en gemensam ståndpunkt på området nås. 
På området för varumärken möjliggörs sammanträffanden med företrädare för medlemsstaterna 
efter antagandet av förordning (EG) nr 40/94 om gemenskapsvarumärken genom mötena i 
styrelsen för byrån för harmonisering av den inre marknaden (varumärken, mönster). Dessa 
möten ger tillfälle inte bara att ta upp alla frågor i samband med startandet av byrån i Alicante utan 
också att sammanfatta läget rörande vissa aspekter av nationella varumärken. 
Slutligen sker det en samordning i lämplig form med tanke på möten i de styrande organen för 
Världsorganisationen för den intellektuella äganderätten (WIPO), i september varje år, och i de 
expertkommittéer som har till uppgift att granska särskilda aspekter av den intellektuella 
äganderätten. Tack vare denna samordning uttalar sig ordföranden i många fall i de 
15 medlemsstaternas namn. 
När det gäller upphovsrätt och närstående rättigheter upprättas det kontakter inom ramen för 
gruppen av rådets attachéer på området "intellektuell äganderätt". Inom denna arbetsgrupp 
samordnas ståndpunkterna särskilt med tanke på deltagande i diskussionerna inom WIPO. 
Europarådets och Unescos möten om upphovsrättsliga frågor ger även tillfälle till talrika möten 
mellan representanter för kommissionen och från medlemsstaterna. 
III - Planerade åtgärder 
Kommissionen räknar med att fortsätta och vid behov förstärka kontakterna med experter från 
medlemsstaterna. 
45 
17. Radio-och TV-sändning 
I - Inledning 
Alla medlemsstater har meddelat nationella genomförandebestämmelser för direktiv 89/552. 
Kommissionen har beslutat att inleda överträdelseförfarande mot de flesta medlemsstater (när det 
gäller de nytillkomna medlemsstaterna pågår en analys av den nationella lagstiftningen). Större 
delen av de påträffade problemen (feltolkning, tvetydig skrivning av genomförande­
bestämmelserna) tycks dock vara på väg att få sin lösning. För övrigt är de problem som berörs i 
dessa förfaranden mycket skiftande till sin natur allt efter medlemsstat och det är inte sannolikt att 
en uppgörelse kan nås genom ett förstärkt samordningsförfarande. 
II - Nuvarande samarbete 
Med tanke på uppföljningen av detta direktiv finns det en särskild grupp med företrädare för 
medlemsstaterna som inrättats av kommissionen. Den har till uppgift att diskutera tolknings- eller 
tillämpningsproblem som medlemsstaterna stött på i samband med genomförandet. Denna grupp 
har väl fyllt sin uppgift då den underlättar genomförandet av direktivet och kommer att fortsätta i 
denna roll både när det gäller uppföljningen av tillämpningen av det aktuella direktivet och 
genomförandet av det nya direktivet när det väl antagits. 
III - Behov 
Vissa medlemsstater har framfört tanken att det vore lämpligt att införa en permanent arbetsgrupp 
(sammansatt av reglerande myndigheter) som skulle ha till uppgift att å ena sidan utarbeta 
gemensamma principer i fråga om problem i samband med allmän moral (pornografi, våld, 
samarbete på filmgranskningsområdet...) och å andra sidan att möjliggöra regelbundet 
informationsutbyte om sändningsorganisationer för att undvika behörighetskonflikter inom en 
medlemsstats kompetensområde. Detta förslag har dock inte för tillfället lett till några åtgärder. För 
övrigt kan det förslag till revision som framlagts av kommissionen förmodas komma att lösa 
huvudproblemen, särskilt i fråga om tillämplig rätt. 
4 - Planerade åtärder 
Vid sitt möte den 20 november 1995 angående en revidering av direktivet kom rådet fram till en 
politisk överenskommelse som bl.a. innebar inrättandet av en kontaktkommitté, 
46 
18. Transport 
I - Nuvarande samarbete 
Inom transportområdet, särskilt sektorerna för vägtransport och luftfart, föreskrivs samarbete 
uttryckligen i vissa förordningar och direktiv (genom mycket detaljerade artiklar) antingen mellan 
medlemsstater, eller mellan medlemsstater och kommissionen. 
De sålunda skapade samarbetsnäten är ännu långtifrån effektiva inom alla områden, men man 
kan säga att ett antal fungerar relativt väl t.ex.: internationell passagerartransport per buss, 
passagerar- och varucabotage på landsväg, krisåtgärder inom marknaden för varutransport på 
landsväg, beskattning av vägtransport, ömsesidigt erkännande av nationella båtförarcertifikat (inre 
vattenvägar), tillgång för lufttransportörerna inom EG till luftförbindelserna inom gemenskapen, 
framför allt genom möten för särskilda frågor. 
Andra nät som föreskrivs i lagstiftningen fungerar inte väl, och slutligen finns det områden där det 
inte föreskrivs nät. 
Inom ramen för Karolusprogrammet har ett flertal utbyten av nationella tjänstemän som är 
ansvariga för kontroll av tillämpningen av lagstiftningen inom vägtransporter, och inom området för 
sjötransporter ägt rum vid denna tidpunkt. 
47 
Del II 
Andra områden 
19. Socialpolitik 
19 A — Social trygghet för migrerande arbetstagare 
I - Inledning 
I enlighet med bestämmelserna om fri rörlighet för arbetstagare i artikel 48-51 i fördraget har rådet 
i förordning 1408/7151 fastställt bestämmelser för samordningen av de nationella sociala 
trygghetssystemen. Närmare bestämmelser om genomförandet av förordning (EEG) 1408/71, 
inbegripet de ansvariga institutionerna, anges i förordning 574/72 av den 21 mars 1972. 
II - Nuvarande system för samarbete om genomförandet 
En "administrativ kommission för social trygghet för migrerande arbetstagare" har inrättats i 
enlighet med bestämmelserna i förordning 1408/71. Denna administrativa kommission, där 
företrädare för medlemsstaterna ingår, har en rad uppgifter, däribland att "handha" samtliga 
administrativa frågor samt frågor om tolkning av bestämmelserna i denna förordning". I de fall då 
administrativa problem uppstår till följd av bristande efterlevnad av förordningens bestämmelser 
diskuteras ärendena i den administrativa kommissionen och löses där. Den administrativa 
kommissionens sekretariat kontaktas ofta av enskilda personer som hävdar att någon institution 
för social trygghet har underlåtit att tillerkänna dem förmåner enligt förordning 1408/71. Genom 
samarbete mellan medlemsstaternas företrädare i den administrativa kommissionen kommer man 
fram till olika lösningar. 
Inom gemenskapen finns det tusentals institutioner för social trygghet som tillämpar förordning 
1408/71. Den administrativa kommissionen har utarbetat ett antal mallformulär för 
informationsflödet mellan institutionerna i medlemsstaterna. 
År 1991 inrättade den administrativa kommissionen arbetsgruppen TESS (Telematics for Social 
Security) som ansvarar för genomförandet av TESS-programmet: utvecklandet av 
telematiktjänster för samordning av de europeiska systemen för social trygghet. Arbetsgruppen 
TESS analyserar de sociala myndigheternas behov av informationsutbyte och utarbetar lämpliga 
lösningar för förbättring och modernisering. 
När den administrativa kommittén väl har behandlat en tolkningsfråga beträffande förordning 
(EEG) 1408/71 eller 574/72 ger den sina resultat formellt tillkänna genom beslut eller 
rekommendationer som offentliggörs i EGT. 
Inom ramen för TESS håller en ordbok för "termer vad gäller social trygghet" på att utarbetas för 
att stödja det framtida telematiska informationsutbytet. 
Sekretariatet för den administrativa kommissionen inom kommissionen anordnar regelbundet 
seminarier kring olika ämnen rörande genomförandet av förordning 1408/71. År 1994 publicerades 
en vägledning som beskriver hur denna förordning fungerar på ett för allmänheten lättillgängligt 
språk och som presenterar trygghetssystemen i medlemsstaterna. 
51 Rådets förordning (EEG) nr 1408/71 av den 14 juni 1971 om tillämpningen av systemen för social trygghet när anställda, 
egenföretagare eller deras familjer flyttar inom gemenskapen, EGT nr L 149, 5.7 1971, s 2 
48-
19 B — Yrkesinspektion 
I - Inledning 
Sedan 1982 har på kommissionens initiativ en kommitté av högre yrkesinspektörer (SLIC) hållit 
regelbundna möten i syfte att förbättra samarbetet mellan medlemsstaterna och kommissionen 
och att främja ett effektivt och konsekvent genomförande av gemenskapslagstiftning i 
medlemsstaterna. Kommittén består av två högt uppsatta företrädare för yrkesinspektionen i var 
och en av medlemsstaterna. 
Från början har SLIC både varit ett forum för nära samarbete och informationsutbyte mellan 
nationella experter från medlemsstaterna och kommissionen och ett nätverk av befattningshavare 
på området för att bidra till att förverkliga ett effektivt genomförande av gemenskapens social­
lagstiftning. 
Genom kommissionens beslut av den 12 juli 1995 inrättades SLIC som en officiell kommitté. 
II - Nuvarande system för samordning av genomförandet 
SLIC har upprättat ett nätverk av nationella kontaktpersoner inom yrkesinspektionen för att snabbt 
kunna utbyta information. Detta nätverk har utnyttjats för att utbyta information om genomförandet 
av gemenskapslagstiftning på den inre marknaden, bland annat genomförandet av maskin­
direktivet. 
SLIC har fastställt gemensamma principer för yrkesinspektion inom området hälsa och säkerhet i 
arbetslivet och håller nu på att utveckla metoder för utvärdering av hur nationella system för yrkes­
inspektionen förhåller sig till dessa principer (den första pilotstudien genomförs nu i Neder­
länderna). 
En av SLIC:s viktigaste uppgifter är att anordna utbyten för inspektörer mellan medlemsstaterna. 
Under årens lopp har närmare 100 inspektörer besökt ett annat europeiskt land för att studera ett 
tema av särskilt intresse för det egna landet. Härigenom har en ömsesidig förståelse och kunskap 
om erfarenheter av tillsynen vuxit fram. 
Två "Europasammankomster", där inspektörer från fyra olika medlemsstater deltagit, har hållits 
under 90-talet för informationsutbyte om tillsynsmetoder inom enskilda sektorer, en för byggnads-
och en för jordbrukssektorn. En tredje sammankomst kommer att hållas i samband med SLIC:s 
nästa plenarsammanträde. Den sektor som då kommer att tas upp är bilindustrin och dess 
underleverantörer. 
Ett av de dokument som SLIC:s arbete lett fram till är ett övningsmaterial för yrkesinspektörer. 
Materialet behandlar EU och hälsa och säkerhet i arbetslivet. Detta övningsmaterial har använts 
som ett grundläggande läromedel i utbildningsprogrammen för yrkesinspektörer i alla medlems­
stater. 
III - Behov 
Resurser vad gäller personal och budgetmedel bör ställas till förfogande för att främja kommitténs 
fortsatta arbete i enlighet med treårsprogrammet. 
IV - Hinder 
-49-
Det är mycket viktigt att de nödvändiga kommunikationsresurserna ställs till förfogande, t. ex. 
tolkning och översättning, som kan stödja SLIC i dess arbete att uppnå ett effektivt och 
konsekvent genomförande av gemenskapens lagstiftning om hälsa och säkerhet i arbetslivet. 
-50-
20. Offentlig förvaltning 
I - Inledning 
Även om statlig och kommunal förvaltning inte enligt fördragen ingår i Europeiska unionens 
kompetensområde krävs det allt eftersom det europeiska uppbyggnadsarbetet fortskrider, särskilt 
när det gäller den inre marknaden, ett allt intimare samarbete mellan förvaltningarna. Möten 
mellan generaldirektörerna — för närvarande har det ägt rum sammanlagt 24 — har således 
utvecklats till ett forum för diskussion och informationsutbyte om problem av gemensamt intresse, 
särskilt sådana som har samband med konsekvenserna av uppbyggnaden av Europeiska 
unionen. 
II - Nuvarande samarbete 
Generaldirektörerna inom statlig och kommunal förvaltning fick i samband med 
ministerkonferensen i Nancy i februari 1995 i uppdrag att eftersträva övergripande och 
balanserade lösningar för de hinder som föreligger för att statlig och kommunal förvaltning skall 
kunna öppnas för medborgare i gemenskapen, och att förbättra samordningen av utbildningen av 
de nationella tjänstemännen i europeiska frågor. I detta syfte beslutade generaldirektörerna vid sitt 
senaste möte i Paris i början av maj följande: 
• Att starta två arbetsgrupper, den ena med uppdrag att granska problem med tillgången till 
statlig och kommunal förvaltning och den andra med uppdrag att behandla tjänstemännens 
pensionssystem, vilka skall lägga fram sina slutsatser under första halvåret 1996. 
• Att organisera två möten med nationella förvaltningsskolor och -institutioner i juni och 
oktober 1995. 
För övrigt skall generaldirektörerna i statlig och kommunal förvaltning, inom gränserna för sina 
kompetensområden, vilka skiljer sig mycket från land till land, agera till stöd för utbytes­
programmen för nationella tjänstemän, särskilt Karolus. 
III - Behov 
De återkommande problemen i utvecklingen av förvaltningssamarbetet har i ttypfallet att göra med 
information — informationsflödet mellan gemenskapens, nationens, regionens eller 
lokalsamhällets förvaltning å ena sidan, och mellan de olika ländernas förvaltningar å andra sidan 
— och utbildningen av de nationella och territoriella tjänstemännen i europeiska frågor. 
Dessa aspekter har framför allt att göra med de territoriella förvaltningarna, i desto högre grad som 
den regionala dimensionen i det europeiska uppbyggnadsarbetet har fått ny fart genom 
Maastrichtfördraget. I organisationerna för landshövdingar är man medvetna om frågan, och de 
har spontant tagit initiativet till att samla landshövdingarna och deras motsvarigheter i de olika 
länderna i unionen för att definiera problemet och börja göra något åt det. 
51 
21. Konkurrens 
I - Inledning 
Samarbetet med de nationella konkurrensmyndigheterna finns sedan första början på 
antitrustomradet (se förordning nr 17/62, första förordningen om tillämpning av fördragets artiklar 
85 och 86) och på området för företagskoncentrationer (se förordning nr 4064/89). Förfaranden på 
dessa områden bör föras "i nära och ständig förbindelse" med dessa myndigheter. 
I effektivitetssyfte strävar generaldirektoratet för konkurrens efter att förstärka de nationella 
myndigheternas tillämpning av artiklarna 85 och 86 av de nationella myndigheterna. Medlen och 
metoderna för att uppnå detta var föremål för en rapport och för slutsatser som godkändes av 
generaldirektörerna på konkurrensområdet i september 1994. Mot denna bakgrund planerar man 
att begära att kommissionen redan detta år antar ett meddelande om samarbete med dessa 
myndigheter. 
Detta meddelande kommer att utgöra motsvarigheten till det meddelande som redan trätt i kraft, 
som behandlar samarbete med de nationella domstolarna för tillämpning av samma artiklar som 
offentliggjordes i februari 1993. 
II - Nuvarande system för samarbete om genomförandet 
Det förekommer tjänstemannautbyte mellan medlemsstaternas konkurrensmyndigheter 
(Bundeskartellamt, Office of Fair Trading, osv). Kommissionen mottar för övrigt tjänstemän från 
dessa myndigheter som nationella experter för specialuppgifter. 
Kontroller av företag som misstänks för överträdelse av konkurrensreglerna bedrivs i samarbete 
mellan kommissionstjänstemän och de nationella konkurrensmyndigheterna52. 
Förutom att nationella experter med specialuppgifter placeras i GD IV och på så vis får förbättrad 
kännedom om dess mål och metoder bör det nämnas att generaldirektoratet tar emot nationella 
tjänstemän för korta fortbildningsperioder. 
Seminarier och workshops är vanligt förekommande. Medlemsstaternas generaldirektörer på 
konkurrensområdet sammanträder med jämna mellanrum. Möten mellan nationella experter 
organiseras om alla utkast till lagar och bestämmelser (meddelanden) med betydelse för den inre 
marknaden. 
Det bedrivs ett gemensamt arbete om decentraliserad tillämpning av artiklarna 85 och 86. En 
konferens nyligen, Europeiskt konkurrensforum, stod för första gången öppen kade. för företrädare 
för de nationella myndigheterna och för ämbetsmän som är specialiserade inom 
konkurrensområdet. 
III - Behov 
Utvecklingen av en decentraliserad tillämpning av artiklarna 85 och 86 kommer att kräva att det 
utarbetas nya former, vilka redan har studerats. Dessa former bör inte nödvändiggöra någon 
anpassning av lagstiftningen. Likaledes krävs det p.g.a. den ökande tillämpningen av 
52 När det gäller företagskoncentration uppstår inte denna fråga, över de gränsvärden som föreskrivs i förordning nr 4064/89 har 
gemenskapen i huvudsak ensam behörighet. Upp till dessa gränsvärden har medlemsstaterna ensamma behörighet. På samma 
sätt har kommissionen ensam behörighet för tillämpning av bestämmelser på konkurrensområdet i Parisfördraget (artiklarna 65 
och 66 i detta). 
-52 
gemenskapsrätt av de nationella myndigheterna — vilken uppmuntras — snabb och fullständig 
information från kommissionens sida. För närvarande finns inga föreskrifter härom i texterna. 
Ett datoriserat utbyte av uppgifter skulle kunna påskynda insamlingen av upplysningar. Inom 
projektet FOURCOM (GD IV, kommunikation), som finansieras genom IDA-programmet, bör en 
testtillämpning_påbörjas under årets lopp. 
En likformig tolkning av gemenskapsrätten på konkurrensområdet, särskilt av artiklarna 85 och 86, 
förutsätter att enbart de fall av uppenbar överträdelse vars verkningar huvudsakligen är 
lokaliserade till en medlemsstat skall behandlas av de nationella myndigheterna. Detta utesluter 
uppgörelser som står i strid med artikel 85.1 men som skulle kunna bli föremål för undantag i 
enlighet med artikel 85.352. 
53-
22. Telematiknät mellan förvaltningar (TNA/IDA) 
I - Inledning 
Redan 1982, långt innan programmet för den inre marknaden startade, hade rådet fattat beslut om 
att upprätta dataförbindelser mellan gemenskapens och medlemsstaternas institutioner. I början 
inriktades intresset på tull- och jordbrukssamarbetet genom en studie53 som ledde fram till 
CADDIA-programmet (Samarbete om automatisering av data och dokumentation för import/export 
och jordbruk)54. Rådet beslutade också att upprätta ett interinstitutionellt integrerat 
informationsystem för gemenskapen (INSIS), ett system som skulle "göra det möjligt att använda 
de nya elektroniska teknikerna för utbyte av information mellan gemenskapsinstitutionerna och 
medlemsstaternas förvaltningar"55, och som bland annat utgjorde ryggraden i kommissionens eget 
elektroniska nät (E-post). 
I samband med 1992 års program blev det uppenbart att dessa dataförbindelser måste utvecklas 
till fullskalighet för att det skulle vara möjligt att förvalta den inre marknaden effektivt. Både det 
tredje och fjärde ramprogrammet för forskning och utveckling omfattade studier rörande 
telematiknät mellan förvaltningar. Programmet "ett europeiskt nervsystem" (ENS) är en del av ett 
särskilt forsknings- och utvecklingsprogram som skall förverkliga sådana nät56. För att föra 
projekten vidare från ett försöksstadium till kompletta operativa system med det bestämda syftet 
att förbättra förvaltningen av den inre marknaden, föreslog kommissionen 1993 både riktlinjer och 
ett flerårigt gemenskapsprogram som stöd för genomförandet av transeuropeiska nät för data­
utbyte mellan förvaltningar (IDA)57. Ett enda rädsbeslut om enbart det fleråriga programmet 
antogs den 6 november 199558. Därigenom ställs medel till förfogande för projekten, av vilka 
några redan har startat. 
II - Nuvarande samarbete med utnyttjande av telematiknät 
CADDIA-programmet har bidragit till utvecklingen av tullinformationssystemet (CIS) och SHIFT-
systemet (se avsnitten 7a och 9 ovan om veterinärkontroll och tullar). SIMAP-projektet, som ligger 
under IDA, bör leda fram till att elektronisk anbudsgivning blir möjlig vid offentlig upphandling i hela 
Europa (avsnitt 2 ovan). Nätet för social trygghet (SOSENET) har överförts från ENS till IDA 
allteftersom det tagits i drift. Medlemmar av ett antal kommittéer, däribland Rådgivande kommittén 
för den inre marknaden, har redan erhållit medel från IDA för förbättringar av sina E-
postkommunikationer med kommissionen (och sinsemellan) genom projektet "E-post för 
53 Rådets beslut 77/619/EEG av den 27 september 1977 om en studie av informationssystem för databearbetning vad gäller import 
och export och om förvaltningen och den ekonomiska kontrollen av jordbruksmarknadens organisationer, EGT nr L 255, 
6.10.1977, s. 32. 
54 Rådets beslut 82/607/EEG av den 28 juli 1982 om samordning av medlemsstaternas och gemenskapens åtgärder i fråga om 
förberedelse av ett långsiktigt program för användning av telematik för gemenskapens informationssystem rörande import och 
export och förvaltningen och den ekonomiska kontrollen av jordbruksmarknadens organisationer, EGT nr L 247, 23.8.1982, s. 25. 
Rådets beslut 85/214/EEG av den 26 mars 1985 om samordning av medlemsstaternas och gemenskapens åtgärder i fråga om 
genomförandet av ett långsiktigt program för användning av telematik för gemenskapens informationssystem rörande import och 
export och förvaltningen och den ekonomiska kontrollen av jordbruksmarknadens organisationer, EGT nr L 96, 3.4.1985, s. 35. 
55 Rådets beslut 82/869/EEG av den 13 december 1982 om samordning av medlemsstaternas och gemenskapsinstitutionernas 
verksamhet med syfte att bedöma behovet av och förbereda förslag till ett interinstitutionellt informationssystem för 
gemenskapen, EGT nr L 368, 28 12.1982, s. 40. 
56 Rådets beslut 91/353/EEG av den 7 juni 1991 om ett särskilt program för forskning, teknisk utveckling inom telematiksystem av 
allmänt intresse (1990-1994), EGT nr L 192, 16.7.1991, s. 18. Rådets beslut 94/801/EG av den 23 november 1994 om ett särskilt 
program för forskning, teknisk utveckling och demonstration inom telematiksystem av allmänt intresse (1994-1998), EGT nr L 
334, 22.12.1994, s. 1. 
57 COM (93) 69 slutlig, 12.3.1993, EGT nr C 105, 16.4.1993, s. 10 och 12. 
58 Rådets beslut 95/468/EG av den 6 november 1995 om gemenskapens bidrag till infomationsutbyte med stöd av telematik mellan 
förvaltningar inom gemenskapen (IDA), EGT nr L 269, 11.11.1995, s. 23. 
-54-
kommittéer". Detta är bara några fä exempel på åtgärder som finansierats genom de olika 
programmen. 
Ill, IV, V - Behov, hinder, planerade åtgärder 
De användarbehov som uppstår vid samarbetet mellan nationella förvaltningar och mellan dem 
och kommissionen bör vara den drivande kraften och motivationen för gemenskapens 
(kommissionens och medlemsstaternas) TNA-åtgärder. Dessa åtgärder bör vara helt integrerade 
med förvaltningarnas principer för handläggning och i gemenskapslagstiftningen inom de berörda 
sektorerna. Dessa användarbehov bör avgöra var operationella nät behövs, vilken nytta de kan 
göra och vilka krav som bör ställas på servicekvaliteten. 
Åtskilliga diskussioner har förts med medlemsstaterna om hur gemenskapens TNA-insatser skall 
utformas med avseende på omfattning, finansiering och drift. IDA-beslutet bör genomföras och 
hela den budget som tilldelats ställas till förfogande utan ytterligare dröjsmål för att de pågående 
projekten skall kunna få det stöd de behöver. Kommande projekt bör, som redan nämnts, sättas 
igång i överensstämmelse med förvaltningarnas behov. 
Detta program utgör ett viktigt stöd för samarbetet på många av de områden som nämns i 
rapporten och det behöver expandera för att göra det möjligt för andra sektorer att dra nytta av 
moderna kommunikationer mellan förvaltningarna. Utan tillräcklig finansiering finns det en risk för 
att man kommer att vara tvungen att lägga ner till och med en del av de projekt som redan startat. 
55 
23. Utbytesprogrammet KAROLUS 
I - Inledning 
I Karolus-programmet som lanserades 199359 för en period på fem år förutses utbyte av 
tjänstemän mellan medlemsstaternas förvaltningar på den inre marknadens område; det gör det 
möjligt för deltagarna att arbeta tillsammans med sina kolleger i en annan medlemsstat under en 
tid av omkring två månader. Detta program syftar till harmonisering av tolkningen av 
gemenskapslagstiftningen och till likformig tillämpning av denna lagstiftning. 
II - Situationen när det gäller genomförandet 
Av 280 kandidaturer som godtagits fram till 14.11.1995 hade 193 utbyten genomförts fram till detta 
datum, kompletterade med seminarier för introduktion respektive utvärdering. Enligt deltagarna 
har utbytena lett till en bättre förståelse mellan tjänstemän från olika medlemsstater som arbetar 
inom samma område, till ett fruktbart erfarenhetsutbyte och till upprättandet av kontaktnät som 
möjliggör inledandet av ett konkret och effektivt samarbete. 
Bland de områden som anses ha prioritet har flest utbyten ägt rum inom offentlig upphandling, 
livsmedelsprodukter, utvärdering av överensstämmelse och övervakning av marknader och 
farmaceutiska produkter. De tolv medlemsstaterna (1993—94) har deltagit i Karolus-programmet i 
egenskap av ursprungsland eller mottagarland för deltagarna. De sistnämnda härrör merendels 
från de nationella förvaltningarna; lokalförvaltningarna är dock också väl företrädda, särskilt vad 
gäller Spanien (autonoma gemenskaper) och Tyskland (Länder). De viktigaste mottagarländerna 
för tjänstemännen är Frankrike och Storbritannien; de viktigaste ursprungsländerna är Italien, 
Spanien, Storbritannien, Tyskland och Grekland. De nya medlemsstaterna börjar delta aktivt i 
programmet. 
III - Bokslut 
Deltagandet är betydligt lägre än förutsett, närmare bestämt bara en tredjedel av programmets 
potentiella kapacitet. Skälen för detta låga deltagande är av flera slag: språksvårigheter, det 
faktum att ursprungslandet svarar för 50% av uppehållskostnaderna, brist på uppmuntran från 
förvaltningarnas sida, problemet med att vara frånvarande under en period på omkring två 
månader. 
Kommissionen gör nu en utvärdering av Karolus fram till mars månads slut 1996. Man kommer att 
granska hur programmet fungerar och dess bidrag i samband med det administrativa samarbetet 
mellan medlemsstaternas förvaltningar samt dess resultat. Utvärderingen kommer att ge underlag 
för en bedömning av programmets utveckling i framtiden. 
IV - Planerade åtgärder 
Beroende på de rekommendationer som blir resultatet av denna utvärdering kan det komma att 
föreslås ändringar i rådsbeslutet, t.ex. att det införs seminarier och kortare besök i programmet. 
Tvåmånadersutbytena har under alla förhållanden visat sig värdefulla och en kampanj för att göra 
potentiella kandidater uppmärksamma på programmet bör drivas i nära samarbete med medlems­
staterna. 
59 Rådets beslut 92/481/EEG av den 22 september 1992, EGT nr L 286, 1. 10. 1992, s. 65. 
56 
Tabell 2: Karolusprogrammet - utbyten i prioritetsordning 
(perioden 1.1.1993 - 14 11.1995, totalt 280 godkända och 193 genomförda utbytestjänst-
göringar) 
11 1° Il LlhMl.L-• godkända 
• genomförda 
FIN CON CPR CPT EXC EXP FOO FRM PHA PLA PPR RTR STR STA TRW INF 
Kod 
FIN Bank, försäkring, aktiehandel 
CON Provning av överensstämmelse och marknadskontroll 
CPR Konsumentskydd 
CPT Konkurrens 
EXC Exportkontroll av kulturföremål 
EXP Exportkontroll av vissa strategiska produkter och teknologier 
FOO Livsmedel 
FRM Fri rörlighet för personer 
PHA Farmaceutiska produkter 
PLA Växtskydd 
PPR Offentlig upphandling 
RTR Vägtransporter 
STR Sjötransporter 
STA Statistiska program 
TRW Avfallshantering 
INF Direktiv 83/189/EEG - informationsutbyte 
ISSN 1024-4506 
KOM(96) 20 slutlig 
DOKUMENT 
SV 10 
Katalognummer : CB-CO-96-021-SV-C 
ISBN 92-77-99663-3 
Byrån för Europeiska gemenskapemas officiella publikationer 
L-2985 Luxemburg