Tillfälligt skydd är det lämpliga instrumentet i den rådande situationen. Med tanke på den extraordinära och exceptionella karaktären av Rysslands militära invasion av Ukraina och den massiva tillströmningens omfattning bör tillfälligt skydd snabbt ge fördrivna personer möjlighet att i hela unionen åtnjuta harmoniserade rättigheter som erbjuder en tillräcklig skyddsnivå, inbegripet uppehållstillstånd, möjlighet att utföra arbete som anställd eller egenföretagare, lämplig inkvartering, nödvändigt socialt bistånd, medicinskt eller annat stöd samt medel för uppehälle. När det gäller underåriga utan medföljande vuxen bör tillfälligt skydd dessutom ge dem möjlighet att åtnjuta förmyndarskap. Personer under 18 år bör dessutom ha tillgång till utbildning.

Ukraina omfattas av viseringsfrihet för inresa till EU. Innehavare av ukrainska biometriska pass är därför undantagna från viseringskrav när de reser in i EU. Mot bakgrund av erfarenheterna från efterdyningarna av Rysslands annektering av Autonoma republiken Krim och staden Sevastopol och kriget i östra Ukraina, kan hälften av de ukrainare som kommer till Europeiska unionen, genom att dra nytta av viseringsfriheten, förväntas ansluta sig till familjemedlemmar eller söka arbete i Europeiska unionen, medan den andra hälften kan komma att begära internationellt skydd. Beroende på hur konflikten utvecklas är det sannolikt att EU kommer att ta emot ett betydande antal personer. Uppskattningarna tyder på att mellan 2,5 och 6,5 miljoner människor potentiellt kommer att fördrivas på grund av den väpnade konflikten, varav mellan 1,2 och 3,2 miljoner kan komma att söka internationellt skydd. Förenta nationernas höge flyktingkommissarie uppskattar att upp till fyra miljoner människor i värsta fall kan behöva fly från Ukraina.

Europeiska unionen påverkas direkt av kriget vid dess yttre gränser, särskilt genom ett ökat migrationstryck till följd av att tusentals personer söker skydd i EU:s medlemsstater. Inom några dagar hade mer än 650 000 fördrivna personer i början av mars anlänt till Europeiska unionen via Polen, Slovakien, Ungern och Rumänien. Antalet förväntas öka ännu mer. FN har gått ut med en akut vädjan om humanitär hjälp (Humanitarian Flash Appeal) gällande skydds- och biståndsbehoven i Ukraina och har lanserat en regional åtgärdsplan för flyktingar för Ukraina med uppgifter om hur många människor som behöver hjälp och vilka som ska omfattas av biståndet.

Förslagets olika element är också förenliga med migrations- och asylpakten från september 2020 och de åtföljande lagstiftningsförslagen. Som en del av pakten föreslog kommissionen att direktivet om tillfälligt skydd skulle upphävas och ersättas med en förbättrad förordning, som bibehåller konceptet med tillfälligt skydd men mer allmänt behandlar krissituationer och force majeure-situationer på migrations- och asylområdet, för att säkerställa att nya europeiska verktyg kan fungera samstämmigt inom ramen för den nya övergripande strategi som föreslås i pakten. Eftersom de relevanta lagstiftningsförslagen för närvarande är under förhandling och antagandet av dem inte är nära förestående, kan förordningen om hantering av krissituationer och force majeure-situationer inte ligga till grund för hanteringen av de omedelbara utmaningarna i samband med krisen i Ukraina. Direktivet om tillfälligt skydd är det nu gällande regelverk som erbjuder det relevanta verktyget för att hantera situationen på ett effektivt och proportionellt sätt.

Under de år som gått sedan direktivet antogs har flera EU-byråer inrättats eller fått stärkt mandat. Därför anges i förslaget särskilt nödvändigheten av att kommissionen samarbetar med Europeiska gräns- och kustbevakningsbyrån (Frontex), Europeiska unionens asylbyrå och Europeiska unionens byrå för samarbete inom brottsbekämpning (Europol) i syfte att kontinuerligt övervaka och se över situationen.

Rådets genomförandebeslut kommer att göra det möjligt för EU att samordna och nära övervaka mottagningskapaciteten i medlemsstaterna, så att den där det behövs kan vidta åtgärder och tillhandahålla ytterligare stöd. Direktivet kräver att medlemsstaterna i samverkan med kommissionen samarbetar och utbyter information för att underlätta genomförandet av tillfälligt skydd. Detta kan ske genom en ”solidaritetsplattform” varigenom medlemsstaterna utbyter information om sin mottagningskapacitet och om antalet personer som åtnjuter tillfälligt skydd på deras territorier. I detta syfte föreskrivs i förslaget en samordnande roll för kommissionen. Under de senaste åren har dessutom olika plattformar inrättats i syfte att säkerställa samarbete mellan medlemsstaterna. Av dessa plattformar föreskriver förslaget användning av nätverket för beredskap och krishantering på migrationsområdet (i enlighet med kommissionens rekommendation (EU) 2020/1366 av den 23 september 2020 om en EU-mekanism för beredskap och hantering av kriser med anknytning till migration) som det lämpligaste forumet för det administrativa samarbete som föreskrivs i direktiv 2001/55/EG.

På grund av förslagets karaktär är det inte möjligt att på förhand uppskatta de eventuella budgetkonsekvenserna. Det kommer att omfattas av budgeten för EU:s befintliga finansieringsinstrument under perioden 2014–2020 och 2021–2027 på området migration, asyl och gränsförvaltning. Kommissionen kommer att undersöka olika alternativ för att fullt ut utnyttja finansieringen från fonderna för inrikes frågor. Vid exceptionella behov, om situationen förvärras ytterligare, skulle tillgängligheten inom den fleråriga budgetramen 2021–2027 kunna omfördelas. Om ytterligare exceptionella behov uppstår skulle flexibilitetsmekanismerna inom den fleråriga budgetramen 2021–2027 kunna aktiveras.

Detta förslag är förenligt med de grundläggande rättigheter och de principer som erkänns särskilt i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna, liksom de skyldigheter som följer av internationell rätt, inbegripet Genèvekonventionen av den 28 juli 1951 om flyktingars rättsliga ställning, ändrad genom New York-protokollet av den 31 januari 1967.

Med tanke på trenderna som noterades för uppehållstillstånd och ansökningar om internationellt skydd i efterdyningarna av händelserna 2014 kommer sannolikt omkring hälften av de fördrivna personerna att absorberas av de betydande diasporanätverken runt om i EU och kommer att utnyttja lagliga migrationsmöjligheter, huvudsakligen men inte enbart i ”traditionella” destinationsländer (Polen, Tjeckien, Tyskland, Italien och Spanien), utan att sätta press på mottagningskapaciteten i dessa länder. Den andra hälften, mellan 1,2 och 3,5 miljoner människor, skulle kunna söka internationellt skydd under en tvåårsperiod.

Förslaget har utarbetats med brådska med tanke på den rådande situationen. Förslaget innehåller bestämmelser om samarbete mellan kommissionen, medlemsstaterna och EU:s byråer samt om medlemsstaternas skyldighet att rapportera relevant information och statistik via EU-nätverket för beredskap och krishantering på migrationsområdet. Beläggen för den potentiella omfattningen av förflyttningarna har baserats på de senaste uppgifterna som utbytts inom ramen för EU:s nätverk för beredskap och krishantering på migrationsområdet och de scenarier som utarbetats med utgångspunkt i FN-byråernas scenarier för internflyktingar, informationen om de förflyttningar (både asylsökande och laglig migration) som skett efter 2014 samt storleken på och sammansättningen (rysk/icke-rysk) av befolkningen i de berörda regionerna i de olika scenarierna. Fem inledande scenarier utarbetades utifrån intensiteten i den ryska interventionen i Ukraina.

(6)Ukraina förtecknas i bilaga II till förordning (EU) 2018/1806 och ukrainska medborgare är undantagna från kravet på att inneha visering när de passerar medlemsstaternas yttre gränser för vistelser som inte överstiger 90 dagar under en 180-dagarsperiod. Utifrån erfarenheterna från efterdyningarna av Rysslands olagliga annektering av Autonoma republiken Krim och staden Sevastopol och kriget i östra Ukraina 2014 kan hälften av de ukrainare som kommer till unionen, genom att dra nytta av viseringsfriheten för kortare vistelser, förväntas ansluta sig till familjemedlemmar eller söka arbete i unionen, medan den andra hälften förväntas begära internationellt skydd. Beroende på hur konflikten utvecklas kommer unionen baserat på aktuella uppskattningar sannolikt att ställas inför ett mycket stort antal fördrivna personer, potentiellt 2,5–6,5 miljoner, till följd av den väpnade konflikten, varav 1,2–3,2 miljoner personer väntas söka internationellt skydd. Förenta nationernas höge flyktingkommissarie uppskattar att upp till fyra miljoner människor i värsta fall potentiellt kommer att behöva fly från Ukraina.

(5)Konflikten har redan fått konsekvenser för unionen; bland annat är det sannolikt att migrationstrycket på de östra gränserna kommer att bli högt vartefter som konflikten utvecklas. Den 1 mars har mer än 650 000 fördrivna personer anlänt till Europeiska unionen via Polen, Slovakien, Ungern och Rumänien. Antalet förväntas öka ännu mer.

(11)Målet med detta genomförandebeslut är att införa tillfälligt skydd för ukrainska medborgare bosatta i Ukraina som har fördrivits från och med den 24 februari 2022 till följd av de ryska väpnade styrkornas militära invasion den dagen. För att respektera andan i direktiv 2001/55/EG bör tillfälligt skydd även införas för tredjelandsmedborgare lagligen bosatta i Ukraina som har fördrivits från och med den 24 februari 2022 och som inte kan återvända till sitt ursprungsland eller sin ursprungsregion på trygga och varaktiga villkor på grund av de förhållanden som råder i det landet. Detta kan omfatta personer som åtnjöt flyktingstatus eller motsvarande skydd eller var asylsökande i Ukraina vid tidpunkten för de händelser som ledde till den massiva tillströmningen. För icke-ukrainska tredjelandsmedborgare som har varit varaktigt bosatta i Ukraina bör dessutom villkoret om att inte kunna återvända till sitt ursprungsland eller sin ursprungsregion inte gälla och även de bör därför åtnjuta tillfälligt skydd. Det är också viktigt att bevara familjegemenskap och undvika att olika medlemmar av samma familj åtnjuter olika status. Det är därför nödvändigt att införa tillfälligt skydd för familjemedlemmar, där familjen fanns redan i Ukraina vid tidpunkten för omständigheterna kring den massiva tillströmningen, oberoende av om familjemedlemmen skulle kunna återvända till sitt ursprungsland på trygga och varaktiga villkor.

(12)Icke-ukrainska tredjelandsmedborgare eller statslösa personer som kan återvända till sitt ursprungsland eller sin ursprungsregion på trygga och varaktiga villkor och som inte kan betraktas som varaktigt bosatta i Ukraina eller familjemedlemmar till en person som åtnjuter tillfälligt skydd i medlemsstaterna bör dock inte omfattas av detta beslut. Sådana personer kan vara exempelvis tredjelandsmedborgare som studerade eller arbetade i Ukraina under en kortare tid vid tidpunkten för de händelser som ledde till den massiva tillströmningen och som tryggt kan återvända till sitt ursprungsland. Dessa personer bör dock beviljas inresa till unionen av humanitära skäl utan att i synnerhet behöva inneha en giltig visering eller tillräckliga medel för uppehället eller en giltig resehandling, i syfte att säkerställa att de tryggt kan passera för att återvända till sitt ursprungsland eller sin ursprungsregion.

(13)I enlighet med direktiv 2001/55/EG får medlemsstaterna ge tillfälligt skydd åt ytterligare kategorier av fördrivna personer, utöver dem som omfattas av detta rådsbeslut, om de fördrivits av samma skäl och från samma ursprungsland eller ursprungsregion. I detta fall bör de genast underrätta rådet och kommissionen om detta. I detta sammanhang bör medlemsstaterna uppmuntras att överväga att utvidga det tillfälliga skyddet till personer som flydde från Ukraina kort före den 24 februari 2022 då spänningarna ökade eller som befann sig på unionens territorium (t.ex. på semester eller av arbetsskäl) strax före detta datum och som en följd av den väpnade konflikten inte kan återvända till Ukraina.

(14)Tillfälligt skydd är det lämpligaste instrumentet i den rådande situationen. Med tanke på den extraordinära och exceptionella karaktären av Ryska federationens militära invasion av Ukraina och den massiva tillströmningens omfattning bör tillfälligt skydd göra det möjligt för fördrivna personer att i hela unionen åtnjuta harmoniserade rättigheter som erbjuder en tillräcklig skyddsnivå. Ett införande av tillfälligt skydd skulle också gynna medlemsstaterna, eftersom de rättigheter som följer med tillfälligt skydd begränsar fördrivna personers behov av att omedelbart söka internationellt skydd och därmed risken för att medlemsstaternas asylsystem överbelastas, då formaliteterna minimeras på grund av situationens akuta karaktär. Eftersom ukrainska medborgare omfattas av viseringsfrihet har de dessutom rätt att röra sig fritt inom unionen under en 90-dagarsperiod efter att ha rest in på territoriet. På grundval av detta kan de välja i vilken medlemsstat de vill åtnjuta de rättigheter som är knutna till tillfälligt skydd och ansluta sig till sina familjer och vänner i de betydande diasporanätverk som existerar runt om i unionen. Detta kommer i praktiken att underlätta en balans mellan medlemsstaternas insatser och därigenom minska trycket på de nationella mottagningssystemen. När en medlemsstat har utfärdat ett uppehållstillstånd i enlighet med direktiv 2001/55/EG bör den person som åtnjuter tillfälligt skydd, även om personen har rätt att resa inom unionen i 90 dagar under en 180-dagarsperiod, kunna utöva de rättigheter som härrör från tillfälligt skydd enbart i den medlemsstat som beviljade uppehållstillståndet. Detta bör inte påverka en medlemsstats möjlighet att när som helst besluta att utfärda uppehållstillstånd till personer som åtnjuter tillfälligt skydd enligt detta genomförandebeslut.

(15)Detta beslut skulle vara förenligt med och kunna tillämpas som ett komplement till nationella system för tillfälligt skydd som kan anses genomföra direktivet. Om en medlemsstat har ett nationellt system som är förmånligare än direktivet bör medlemsstaten kunna fortsätta att tillämpa det eftersom medlemsstaterna enligt direktiv 2001/55/EG har rätt att anta eller behålla bestämmelser som är mer förmånliga för personer som omfattas av tillfälligt skydd. Om det nationella systemet är mindre förmånligt bör medlemsstaten dock bevilja de ytterligare rättigheter som föreskrivs i direktivet.

(16)Direktiv 2001/55/EG tar vederbörlig hänsyn till medlemsstaternas ansvar för att upprätthålla lag och ordning och skydda den inre säkerheten, då det ger medlemsstaterna möjlighet att undanta en fördriven person från tillfälligt skydd om det finns allvarliga skäl att anta att personen har begått ett brott mot freden, en krigsförbrytelse eller ett brott mot mänskligheten, såsom dessa definieras i de internationella instrument som har upprättats för att beivra sådana brott; han/hon har begått ett allvarligt icke-politiskt brott utanför den mottagande medlemsstaten före ankomsten till den medlemsstaten som en person som åtnjuter tillfälligt skydd; eller han/hon har gjort sig skyldig till handlingar som står i strid med Förenta nationernas syften och principer. Direktivet ger också medlemsstaterna möjlighet att undanta en fördriven person från tillfälligt skydd om det föreligger skälig anledning att betrakta honom/henne som en fara för den mottagande medlemsstatens säkerhet eller om han/hon utgör en samhällsfara för den medlemsstaten.

(17)När medlemsstaterna tillhandahåller tillfälligt skydd bör de säkerställa att behandlingen av personuppgifter om personer som åtnjuter tillfälligt skydd respekterar de krav som fastställs i Europeiska unionens dataskyddsregelverk, framför allt Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2016/679.

(18)Detta genomförandebeslut bör göra det möjligt för unionen att samordna och nära övervaka mottagningskapaciteten i medlemsstaterna, så att den vid behov kan vidta åtgärder och tillhandahålla ytterligare stöd. Direktiv 2001/55/EG kräver att medlemsstaterna i samverkan med kommissionen samarbetar och utbyter information för att underlätta genomförandet av tillfälligt skydd. Detta bör ske genom en ”solidaritetsplattform” varigenom medlemsstaterna utbyter information om sin mottagningskapacitet och antalet personer som åtnjuter tillfälligt skydd på deras territorier. Utifrån den information som rapporterats av ett fåtal medlemsstater inom ramen för nätverket för beredskap och krishantering på migrationsområdet är mottagningskapaciteten, utöver absorptionskapaciteten hos den diaspora som är bosatt i unionen, hittills minst 310 000 platser. För detta informationsutbyte bör kommissionen inta en samordnande roll. Under de senaste åren har dessutom olika plattformar inrättats i syfte att säkerställa samarbete mellan medlemsstaterna. Bland dessa plattformar är nätverket för beredskap och krishantering på migrationsområdet (i enlighet med kommissionens rekommendation (EU) 2020/1366) det lämpligaste för det administrativa samarbete som föreskrivs i rådets direktiv 2001/55/EG. Medlemsstaterna bör också uppmuntras att bidra till en gemensam situationsmedvetenhet på unionsnivå genom utbyte av relevant information genom integrerad politisk krishantering (IPCR). Europeiska utrikestjänsten bör rådfrågas när så är lämpligt. I detta sammanhang bör medlemsstaterna också ha ett nära samarbete med Förenta nationernas höge flyktingkommissarie.

(19)I enlighet med direktiv 2001/55/EG bör det tillfälliga skyddet inledningsvis gälla under ett år. Den perioden bör förlängas automatiskt med sex månader i taget i högst ett år, om inte skyddet upphävs enligt artikel 6.1 b i direktivet. Kommissionen kommer att kontinuerligt övervaka och se över situationen. Den får när som helst föreslå rådet att det tillfälliga skyddet upphör, på grundval av att situationen i Ukraina gör det möjligt för dem som beviljats tillfälligt skydd att tryggt och varaktigt återvända, eller att det tillfälliga skyddet förlängs med upp till ett år.

(20)Vid tillämpning av artikel 24 i rådets direktiv 2001/55/EG bör hänvisningen till Europeiska flyktingfonden, som inrättades genom beslut 2000/596/EG, förstås som en hänvisning till Asyl-, migrations- och integrationsfonden som inrättades genom förordning (EU) 2021/1147. Alla medlemsstaternas insatser för att uppfylla de skyldigheter som följer av detta genomförandebeslut kommer att få ekonomiskt stöd från unionens fonder. Medel kan också mobiliseras genom kris- och flexibilitetsmekanismer inom den fleråriga budgetramen 2021–2027 för att tillgodose särskilda akuta behov i medlemsstaterna. Unionens civilskyddsmekanism har dessutom aktiverats. Genom den mekanismen kan medlemsstaterna begära artiklar som är avgörande för att tillgodose behoven hos fördrivna personer från Ukraina som befinner sig på deras territorium och dra nytta av medfinansiering för att tillhandahålla sådant bistånd.

(21)Sedan direktiv 2001/55/EG antogs har flera unionsbyråer inrättats eller fått stärkt mandat. I detta sammanhang bör kommissionen samarbeta med Europeiska gräns- och kustbevakningsbyrån (Frontex), Europeiska unionens asylbyrå och Europeiska unionens byrå för samarbete inom brottsbekämpning (Europol) i syfte att kontinuerligt övervaka och se över situationen. Dessutom bör Europeiska gräns- och kustbevakningsbyrån (Frontex), Europeiska unionens asylbyrå och Europol ge operativt stöd till de medlemsstater som begärt hjälp för att klara av situationen, bland annat för tillämpningen av detta genomförandebeslut.

(22)Detta genomförandebeslut är förenligt med de grundläggande rättigheter och de principer som erkänns i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna.

(23)I enlighet med artikel 4 i protokoll nr 21 om Förenade kungarikets och Irlands ställning med avseende på området med frihet, säkerhet och rättvisa, fogat till fördraget om Europeiska unionen och fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, har Irland genom en skrivelse av den 11 april 2003 meddelat att det önskar delta i antagandet och tillämpningen av direktiv 2001/55/EG. Detta rådets genomförandebeslut är därför bindande för Irland.

(24)I enlighet med artiklarna 1 och 2 i protokoll nr 22 om Danmarks ställning, fogat till fördraget om Europeiska unionen och fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, deltar Danmark inte i antagandet av detta genomförandebeslut, som inte är bindande för eller tillämpligt på Danmark.

(25)Med hänsyn till situationens brådskande natur bör detta genomförandebeslut träda i kraft samma dag som det offentliggörs i Europeiska unionens officiella tidning.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Innehåll

Härmed fastställs att det föreligger massiv tillströmning till unionen av fördrivna personer som har tvingats lämna Ukraina till följd av en väpnad konflikt.

Artikel 2