SV Europeiska unionens officiella tidning C 325/46

Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om ”Frivilligarbetets roll och inverkan i det europeiska samhället”

(2006/C 325/13)

Den 6 april 2006 beslutade kommissionen att i enlighet med artikel 262 i EG-fördraget rådfråga Ekonomiska och sociala kommittén om ”Frivilligarbetets roll och inverkan i det europeiska samhället”

Facksektionen för sysselsättning, sociala frågor och medborgarna, som svarat för kommitténs beredning av ärendet, antog sitt yttrande den 7 november 2006. Föredragande var Erika Koller och medföredragande Soscha zu Eulenburg.

Vid sin 431:a plenarsession den 13–14 december 2006 (sammanträdet den 13 december 2006) antog Europeiska ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 127 röster för, 9 emot och 17 nedlagda röster:

1. Sammanfattning och rekommendationer

1.1 EESK uppmanar kommissionen att utropa ett frivilligår och så snabbt som möjligt publicera en vitbok om frivilligarbete och aktivt medborgarskap i Europa. På så sätt skulle man kunna framhäva växelverkan mellan dessa båda företeelser och omfattningen och betydelsen hos dem. Eftersom frivilligarbete till största delen sker på lokal nivå, bör denna vitbok bidra till en strategi, med vilken man kan stärka den europeiska aspekten på frivilligarbete och främja ett aktivt europeiskt medborgarskap och en identifiering med Europa.

1.2 Regeringarna i medlemsstaterna bör uppmanas att utforma en egen nationell politik i frågan om frivilligarbete och en strategi för hur man direkt kan främja och vinna erkännande för det. I denna nationella politik bör man också ta upp frågan om vilken roll en infrastruktur för frivilligarbete kan spela. EU kan här ange en ram och verka för ett ökat utbyte av god praxis mellan medlemsstaterna.

1.3 Samtliga medlemsstater bör utarbeta rättsliga ramvillkor som medger rätt till frivilligarbete oberoende av rättslig eller social ställning. Lika möjligheter skall garanteras alla som arbetar frivilligt, inbegripet personer med funktionshinder. I vissa medlemsstater står de rättsliga ramvillkoren fortfarande i vägen för frivilligarbetets utveckling och möjliggör därför inte något starkare samhälleligt stöd. Ibland bromsas utvecklingen till och med av rättsliga bestämmelser i form av förbud mot eller begränsningar av sådan verksamhet. Dessa hinder bör undersökas och frivilligarbetet måste främjas genom en rättslig ram som till exempel omfattar bestämmelser på försäkringsområdet och ersättning av utlägg.

1.4 Enligt EESK borde inte bara regeringarna utan också andra berörda aktörer – parlament, lokala och regionala myndigheter, organisationer i det civila samhället – erkänna frivilligarbetets betydelse och aktivt medverka till att främja detta. På så sätt betonar de nämligen frivilligarbetets roll och förbättrar dess anseende i samhället. Dessutom vill EESK uttryckligen påpeka för kommissionen att det civila samhällets organisationer spelar en avgörande roll för frivilligarbetet.

1.5 Samtidigt anser kommittén att förhållandet mellan skolan och det civila samhället bör stärkas för att skapa en större beredskap att delta i frivilligarbete. Inom grundskoleutbildningen måste man därför skapa större utrymme för pedagogisk verksamhet inriktad på att utveckla ett socialt medvetande och intresse för att lösa sociala frågor av allmänt intresse. Så skulle man inom ramen för ett ”socialt och ekologiskt år” kunna erbjuda praktisk verksamhet som ett alternativ för ungdomar från 15 år och uppåt och på så sätt uppmuntra dem till viktig och meningsfull verksamhet. Särskild omsorg bör man ägna de icke-statliga organisationer där barnen gör sitt första frivilligarbete.

1.6 I sitt arbete om erkännande av icke-formellt och informellt lärande borde EU (t.ex. i samband med Europass och rekommendationer om nyckelkompetenser) ägna särskild uppmärksamhet åt erkännandet av kunskaper som erhållits genom frivilligarbete. Införandet av ett Europass för ungdomar skulle bidra till ökat erkännande av ungdomars frivilliga verksamhet.

1.7 Kommittén efterlyser därför att alla medlemsstater och unionen själv tar fram en politik för frivilligarbete som innehåller en strategi och konkreta program för främjande av ideellt arbete, som innehåller förslag till målinriktat stöd samt åtgärder för att höja medvetenheten hos allmänheten, främjande av partnerskap mellan det civila samhället och näringslivet samt det offentliga erkännandet av de frivilligas insatser. Detta kräver också motsvarande rättsliga ram som främjar frivilligarbete. EU kan här ange en ram, komma med idéer och verka för utbyte av god praxis mellan medlemsstaterna.

1.8 På europeisk nivå behövs det tillförlitlig och jämförbar statistik över frivilligarbetets omfattning, betydelse och samhällsekonomiska värde. En enhetlig definition av frivilligarbete bör ligga till grund för dessa undersökningar. Man bör analysera behoven och bevekelsegrunderna för volontärerna – och framför allt också bevekelsegrunderna för de människor som inte vill engagera sig. På europeisk nivå gäller det att finna möjligheter för frivilligarbetet att bidra till nationalinkomsten och synliggöra dess effekter på samhället. Här skulle Eurostat kunna fungera som samordnare och initiativtagare: Alla statistikmyndigheter i EU:s medlemsstater borde ha sådana siffror.

1.9 EESK rekommenderar att EU:s finansieringssystem och enskilda politikområden och program främjar frivilligarbete mer än tidigare. För detta krävs det framför allt en infrastruktur för att stödja frivilligarbete som omfattar hela Europa. För närvarande är det europeiska volontärtjänstprogrammet en källa till stöd för frivilligarbetet i EU. Inom detta arbetar runt 40 000 unga människor (mellan 18 och 25 år) i mellan sex månader och ett år i 31 EU-länder eller partnerländer. Det arbete som utförs av andra frivilliga i utvecklingsländer finansieras dock med utvecklingsbistånd. EESK anser att dessa stödkällor är otillräckliga och önskar att EU genomför en mer aktiv, konsekvent och sammanhängande strategi för detta frivilligarbete och framför allt ser till att de frivilligprogram som omfattar hela Europa görs tillgängliga för alla befolkningsgrupper och inte bara inskränker sig till långfristig volontärtjänstgöring som bedrivs av ungdomar.

1.10 EESK skulle också välkomna en särskild rekommendation om frivillig verksamhet bland äldre, t.ex. med pilotåtgärder för partnerskap och erfarenhetsutbyten, som skulle kunna ingå bland de initiativ som lanseras först.

1.11 Dessutom borde frivilligarbete i samband med europeiska projekt i högre grad likställas med ekonomiska bidrag. I övrigt måste ansökningsformulären för europeiska projekt rent allmänt utformas på ett enklare och mer obyråkratiskt sätt, för att frivilligorganisationer överhuvud taget skall kunna delta i europeiska projektupphandlingar.

1.12 Informationsspridningen måste intensifieras och utökas: Alltför ofta kommer informationen inte fram till berörda grupper. I samband med detta måste alla tillgängliga informationskanaler användas. Man skulle t.ex. kunna öppna en webbsida med information i frågan, som kan nås med ett klick från alla webbsidor som handlar om frivilligarbete. Europeiska nätverk av frivilligorganisationer har här en särskild roll att spela. De ser till att det sker ett utbyte organisationerna emellan, att information om bästa praxis sprids och frågor och krav från de frivilliga på fältet leds vidare till EU-institutionerna. Dessa nätverk är en del av infrastrukturen till stöd för frivilligarbete och måste därför erhålla riktat stöd.

1.13 EU kan göra en viktig insats till stöd för och för ett erkännande av frivilligarbetet genom att stödja den 5 december, som FN utropat till de frivilligas internationella dag, och hedra och fira frivilligarbete på denna dag. Det internationella frivilligåret 2001 har visat hur viktigt det är med offentligt understödda informationsprogram. Om man på EU-nivå – som EESK föreslagit – utropar ett frivilligarbetets år, skulle detta bidra till att det arbete som utförs av otaliga frivilliga på plats hedras och stöds på europeisk nivå. Det skulle framkalla en europeisk samhörighetskänsla hos volontärerna.

1.14 För att volontärarbetets betydelse för medlemsstaternas utveckling skall erkännas föreslår EESK att en stadga antas i EU, där frivilligorganisationernas roll, rättigheter och skyldigheter fastställs. För att stärka frivilligorganisationernas ekonomiska situation i medlemsstaterna föreslår EESK att det i gemenskapslagstiftningen införs en rättslig grund för att befria organisationerna från mervärdesskatt. Syftet med förslaget att fastställa dessa organisationers roll, rättigheter och skyldigheter i en europeisk stadga är först och främst att få till stånd enhetliga riktlinjer för organisationer som skulle kunna få särskild rättslig status i anslutning till särskilda ekonomiska och andra rättigheter.

2. Inledning

2.1 För samhället utgör den frivilliga verksamheten en ovärderlig resurs. Mer än 100 miljoner volontärer i Europa ägnar sig under sin fritid åt en mycket varierande verksamhet till gagn för andra och i allmänhetens intresse. Det arbete som utförs av organisationer inom det civila samhället och som ofta uteslutande eller i hög grad utförs av frivilliga vinner allt större erkännande – bland företag, bland offentliga aktörer och framför allt bland medborgarna själva (1).

2.2 Frivilligarbetet är dock särskilt värdefullt eftersom det sträcker sig mycket längre än till att tillhandahålla tjänster och tillmötesgå sociala behov. Den motivation som ligger till grund för det, nämligen att av egen fri vilja göra en insats för och vara med och utforma det allmänna bästa, främjar sådana värderingar som samhällstillvändhet och solidaritet och utgör på så vis en motvikt till isolering och egoism – allt vanligare företeelser i moderna samhällen.

2.3 Frivilligarbetet hänger oskiljaktigt samman med ett aktivt medborgarskap, som i sin tur, både på lokal nivå och EU-nivå – utgör demokratins kärna. Medborgarna deltar i samhällslivet inte bara genom politisk verksamhet utan också genom att målinriktat arbeta med att lösa samhällsproblem. Genom att de engagerar sig i samhället kan de omsätta en konkret skaparvilja i praktiken. Den enskilde arbetar för de andra, antingen på sin fritid eller inom ramen för en volontärtjänst, och ställer sig på så sätt – ofta under stora finansiella risker eller hälsorisker – i det allmännas tjänst. Det är just denna form av aktivt europeiskt medborgarskap som skapar en stark känsla av samhörighet mellan medborgarna och deras samhälle. Frivilligarbete kan därför betraktas som ett av de bästa exemplen på medverkan och därmed som en viktig beståndsdel, ja till och med som en förutsättning för ett aktivt medborgarskap.

2.4 Dessutom främjar frivilligarbete den personliga utvecklingen: Å ena sidan skapas ett socialt samvete och å andra sidan utvecklas kompetenser och färdigheter som förbättrar de frivilligas möjligheter på arbetsmarknaden samt ökar deras aktiva deltagande i samhället. Frivilligarbete ger i sina olika former tillfälle till informellt lärande (2) och icke-formellt lärande (3), som på så sätt – vid sidan om det formella lärandet (4) – spelar en viktig roll när det gäller att förverkliga det livslånga lärandet.

2.5 Frivilligarbete är ett viktigt bidrag till nationalprodukten i våra samhällsekonomier. Detta bidrag lämnas mycket ofta utan beaktande i den nationella statistiken, eftersom det inte alltid bygger på ett utbyte av varor med ett värde i pengar och eftersom det inte finns någon enhetlig metod för att mäta dess ekonomiska värde. På de ställen där det mäts har det dock visat sig att det ekonomiska värdet av frivilligarbetet och dess bidrag till vår ekonomi är avsevärt (5). I Storbritannien uppskattas till exempel det ekonomiska värdet på frivilligarbetet till 7,9 % av BNP, och 38 % av den totala befolkningen deltar i sådan verksamhet. I Irland och Tyskland utför mer än 33 % och i Polen 18 % av befolkningen någon form av frivilligarbete.

2.6 Dessutom kan transnationell frivilligverksamhet på europeisk och internationell nivå avsevärt öka solidariteten och den ömsesidiga förståelsen mellan folken och främja interkulturell dialog. Mot den bakgrunden välkomnar EESK kommissionens avsikt att utvidga den europeiska volontärtjänstgöringen och öka dess synlighet och effektivitet.

2.7 Solidaritet och ansvarskänsla gentemot andra samt behovet av att känna sig nyttig är viktiga motivationskällor för frivilligarbete. Det skapar sociala band, bidrar till den sociala sammanhållningen och ökar livskvaliteten och de sociala framstegen i Europa. Det förkroppsligar på så sätt den europeiska integrationens värderingar, i enlighet med artikel 2 i EG-fördraget och i artikel 2 i EU-fördraget. Dessutom är frivilligarbete ett viktigt uttryck för deltagardemokratin, som i det europeiska konstitutionella fördraget erkänns vara en del av det demokratiska livet i EU. Frivillig verksamhet är till stor nytta för allmänheten, liksom de frivilliga själva. Frivilligarbete bör i samtliga EU:s medlemsstater och i unionen själv få det erkännande det förtjänar.

2.8 EESK ägnade sig redan i sin informationsrapport från 2002 om ”Hospicearbete – ett exempel på volontärverksamhet i Europa” (föredragande: Soscha zu Eulenburg) åt frågan om frivilligarbete. Dessutom har kommittén belyst frivilligarbetet under andra aspekter, även om hittills inga yttranden i just denna fråga har utarbetats (6).

2.9 Också inom EU vinner frivilligarbetets bidrag på det sociala området och på kultur- och miljöområdet allt större erkännande, och frivilligorganisationerna blir allt mer involverade i de politiska beslutsprocesserna på områden som utbildning och livslångt lärande, hälsovård och konsumentskydd, utveckling, handel osv. EESK välkomnar dessa initiativ men anser att de framsteg som gjorts hittills är långtifrån tillräckliga.

2.10 EESK ser positivt på att ungdomars frivilliga verksamhet betraktas som en prioriterad fråga i den politiska process som kommissionen inledde 2001 samt inom ramen för den öppna samordningsmetoden. Kommittén uppmanar kommissionen att på grundval av de framsteg som redan gjorts fortsätta utvecklingen av frivilligarbetet genom att behandla de övergripande aspekterna inom ramen för ett holistiskt arbetssätt.

2.11 På internationell nivå var 2001 en milstolpe, då FN utropade det internationella frivilligåret. Detta år har riktat offentlighetens ljus på frivilligarbetet, det har återigen uppmuntrat människor att engagera sig frivilligt och visat vägar för hur frivilligarbete kan erkännas, stödjas och främjas från politiskt håll. På FN:s initiativ firas den 5 december varje år Internationella dagen för frivilligas arbete. Också EU borde göra sina medborgare uppmärksamma på detta viktiga evenemang.

2.12 Över lag anser kommittén dock att kommissionen och medlemsstaterna bör ägna sig mer åt frågan om frivilligarbete. Detta är också anledningen till att EESK välkomnar begäran från Margot Wallström om att kommittén skall utarbeta ett yttrande i denna viktiga fråga.

3. Begreppet ideellt arbete och dess kännetecken

3.1 I praxis och forskning definieras frivilligarbete ofta på olika sätt, och det är också svårt att finna en definition som täcker detta begrepps alla olika nyanser. Typiska för de olika definitionerna i EU:s länder är tre gemensamma grundkriterier: — Ideellt arbete sker av fri vilja och på eget initiativ – det kan inte vara obligatoriskt på något sätt. Denna frivillighet säkerställer den frivilliges engagemang för och identifikation med verksamheten. — Ideellt arbete utförs utan betalning – inte för ekonomisk vinning. Kostnader som drabbat den frivillige kan emellertid ersättas. — Ideellt arbete sker i syfte att göra något för andra människor utanför den egna familjen eller för andra samhällsgrupper, och därmed för samhällsnyttan (även om det ideella arbetet obestridligen är till avsevärd personlig nytta för den frivilliges personliga utveckling). Det är omstritt huruvida endast regelbunden verksamhet skall falla under denna definition, om grannskapsprojekt och de tidsbanker som utvecklats på senare år också hör dit eller om endast ideellt arbete i formell och strukturerad form skall räknas in. De tre grundvillkoren är emellertid en absolut förutsättning för att en verksamhet skall anses som ideell, oavsett om det rör sig om frivilligt arbete till förmån för lokalsamhället eller en organiserad volontärtjänst. Generellt sett kan man säga att det är lättast att hantera de stora skillnaderna inom området ideell verksamhet genom en bred definition.

3.2 Syftet med frivilligarbete är inte att ersätta betalt arbete. Det är tvärtom önskvärt att det skall vara omöjligt att ersätta lönearbete med frivillig verksamhet. Det ideella arbetet får sitt särskilda värde genom att det bidrar till utformandet av vårt gemensamma samhälle. Det frivilliga arbetet syftar inte till att tillhandahålla sociala tjänster eller överta statliga grundläggande uppgifter. Det frivilliga arbetets särskilda mervärde består i följande: — Skapandet av sociala och samhälleliga förbindelser. Den som arbetar ideellt identifierar sig starkare med samhället och utvecklar större solidaritet. — Medborgarnas delaktighet i att aktivt utforma vårt gemensamma samhälle.

3.3 Ideellt arbete uppträder i många olika former, vilket gör det svårt att kategorisera. De mest skilda samhällsgrupper engagerar sig i frivilligarbete, om än i olika utsträckning i olika medlemsländer: Andelen verksamma volontärer per område och deras profil (ålder, bakgrund, utbildningsnivå osv.) varierar delvis starkt från land till land.

3.4 Vid sidan av formell verksamhet som utövas genom särskilda organisationer finns också ett informellt engagemang, ofta i det dolda (t.ex. ofta invandrares frivilligarbete).

3.4.1 Bland de olika formerna av ideellt arbete finns bl.a. följande: — Deltagande i det offentliga livet och medborgarengagemang. — Arbete för frågor av offentligt intresse, medvetandehöjande kampanjer, rättshjälp och konsumentskydd. — Välgörenhet, bistånd till andra i närområdet (särskilt äldre och personer med funktionshinder), men också på området utvecklingsbistånd. — Insatser för omedelbara samhällsintressen, bl.a. i särskilda situationer som exempelvis miljökatastrofer. — Ömsesidig hjälp och grupper för självhjälp. — Insatser i religiösa samfund. — Medborgare som innehar olika oavlönade positioner i samhället och som engagerar sig politiskt och vetenskapligt eller genom att leda eller driva små sammanslutningar eller idrottsföreningar.

3.4.2 Man kan också klassificera det frivilliga arbetet efter verksamhetsområde (t.ex. idrott, kultur, socialt arbete, hälsovård, utbildning, ungdomsfrågor, miljö, katastrofskydd, politik och konsumentskydd, utvecklingssamarbete).

3.5 Volontärtjänstgöring är en särskild form av frivilligt arbete: Det är på förhand begränsat i tiden och utförs ofta av frivilliga på heltid, dvs. inte som merparten av det ideella arbetet som utförs som komplement till annan verksamhet, t.ex. utbildning eller yrkesverksamhet. Till skillnad från frivillig verksamhet som utövas fortlöpande under fritiden finns för volontärtjänstgöring i allmänhet en uppsättning gemensamt fastställda regler och ansvarsområden, ofta i form av ett avtal mellan de olika deltagarna i projektet, inklusive volontärerna. Man kan skilja på olika former av volontärtjänstgöring: Frivillig verksamhet omfattar alla typer av ideellt arbete och kan beskrivas på följande sätt: Den är öppen för alla, obetald, sker på frivillig basis, innehåller utbildningsaspekter (inte formell utbildning) och åstadkommer ett socialt mervärde. Volontärtjänstgöring är en form av frivillig verksamhet med följande särskilda kännetecken: Den är tidsbegränsad; mål, innehåll, uppgifter, struktur och ramar är tydligt fastställda; rättsligt skydd och social trygghet erbjuds. Den statligt organiserade volontärtjänsten är en volontärtjänst som organiseras av staten eller på uppdrag av staten, exempelvis på det sociala området eller räddningstjänstområdet. Civiltjänst finns i vissa länder som icke frivilligt alternativ till den obligatoriska värnplikten (7).

3.6 Man kan göra en klar distinktion mellan volontärverksamhet och ideell verksamhet: Volontärverksamheten, såsom den definieras av FN och ILO, utförs för organisationer utan vinstdrivande syfte, där den ofta avlönas under marknadsnivån, medan den ideella verksamheten är oavlönad, även om ersättning kan utgå för utgifter i samband med uppdraget. Vid preciseringen av den rättsliga statusen för dessa verksamheter bör man beakta detta förhållande för att göra situationen lättare för de berörda parterna och för ”praktikanter” som står till de icke-statliga organisationernas förfogande i samband med den obligatoriska delen av studierna. Enligt ILO:s och FN-organens definition är frivilligarbete ett arbete som inom organisationer utan vinstsyfte, dvs. frivilligorganisationer eller icke-statliga organisationer med humanitär eller ideell inriktning, utförs av frivilliga som i de flesta fall får ersättning i form av lön. De är löntagare, vars arbete kan karaktäriseras som frivilligt eftersom deras lön ofta ligger under den marknadsmässiga. Som exempel kan nämnas att en logistiker i en humanitär hjälporganisation eller en jurist i en sammanslutning för försvar av flyktingars rättigheter är löntagare, men uppbär en annan och lägre lön en den som de skulle kunna kräva på den fria marknaden (transporter eller juridisk rådgivning). Det europeiska volontärtjänstprogrammet, som vid flera tillfällen nämns och framhålls som ett exempel som bör utvidgas och lyftas fram, är i själva verket en tjänst som ställer ungdomar till förfogande för sammanslutningar eller icke-statliga organisationer mot ersättning för utgifter (kost och logi) och som omfattar en traktamentsdel som vid praktiktjänstgöring. Detta är ett sätt att låta dessa sammanslutningar eller icke-statliga organisationer få disponera ungdomar under universitetsstudierna (obligatorisk praktik i utlandet inom nästan alla studier med internationell eller europeisk prägel). Ungdomars deltagande i humanitära projekt eller projekt av allmänt intresse mot en schablonersättning är berikande för båda parter. Om man har för avsikt är att klargöra den beviljade ersättningens rättsliga status får man inte blanda ihop ideellt arbete och volontärarbete.

3.7 Frivilligt arbete enligt ILO:s och FN-organens definition, dvs. för vilket lön utgår, t.ex. verksamheten inom Läkare utan gränser, behandlas inte i detta yttrande.

3.8 Under de senaste åren har området frivilligarbete diversifierats ytterligare med avseende på former och motiv. Avgörande för detta har varit nya värderingar och ny utveckling i samhället. Intresset för och efterfrågan på ideellt arbete har växt, men finansiering, budgetmedel och infrastrukturutveckling har inte hållit jämna steg. Erkännandet växer inte heller i tillräcklig omfattning.

3.8.1 För dem som arbetar frivilligt har det ideella arbetet fördelar i form av en meningsfull fritid, utveckling av social kompetens samt möjligheter att förvärva och dela med sig av erfarenheter. Kunskapsinhämtning eller möjligheten att lära sig mer om sig själv och sina färdigheter är allt oftare motiv bakom ungas engagemang i frivilligarbete, liksom inte minst viljan att klara av kunskapssamhällets krav. När det gäller volontärtjänst i utlandet spelar även de mellankulturella kontakterna och möjligheten att lära sig ett främmande språk en roll för dem som beslutar sig att arbeta frivilligt. Förståelsen mellan kulturerna främjas på så vis, framför allt inom EU-ramen. Gränsöverskridande frivilliga projekt som exempelvis ”börserna” för frivilligarbete i Euroregionerna kan spela en större roll för utvecklingen av EU-medborgarskapet.

3.8.2 Det civila samhällets organisationer och frivilligcentrum får lättare frivilligarbetande om man tar hänsyn till nya företeelser i vårt samhälle: Exempel på sådant är förändringar i ungdomskulturen, Internets utbredning och möjligheterna till frivilligt engagemang online; nya sätt att kontakta ungdomar, exempelvis via SMS; erbjudanden om kortfristiga åtaganden som ett första steg för ungdomar; hänsyn till nya fritidsförhållanden samt den tillgängliga tiden för intresserade medborgare; målinriktning mot nya målgrupper som invandrare, långtidsarbetslösa eller det ökande antalet pensionärer som vill engagera sig.

3.9 Sammanfattningsvis kan man säga att det frivilliga arbetet är en övergripande företeelse, att det berör olika områden av samhället men att det också spelar en roll för en stor del av befolkningen. Man kan emellertid notera att frivillig verksamhet är mindre vanlig i missgynnade och marginaliserade befolkningsgrupper.

4. Det ideella arbetets allmänna socioekonomiska roll i det europeiska samhället

4.1 I internationell facklitteratur analyseras det ideella arbetet huvudsakligen med avseende på dess samhälleliga eller ekonomiska funktion. Som redan nämnts består det frivilliga arbetets särskilda värde i dess bidrag till ett aktivt medborgarskap, och dess påverkan är ofta svår att kvantifiera: samhällsengagemang, känsla av tillhörighet, identifikation med samhället, solidaritet, ansvar för samhället och främjande av den sociala sammanhållningen är mycket svåra att direkt mäta.

4.2 Ett lämpligt tillvägagångssätt som beskrivs i forskningsarbete om det civila samhället (t.ex. Putnam, 2000 (8)) är det så kallade sociala kapitalet, till vilket det ideella arbetet utgör ett väsentligt bidrag. Sociala nätverk, kontakter, medborgarnas värderingar och attityder samt ömsesidigt förtroende är av väsentlig betydelse för regionernas sociala (och ekonomiska) utveckling. Om det inom ett visst område finns många organisationer ur det civila samhället eller frivilligarbetare, då ger även andra ekonomiska och sociala indikatorer ett mer positivt utslag. Det ideella arbetet ökar det sociala kapitalet i ett samhälle avsevärt eftersom det skapar nätverk och kopplingar.

4.3 Till de allmänt använda kvantitativa indikatorerna för ett lands utveckling (centrala ekonomiska indikatorer som ekonomisk tillväxt och budgetbalans) måste även nya och alternativa indikatorer fogas som mäter det sociala kapitalet och den sociala sammanhållningen samt det ideella arbetets bidrag. Man bör också i siffror ange det frivilliga arbetets ekonomiska värde enligt den metod som FN föreslår i sin handbok för ideella organisationer i nationalräkenskapssystemet.

4.4 Fokus ligger här på en hållbar utveckling med inriktning mot ett globalt system som vid sidan av ekonomiska framsteg också främjar ekologisk hållbarhet, solidaritet och demokrati. Detta ligger också i linje med målen i Lissabonstrategin där de tre områdena ekonomi, sociala frågor och miljö mot bakgrund av den hållbara utvecklingen anses hänga samman och kunna dra ömsesidig nytta av varandra genom samverkanseffekter. Frivilligt arbete utgör ett väsentligt bidrag som måste mätas inom alla tre områdena: Främjande av den sociala sammanhållningen, verksamhet på miljöområdet samt återintegrering av (långtids)arbetslösa på arbetsmarknaden.

4.5 I Europeiska ungdomspakten, som antogs av rådet våren 2005 och som ingår i Lissabonstrategin, uppmuntras unga att ägna sig åt frivillig verksamhet (9).

4.6 Enligt internationell forskning och erfarenhet kan ideellt arbete inom olika områden främjas på ett bättre och mer målinriktat sätt.

4.6.1 När det gäller barn kan till exempel socialisering, utbildning och uppfostran ges en sådan inriktning att de senare blir aktiva medlemmar av samhället. Organisationer med samhällsprogram där barn och ungdomar utgör en dominerande del av medlemmarna har en särskild roll som inspiratörer i denna process.

4.6.2 Ideellt arbete kan spela en särskild roll i kampen mot ungdoms- och långtidsarbetslöshet samt i allmänhet för inträdet i förvärvslivet. Frivilligarbetare kan målinriktat samla viktiga erfarenheter och kunskaper som efterfrågas på arbetsmarknaden samt bygga upp kontaktnätverk. Vid sidan av verksamhet på det sociala området och inom sjukvården, två traditionella områden för ideellt arbete, kan frivilligarbetare skaffa sig nyckelkompetens och kunskaper på områdena informationsverksamhet, kommunikation, framställning i tal och skrift, social kompetens, förvaltning av organisationer och yrkesutbildning. De har möjlighet att prova olika sociala roller, att lära sig fatta korrekta beslut, lösa problem, tillägna sig en arbetskultur, bevisa sin rättskänsla och sitt ledarskap. Det ideella arbetet kan utgöra en viktig beståndsdel i meritförteckningen och karriären. Frivilligarbete ger i sina olika former tillfälle till icke-formellt lärande och informellt lärande, som kompletterar det formella lärandet och utbildningen. Det förbättrar de frivilligas möjligheter på arbetsmarknaden, i synnerhet för de unga.

4.6.3 På området aktivt åldrande har frivilligarbete dubbel betydelse: Det ger äldre möjlighet att fortsätta att delta i samhällslivet och känna att deras livserfarenhet kommer till nytta. Detta påverkar deras hälsa och livskvalitet på ett positivt sätt. Dessutom kan frivilligarbetet leda till att förståelsen mellan generationerna ökar då unga och gamla arbetar tillsammans för något, utbyter erfarenheter och stöder varandra.

4.6.4 Ideellt arbete kan ge olika marginaliserade befolkningsgrupper en möjlighet till integration, antingen genom att frivilliga engagerar sig för dem eller genom att de själva genom frivilligarbete återknyter till samhället. Detta ansvarstagande genom ideellt arbete är viktigt framför allt för socialt marginaliserade befolkningsgrupper och för invandrare. Tyvärr förhindras denna process i vissa medlemsstater genom lagstiftning. Det finns exempelvis medlemsstater där invandrare inte får engagera sig i ideellt arbete.

4.6.5 Man kan också peka på betydelsen av olika självhjälpsgrupper. Kännetecknet på sådana är att människor med liknande problem – inom de mest skilda områden – sluter sig samman och hjälper varandra genom utbyte av personliga erfarenheter.

4.6.6 Även arbetsgivare och företag spelar en roll i främjandet av ideellt arbete. Dels förvärvar de anställda genom ideellt arbete utanför företaget social kompetens som höjer kreativiteten och arbetsmotivationen, och på detta sätt känner de en starkare koppling till företagen. Dels blir företagen allt mer medvetna om sitt sociala ansvar: Partnerskap till ömsesidig nytta mellan frivilligorganisationer, kommuner, stat och företag bidrar till att mobilisera lokal kapacitet och gemensamt arbeta med utformningen av samhället. Dialogen mellan arbetsmarknadsparterna, det ömsesidiga kunskapsutbytet samt kollektivavtal kan bidra till att det ideella arbetet, som är en del av det sociala ansvaret, får större erkännande och understöd.

4.6.7 EESK beklagar att frivilligorganisationer och frivillig verksamhet, ofta på grund av att det i många medlemsstater saknas en rättslig definition av eller en rättslig grund för frivilligarbetet, inte får tillräckligt offentligt erkännande. Ibland leder detta till att potentialen inte uppmärksammas, exempelvis när frivilligarbete inte erkänns som en del av åtgärderna för att integrera ungdomar, arbetslösa eller invandrare. Situationen för frivilligarbetare är dessutom ofta problematisk, särskilt med avseende på skatter, social trygghet och försäkringsfrågor. Bestämmelser måste införas som klargör frivilligarbetarnas rättsliga ställning och som ger samtliga invånare i ett land rätten att engagera sig i ideellt arbete. Medlemsstaterna uppmanas också att åtgärda de arbetsrättsliga brister som står i vägen för insatser från frivilligarbetare som utför ett viktigt arbete i allmänhetens intresse, särskilt i katastrofsituationer. Alltför ofta är anställda hänvisade till sina arbetsgivares goda vilja när det gäller att få särskild ledighet beviljad eller fortsatt utbetald lön.

4.6.8 EESK rekommenderar att man klargör förhållandet mellan och uppgifterna för staten, näringslivet och frivilligorganisationerna. Ideellt arbete spelar en viktig roll i våra samhällen men bör inte användas för att tillhandahålla grundläggande sociala tjänster eller ersätta verksamhet i offentlig regi. Politiken måste syfta till att främja ideellt arbete som sådant, men det bör inte instrumentaliseras eftersom det då skulle förlora sitt existensberättigande och sitt särskilda värde, som ligger i människornas fria val.

4.6.9 EESK anser att staten emellertid har till uppgift att tillhandahålla den infrastruktur som krävs för ideellt arbete. Frivilligarbetet är visserligen obetalt – men det är inte gratis. Erfarenheterna från vissa europeiska länder visar att en infrastruktur särskilt inriktad på ideellt arbete ökar dess omfattning och kvalitet avsevärt. Det lönar sig att ge stöd och rådgivning till frivilligorganisationer och att stimulera de frivilliga, utbilda, bistå och stödja dem, och eventuellt ersätta kostnader. Även om detta kostar pengar är det en investering som betalar sig. Här kan staten genom strategisk programplanering, medvetandehöjande åtgärder och samordning spela en aktiv roll. För att den frivilliga verksamheten ska bli mer känd måste staten finansiera utarbetandet av studier och lägga större vikt vid att idén bakom det ideella arbetet får en plats i utbildningen.

4.6.10 Å andra sidan måste alla berörda aktörer (stat, företag, fackföreningar och frivilligorganisationer) dra åt samma håll om frivilligarbetet skall kunna främjas och föras fram, och om det samhälleliga erkännandet skall kunna ökas. Ett effektivt samarbete i nätverk mellan frivilligorganisationerna för utbyte av god praxis och mobilisering av resurser är lika nödvändigt som dialog och samarbete mellan de olika sektorerna.

Bryssel den 13 december 2006 Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs ordförande Dimitrios DIMITRIADIS

(1) Den av kommissionen finansierade studien EUYOUPART 2003-2005 om ungdomars delaktighet i det politiska livet visar till exempel att ungdomarna i de åtta europeiska länder som deltog har större förtroende för organisationer i det civila samhället än för offentliga institutioner.

http://www.sora.at/images/doku/euyoupart_finalcomparativereport.pdf.

(2) Informellt lärande: Lärande som är resultatet av verksamhet i det dagliga livet i samband med arbete, familj eller fritid. Det är inte strukturerat (vad gäller mål för lärandet, tid eller stöd) och leder vanligtvis inte till certifiering. Informellt lärande kan vara avsiktligt men oftast är det icke-avsiktligt (eller sker ”tillfälligt”).

(3) Icke-formellt lärande: Lärande som inte tillhandahålls av en utbildningsinstitution och som vanligtvis inte leder till certifiering. Det är dock strukturerat (vad gäller mål för lärandet, tid eller stöd). Icke-formellt lärande är ur den lärandes perspektiv avsiktligt.

(4) Formellt lärande: Lärande som vanligtvis tillhandahålls av en utbildningsinstitution, som är strukturerat (vad gäller mål för lärandet, tid eller stöd) och som leder till certifiering. Formellt lärande är ur den lärandes perspektiv avsiktligt. Källa: KOM(2001) 678 slutlig.

(5) Jfr den studie som publicerats av European Volunteer Center (CEV) ”Facts & Figures Research Project” (forskningsprojekt om insamling av fakta och statistik) (2004–2006) (

http://www.cev.be/facts&figures.htm).

(6) Följande EESK-arbeten har en koppling till frivilligarbete:

EESK:s yttrande om ”Ungdomspolitik”, föredragande: Jillian van Turnhout (EUT C 28, 3.2.2006, s. 35–41).

EESK:s yttrande om ”Programmet 'Aktiv ungdom' för perioden 2007–2013”, föredragande: José Isaías Rodríguez García-Caro (EUT C 234, 22.9.2005, s. 46–51).

EESK:s yttrande om ”Det europeiska medborgarskapet och former för hur det skall göras synligt och effektivt”, föredragande: Bruno Vever (ännu inte publicerat i EUT).

EESK:s yttrande om ”Handlingsprogrammet ’Aktivt medborgarskap’”, föredragande: Daniel Le Scornet (EUT C 28, 3.2.2006, s. 29–34).

(7) KOM(2004) 337 slutlig.

(8) Robert D. Putnam, Bowling Alone – The Collapse and Revival of American Community (”Att spela bowling ensam: Det amerikanska samhällets sammanbrott och förnyelse”); New York, Simon and Schuster, 2000.

(9) Vid sitt vårmöte 2005 antog Europeiska rådet Europeiska ungdomspakten, inom ramen för den reviderade Lissabonstrategin. Pakten syftar till att förbättra utbildning, rörlighet, arbetsmarknadsintegrering och social integrering för unga, och samtidigt ge bättre möjligheter att förena arbete med familjeansvar. Mot den bakgrunden uppmanade rådet unionen och medlemsstaterna att uppmuntra rörlighet bland unga genom att undanröja hinder för praktikanter, volontärer och arbetstagare och deras familjer. Se bilaga I i ordförandeskapets slutsatser från Europeiska rådets möte i Bryssel den 22–23 mars 2005 (7619/05).