Förslag till RÅDETS REKOMMENDATION om förebyggande av rökning och om initiativ för en effektivare bekämpning av rökning och annat tobaksbruk

(framlagt av kommissionen)

MOTIVERING

INLEDNING

1. Rökningens utbredning är ett stort folkhälsoproblem i Europa, eftersom samband har påvisats mellan tobakskonsumtion och en betydande andel av fallen av cancer, hjärt-kärlsjukdomar och sjukdomar i andningsorganen. Antalet rökare i befolkningen är högt - omkring en tredjedel av befolkningen i EU - och hälsoeffekterna är betydande: cirka 500 000 dödsfall relaterade till rökning inträffar varje år i EU. Det har också konstaterats att rökning påverkar icke-rökares hälsa, särskilt utsatta gruppers hälsa.

2. Europeiska gemenskapen har inriktat sig på bekämpning av rökning och annat tobaksbruk sedan slutet av 1980-talet. Sedan 1987 har man koncentrerat åtgärder som syftar till att minska tobakskonsumtionen till programmet "Europa mot cancer". Genom på varandra följande handlingsplaner har programmet bland annat gett stöd till alleuropeiska projekt för bekämpning av tobaksbruk och inrättat Europatäckande nätverk för förebyggande av rökning.

3. År 1989 antogs två viktiga rättsakter. Genom direktivet om television utan gränser [1] förbjöds alla former av TV-reklam för tobaksvaror. Enligt direktivet får TV-program inte sponsras av fysiska eller juridiska personer vars huvudsakliga verksamhet består i tillverkning eller försäljning av tobaksvaror. De första EG-bestämmelserna om märkning av tobaksvaror med varningstexter infördes genom ett direktiv [2] som syftade till harmonisering av bestämmelser om den inre marknaden med utgångspunkt i en hög skyddsnivå när det gäller folkhälsa.

[1] Direktiv 89/552/EEG

[2] Direktiv 89/622/EEG

4. Därefter antogs ett direktiv [3] 1990 om fastställande av högsta tillåtna tjärhalt i cigaretter i EG. År 1992 infördes en ändring av bestämmelserna om märkning av tobaksvaror [4] då ytterligare varningstexter infördes på styckeförpackningar av andra tobaksvaror än cigaretter. I detta sammanhang förbjöds försäljning av tobaksvaror för användning i munnen. Alla dessa åtgärder omarbetades senare i ett nytt direktiv om tobaksvaror som antogs i juni 2001 [5].

[3] Direktiv 90/239/EEG

[4] Direktiv 92/41/EEG

[5] Direktiv 2001/37/EG

5. Avseende skydd för icke-rökare mot effekterna av passiv rökning antog rådet och medlemsstaternas hälsoministrar den 18 juli 1989 en resolution om förbud mot rökning på offentliga platser [6], som innehöll riktlinjer till medlemsstaterna om skydd för icke-rökare [7]. År 1996 offentliggjordes en rapport från kommissionen [8] för utvärdering av följderna av resolutionen i medlemsstaterna. Det framkom av rapporten att medlemsstaterna klart åtagit sig att tillämpa resolutionen, även om de konkreta åtgärder som vidtagits varierar starkt från land till land. I denna rekommendation betonas behovet av skydd mot passiv rökning, särskilt när det gäller sårbara grupper såsom barn, gravida kvinnor och personer med sjukdomar i andningsorganen.

[6] EGT C 189, 26.7.1989, s. 1.

[7] Avseende skydd mot passiv rökning på arbetsplatsen är två andra direktiv av betydelse. Det ena är rådets direktiv 1989 om minimikrav för säkerhet och hälsa på arbetsplatsen, i vilket det krävs att arbetsgivaren måste skydda arbetstagarna från passiv rökning i pausutrymmen. Det andra är rådets direktiv från 1992 om åtgärder för att förbättra säkerhet och hälsa på arbetsplatsen för arbetstagare som är gravida, nyligen har fött barn eller ammar. Rådets direktiv 89/654/EEG av den 30 november 1989 om minimikrav för säkerhet och hälsa på arbetsplatsen. EGT L 393, 30.12.1989, s. 1. och rådets direktiv 92/85/EEG av den 19 oktober 1992 om åtgärder för att förbättra säkerhet och hälsa på arbetsplatsen för arbetstagare som är gravida, nyligen har fött barn eller ammar. EGT L 348, 28.11.1992, s. 1.

[8] Rapport från kommissionen till rådet, Europaparlamentet, Ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén om reaktionerna på en resolution antagen av rådet och av mötet mellan medlemsstaternas ministrar för hälsofrågor inom rådet om förbud mot rökning på offentliga platser. KOM(96) 573 slutlig.

DEN SENASTE UTVECKLINGEN AVSEENDE POLITISKA ÅTGÄRDER MOT RÖKNING OCH ANNAT TOBAKSBRUK

6. Kommissionens cancerspecialistkommitté antog vid ett möte i oktober 1996 rekommendationer om de initiativ mot tobak och rökning som krävs på gemenskapsnivå [9]. I rådets resolution av den 26 november 1996 om minskning av rökningen i Europeiska gemenskapen [10] görs en översyn av de åtgärder som vidtagits på detta område och riktlinjer anges för kommande insatser.

[9] KOM (1996) 609 slutlig - Bilaga.

[10] EGT C 374, 11.12.1996, s. 4.

7. Kommissionen föreslog i ett meddelande om bekämpning av tobak och rökning i december 1996 [11] en rad åtgärder avsedda att stärka förebyggandet av rökning i hela gemenskapen. I meddelandet anges en rad handlingsalternativ för såväl förebyggande verksamhet som tillhörande lagstiftning, med tonvikten lagd vid förebyggande av rökning både inom ramen för insatserna på folkhälsoområdet och i samband med gemenskapens politik och åtgärder på alla områden. Dessutom inrättades den rådgivande kommittén för förebyggande av cancer 1996 [12] för att ge kommissionen riktlinjer i dess arbete mot tobaksrökning.

[11] KOM (1996) 609 slutlig.

[12] Rådets beslut 96/469/EG.

8. Efter det att Europaparlamentet och rådet hade framfört sina synpunkter lade kommissionen i oktober 1999 fram en rapport [13] om uppföljningen av meddelandet från 1996. Denna rapport innehåller en analys av medlemsstaternas politik och metoder när det gäller en rad olika åtgärder mot tobak och rökning, varav en del tas upp i det bifogade förslaget till rådets rekommendation.

[13] KOM (1999) 407 slutlig.

9. I rådets slutsatser av den 18 november 1999 om kampen mot tobakskonsumtion [14] framhävs behovet av att utveckla en övergripande strategi och kommissionen uppmanas bidra till denna strategi. Flera av de åtgärder som föreslås i rådets rekommendationer ingår i detta förslag, särskilt vissa initiativ för att skydda minderåriga (däribland bestämmelser om försäljning, elektronisk försäljning och försäljningsautomater).

[14] EGT C 86, 24.3.2000, s. 4.

10. Europaparlamentet och rådet antog den 5 juni 2001 ett direktiv [15] som innebar en omarbetning av befintliga gemenskapsdirektiv om reglering av tobaksvaror. Genom direktivet infördes också flera nya inslag, särskilt när det gäller tillsatsämnen i tobak och vilseledande beskrivningar. Vidare antog kommissionen den 14 maj 2001 ett förslag till direktiv om tobaksreklam och sponsring [16], som för närvarande granskas av Europaparlamentet och rådet enligt medbeslutandeförfarandet. De båda texterna syftar till att förbättra förutsättningarna för att upprätta den inre marknaden och få den att fungera och undanröja hinder för en smidigt fungerande marknad med utgångspunkt i en hög skyddsnivå när det gäller folkhälsa.

[15] Europaparlamentets och rådets beslut nr 2001/37/EG av 5 juni 2001.

[16] KOM (2001) 283 slutlig.

11. Detta förslag från kommissionen till rådets rekommendation rör ytterligare aspekter på bekämpning av rökning och tobak, bland annat förbättring av folkhälsan, förebyggande av ohälsa och sjukdomar hos människor och undanröjande av risker för människors hälsa. Dessutom beaktas de förhandlingar som förts i syfte att upprätta ett internationellt ramavtal om bekämpning av rökning och annat tobaksbruk inom ramen för Världshälsoorganisationen (WHO) och behovet av att säkerställa överensstämmelse med andra befintliga eller föreslagna rättsakter.

12. Europaparlamentets och rådets direktiv 98/43/EG av den 6 juli 1998 om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om reklam för och sponsring till förmån för tobaksvaror [17] upphävdes genom den dom som EG-domstolen meddelade i mål C-376/98 [18]. Det förslag till nytt direktiv som kommissionen antog den 14 maj 2001 (jfr. punkt 10 ovan) är avsett att ersätta det upphävda direktivet. Förslagets räckvidd är dock mera begränsad och det innehåller inte vissa åtgärder mot tobak och rökning som fanns med i det upphävda direktivet, särskilt vissa former av reklam och sponsring där - enligt EG-domstolens dom - harmonisering för närvarande inte kan motiveras med bestämmelserna för den inre marknaden. Men eftersom dessa former av reklam har en viktig roll i främjandet av försäljningen av tobak, särskilt som de även når ungdomar, ingår åtgärder som rör dessa former av reklam, sponsring och marknadsföring i det bifogade förslaget till rådets rekommendation.

[17] Europaparlamentets och rådets direktiv 98/43/EG av den 6 juli 1998 om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om reklam för och sponsring till förmån för tobaksvaror - EGT L 213, 30.7.1998, s. 9.

[18] EG-domstolen, mål C-376/98, dom av den 5 oktober 2000, Tyskland mot parlamentet och rådet.

13. Ett ytterligare inslag i den föreslagna rekommendationen, som kompletterar de åtgärder som ingår i kommissionens förslag till direktiv om tobaksreklam och sponsring, är att medlemsstaterna bör granska tobaksbranschens utgifter för säljfrämjande åtgärder i syfte att bättre kunna övervaka tillämpningen av restriktioner i fråga om reklamen och hur dessa kan kringgås. Som det ovan konstaterades måste räckvidden för förslaget till direktiv om tobaksreklam begränsas till vissa typer av reklam med gränsöverskridande effekter. I en rapport från Världsbanken [19] 1999 drogs slutsatsen att reklam ökar konsumtionen av cigaretter och att lagstiftning som förbjuder denna reklam skulle minska konsumtionen, under förutsättning att förbudet är övergripande och omfattar alla medier och användningen av varumärkesnamn och logotyper. En sådan minskning av cigarettkonsumtionen skulle ha omedelbara positiva följder för folkhälsan på både kort och lång sikt. För att man skall kunna utvärdera vilka följderna skulle bli av både nationell lagstiftning och EG-lagstiftning om tobaksreklam och även eventuella frivilliga restriktioner av tobaksreklamen för folkhälsan är det viktigt att övervaka i vilken utsträckning tobaksindustrins reklamsatsningar omdirigeras till andra former av reklam, sponsring och liknande marknadsföring. Sådan information behövs för framtida planering av hur de nationella myndigheterna och EU skall bekämpa tobakskonsumtionen med det yttersta målet att förbättra skyddet av de europeiska medborgarnas hälsa.

[19] Världsbanken « Curbing the Epidemic : Governments and the Economics of Tobacco Control », 1999, Washington DC.

14. Särskilt bör man uppmärksamma frågan om tobaksvarors tillgänglighet för barn och ungdomar. Det gäller bland annat tillämpning av ålderskriterier för försäljning, försäljningsautomater, självbetjäning, distansförsäljning (såsom försäljning genom Internet, som bör begränsas till webbplatser som skyddas genom filterprogram som ger endast vuxna tillträde med hjälp av effektiva mekanismer för att fastställa köparnas ålder) samt försäljning av cigaretter i förpackningar om färre än 20 cigaretter (för att undvika att ett lägre pris tas ut per förpackning, vilket skulle göra cigaretter mer tillgängliga för barn och ungdomar).

15. I detta förslag ingår ett antal åtgärder som syftar till att begränsa barns och ungdomars tillgång till tobaksvaror. Det rekommenderas att distansförsäljning av tobaksvaror, såsom försäljning via Internet, begränsas till webbplatser som skyddas av filterprogram som ger endast vuxna tillträde. När det gäller försäljningsautomater rekommenderas det i förslaget att barns och ungdomars tillgång till dessa maskiner eller tobaksvaror som säljs i maskiner begränsas effektivt (försäljningsautomater med tobaksvaror utplaceras endast på platser dit endast de personer har tillträde som uppnått den lägsta ålder för inköp av tobaksvaror som fastställs i nationell lagstiftning, eller andra begränsningar av tillgången med motsvarande effekt, exempelvis användningen av filterprogram som spärrar tillgången för minderåriga innan maskinen levererar en tobaksprodukt). Försäljningsautomaterna får inte heller användas för reklam, eftersom de är synliga för såväl konsumenter som icke-konsumenter.

16. De åtgärder som anges i den föreslagna rekommendationen är helt i linje med de förhandlingar som förs om upprättande av ett internationellt ramavtal om bekämpning av rökning och annat tobaksbruk inom ramen för Världshälsoorganisationen (Framework Convention on Tobacco Control, FCTC) [20]. Bland de punkter i ramavtalet som hittills förhandlats fram ingår exempelvis bestämmelser om ett totalförbud mot alla former av direkt och indirekt reklam, begränsning av minderårigas tillgång till försäljningsautomater för tobaksvaror, förbud mot försäljning av cigaretter styckevis eller i förpackningar om mindre än 20 cigaretter samt krav på att tobaksbolagen redovisar sina utgifter för reklam och säljfrämjande verksamhet.

[20] Internetadress < http://www.who.int/gb/fctc/ >

Förslag till RÅDETS REKOMMENDATION om förebyggande av rökning och om initiativ för en effektivare bekämpning av rökning och annat tobaksbruk

EUROPEISKA UNIONENS RÅD UTFÄRDAR DENNA REKOMMENDATION

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 152.4 andra stycket i detta,

med beaktande av kommissionens förslag [21], och

[21] EGT C [...], [...], s. [...].

av följande skäl:

(1) I artikel 152 i fördraget föreskrivs att gemenskapens insatser, som skall komplettera den nationella politiken, skall inriktas på att förbättra folkhälsan, förebygga ohälsa och sjukdomar hos människor och undanröja risker för människors hälsa.

(2) I den resolution om ett förbud mot rökning på offentliga platser [22] som antogs av rådet och av medlemsstaternas hälsoministrar när dessa sammanträdde i rådet den 18 juli 1989, ges riktlinjer för medlemsstaterna i syfte att skydda icke-rökare mot passiv rökning. Till följd av kommissionens rapport om medlemsstaternas reaktioner på detta initiativ [23] stärks detta skydd i denna rekommendation och inriktas på särskilt sårbara grupper.

[22] EGT C 189, 26.7.1989, s. 1.

[23] Rapport från kommissionen till rådet, Europaparlamentet, Ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén om reaktionerna på en resolution antagen av rådet och av mötet mellan medlemsstaternas ministrar för hälsofrågor inom rådet om förbud mot rökning på offentliga platser. Dok. KOM(96) 573 slutlig.

(3) I rådets resolution av den 26 november 1996 om minskning av rökningen i Europeiska gemenskapen [24] erkänns behovet av att utarbeta en effektiv strategi för bekämpning av tobakskonsumtion som innehåller vissa inslag som ingår i denna rekommendation.

[24] EGT C 374, 11.12.1996, s. 4.

(4) I rådets slutsatser av den 18 november 1999 om kampen mot tobakskonsumtion [25] framhävs behovet av att utveckla en övergripande strategi som inbegriper vissa av de åtgärder som ingår i denna rekommendation för skydd av minderåriga (bestämmelser om försäljning, elektronisk försäljning och försäljningsautomater).

[25] EGT C 86, 24.3.2000, s. 4.

(5) De åtgärder som rekommenderas är nödvändiga mot bakgrund av 500 000 tobaksrelaterade dödsfall årligen i Europeiska gemenskapen och en oroande ökning av antalet barn och ungdomar som börjar röka. Tobaksrökning skadar människors hälsa, då rökare blir beroende av nikotin och drabbas av livshotande och handikappande sjukdomar såsom lungcancer och andra former av cancer, ischemisk hjärtsjukdom och andra hjärt- och kärlsjukdomar samt sjukdomar i andningsorganen såsom emfysem.

(6) Förebyggande av rökning och bekämpning av rökning och annat tobaksbruk är redan prioriterade mål i medlemsstaternas och EU:s folkhälsopolitik. Tobaksrökning orsakar emellertid fortfarande det största antalet potentiellt förebyggbara dödsfall i Europeiska unionen, och framstegen när det gäller att minska tobakskonsumtionen och andelen rökare i befolkningen är nedslående. Dessutom bidrar tobaksindustrins reklam, marknadsföring och säljfrämjande åtgärder till att öka tobakskonsumtionen, vilket leder till en ökning av den redan nu höga tobaksrelaterade mortaliteten och sjukligheten. Vissa av dessa strategier verkar vara inriktade på skolungdomar och studerande för att ersätta det stora antal rökare som dör årligen. Det har fastställts att 60 % av rökarna börjar röka innan de fyllt 13 år och 90 % innan de är 18 år.

(7) Genom programmet "Europa mot cancer" [26] har Europeiska gemenskapen ställt upp som ett av sina mål att bidra till bättre hälsa för medborgarna genom att minska antalet cancerfall och andra sjukdomar som orsakas av tobaksrökning.

[26] Europaparlamentets och rådets beslut nr 646/96/EG av den 29 mars 1996 om antagande av en handlingsplan för kampen mot cancer inom ramen för verksamheten på folkhälsoområdet (1996-2000) EGT L 95, 16.4.1996, s. 9.

(8) I Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/37/EG av den 5 juni 2001 om tillverkning, presentation och försäljning av tobaksvaror [27] och förslaget till direktiv om reklam för och sponsring till förmån för tobaksvaror [28] behandlas bekämpning av rökning och annat tobaksbruk inom ramen för fullbordandet av den inre marknaden och undanröjandet av hinder för en smidigt fungerande marknad, samtidigt som man utgår från en hög nivå på folkhälsoskyddet.

[27] Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/37/EG av den 5 juni 2001 om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om tillverkning, presentation och försäljning av tobaksvaror. EGT L 194, 18.7.2001, s. 26.

[28] Förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om reklam för och sponsring till förmån för tobaksvaror, KOM (2001) 283 slutlig. EGT C 270, 25.9.2001, s. 97.

(9) Vissa åtgärder som bör vara del av en övergripande policy mot rökning och annat tobaksbruk, såsom förbud mot reklamaffischer och reklamskyltar eller reklam på bio, kan för närvarande inte harmoniseras enligt gemenskapens bestämmelser om den inre marknaden. Sådan harmonisering kan dock bli möjlig i framtiden om hinder för fri rörlighet för varor eller snedvridning av konkurrensen skulle förekomma.

(10) Alla ovan nämnda faktorer lyfter fram behovet av ett övergripande angreppssätt för bekämpning av tobakskonsumtionen för att minska förekomsten av tobaksrelaterade sjukdomar i gemenskapen.

(11) Som en del av en omfattande policy för bekämpning av tobakskonsumtion är det viktigt att framför allt anta åtgärder som minskar efterfrågan på tobaksvaror bland barn och ungdomar. Sådana åtgärder kan vara insatser för att minska utbudet av tobaksvaror till barn och ungdomar och begränsning av barns och ungdomars exponering för vissa typer av reklam, marknadsföring och säljfrämjande åtgärder för tobaksvaror, med hänsyn till att sådana strategier utan urskillnad påverkar ungdomar och andra åldersgrupper.

(12) Vissa former av försäljning och distribution av tobaksvaror underlättar barns och ungdomars tillgång till dessa varor, och bör därför regleras av medlemsstaterna.

(13) Eftersom försäljningsautomater är synliga för såväl konsumenter som icke-konsumenter, bör sådana de inte förses med reklammaterial eller på annat sätt användas för att marknadsföra tobaksvaror.

(14) Två andra viktiga åtgärder på EG-nivå tar itu med tobaksreklam och tobakssponsring. Genom direktivet om television utan gränser [29] från 1989 förbjuds alla former av TV-reklam för tobaksvaror och i det föreskrivs att TV-program inte får sponsras av fysiska eller juridiska personer, vars huvudsakliga verksamhet består i tillverkning eller försäljning av tobaksvaror. I detta förslag till direktiv om reklam för och sponsring till förmån för tobaksvaror [30] ingår ett förbud mot tobaksreklam i tidningar och andra tryckta publikationer, i radio och via informationssamhällets tjänster. I förslaget förbjuds även tobaksbolags sponsring av radioprogram och evenemang som äger rum i flera medlemsstater eller på annat sätt har gränsöverskridande effekter.

[29] Rådets direktiv 89/552/EEG av den 3 oktober 1989 om samordning av vissa bestämmelser som fastställts i medlemsstaternas lagar och andra författningar om utförandet av sändningsverksamhet för television EGT L 298, 17.10.1989, s. 23.

[30] Förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om reklam för och sponsring till förmån för tobaksvaror (framlagt av kommissionen enligt artikel 47.2 och artiklarna 55 och 95 i EG-fördraget). KOM (2001) 283 slutlig. EGT C 270, 25.9.2001, s. 97.

(15) Rekommendationen behandlar andra typer av reklam, marknadsföring och säljfrämjande åtgärder som industrin använder för att främja tobakskonsumtion, som kan nå barn och ungdomar utan urskillnad. Sådana metoder är lanseringen av kläder ("merchandising") och/eller av en produkt eller tjänster som inte har något samband med tobak under samma varukännetecken ("brand-stretching"), utdelning av PR-material (såsom vanliga föremål som askkoppar, tändare, parasoller och andra liknande föremål) och av tobaksvaruprover, användningen av skyltar och/eller affischer som reklam "utomhus" eller "statisk" reklam, användningen av tobaksreklam på biografer samt alla andra former av reklam, sponsring eller metoder som direkt eller indirekt syftar till att främja tobaksvaror. Medlemsstaternas myndigheter skall i själva verket införa särskilda bestämmelser om sådan verksamhet som på något sätt främjar tobaksvaror samtidigt som den kringgår förbud mot direkt tobaksreklam som redan gäller för vissa medier.

(16) Världshälsoorganisationen [31] och Världsbanken [32] rekommenderar att nationerna förbjuder alla former av tobaksreklam och marknadsföring av tobak. I de fall då endast vissa former av direkt tobaksreklam förbjuds, flyttar tobaksindustrin ofta reklambudgeten till andra strategier för marknadsföring, sponsring och säljfrämjande åtgärder genom att använda kreativa och indirekta sätt att främja tobaksvaror, särskilt till ungdomar. På så sätt kan effekterna av delvisa reklamförbud mot tobaksvaror begränsas. Vidare har Världsbanken dragit slutsatsen att reklam ökar konsumtionen av cigaretter och att lagstiftning som förbjuder denna reklam skulle minska konsumtionen under förutsättning att förbudet är övergripande och omfattar alla medier och användningen av varumärkesnamn och logotyper [33]. En sådan minskning av cigarettkonsumtionen skulle ha omedelbara positiva följder för folkhälsan på både kort och lång sikt. Uppgifter om tobaksbolagens globala utgifter för säljfrämjande åtgärder för tobaksvaror är därför en viktig förutsättning för att man skall kunna övervaka hur effektiva de politiska åtgärderna mot rökning och annat tobaksbruk är ur ett folkhälsoperspektiv. Med hjälp av sådana uppgifter kan man fastställa om bestämmelser kringgås, särskilt genom omdirigering av budgetmedel till nya eller oreglerade marknadsföringsformer. Tobaksbolagen bör ha skyldighet att regelbundet redovisa sådana utgifter.

[31] Världshälsoorganisationen, Tobacco Free Initiative. Internet <www.tobacco.who.int>

[32] Världsbanken « Curbing the Epidemic : Governments and the Economics of Tobacco Control », 1999, Washington DC.

[33] Världsbanken « Curbing the Epidemic : Governments and the Economics of Tobacco Control », 1999, Washington DC.

(17) Med tanke på hälsoriskerna av passiv rökning, bör medlemsstaterna se till att icke-rökare skyddas mot passiv rökning, särskilt avseende sårbara grupper såsom personer med sjukdomar i andningsorganen, gravida kvinnor och barn.

(18) Medlemsstaterna bör fortsätta utvecklingen av strategier och insatser för att minska tobaksbruket, bland annat genom att stödja program för hälsofostran för bättre förståelse för riskerna av tobaksbruk och andra förebyggande program för att avskräcka från användning av tobaksvaror.

(19) I Världshälsoorganisationens Framework Convention on Tobacco Control, som det för närvarande förhandlas om, ingår många av de frågor som tas upp i denna rekommendation. Därför är det viktigt att se till att de åtgärder som ingår i rekommendationen är förenliga med förslagen i konventionen som för närvarande diskuteras.

HÄRIGENOM REKOMMENDERAS ATT MEDLEMSSTATERNA

1. antar lämpliga lagar och andra författningar eller främjar frivilliga avtal för att förbjuda tobaksförsäljning till barn och ungdomar, och bland annat

a) kräver att de som säljer tobaksvaror tar reda på att köparna har uppnått den lägsta ålder för inköp av sådana varor som fastställs i nationell lagstiftning, om en sådan åldersgräns finns,

b) undantar tobaksvaror från självbetjäning i butiker,

c) begränsar tillgången till försäljningsautomater med tobaksvaror till platser dit endast de personer har tillträde som uppnått den lägsta ålder för inköp av tobaksvaror som fastställs i nationell lagstiftning, om en sådan åldersgräns finns, eller på annat, lika effektivt sätt reglerar tillgången till de tobaksvaror som säljs i sådana maskiner,

d) begränsar distansförsäljning av tobaksvaror, såsom försäljning via Internet, till webbplatser som skyddas av filterprogram som ger endast vuxna tillträde,

(e) förbjuder försäljning av cigaretter styckevis eller i förpackningar om mindre än 20 cigaretter,

2. antar lämpliga lagar och andra författningar eller främjar frivilliga avtal för att undvika att följande former av reklam och marknadsföring når ut till barn och ungdomar,

a) användningen av tobaksvarumärken på varor eller tjänster som inte har något samband med tobak,

b) användningen av PR-material (askkoppar, tändare, parasoller osv.) och tobaksvaruprover,

c) användningen av skyltar, affischer och andra reklammetoder utomhus eller inomhus (såsom reklam på tobaksautomater),

d) användningen av reklam på biografer, samt

e) alla andra former av reklam, sponsring eller metoder som direkt eller indirekt syftar till att marknadsföra tobaksvaror,

3. antar lämpliga åtgärder, genom att införa lagstiftning eller genom andra metoder i överensstämmelse med nationell praxis och nationella förhållanden, kräver att tillverkare, importörer och andra som handlar med tobaksvaror för medlemsstaterna redovisar sina utgifter för sådan reklam, marknadsföring, sponsring och säljfrämjande kampanjer som inte är förbjudna enligt nationell eller europeisk lagstiftning,

4. ser till att myndigheter eller andra organ på lämplig nivå genomför lagstiftning, frivilliga avtal eller andra effektiva åtgärder som ger ett adekvat skydd mot exponering för passiv rökning på arbetsplatser inomhus, i avgränsade offentliga platser och på kollektiva färdmedel, med särskild hänsyn tagen till särskilda riskgrupper som barn, gravida kvinnor och personer med sjukdomar i andningsorganen, och

5. fortsätter utvecklingen av strategier och insatser för att minska tobaksbruket, bland annat genom att stödja program för hälsofostran och allmänna program för att avskräcka från användning av tobaksvaror,

6. inför alla nödvändiga och lämpliga förfaranden för att kontrollera efterlevnaden av de regler som anges i denna rekommendation,

7. vartannat år informerar kommissionen om de åtgärder som vidtagits på grundval av denna rekommendation.

HÄRIGENOM UPPMANAS KOMMISSIONEN ATT

1. följa och bedöma utvecklingen och de åtgärder som vidtas i medlemsstaterna och på gemenskapsnivå,

2. rapportera om genomförandet av de föreslagna åtgärderna på grundval av de uppgifter som medlemsstaterna lämnar, senast i slutet av det femte året efter den dag då denna rekommendation antogs, och

3. överväga om de åtgärder som anges i denna rekommendation fungerar effektivt och överväga behovet av ytterligare åtgärder, särskilt om olikheter konstateras inom den inre marknaden på de områden som omfattas av denna rekommendation.

Utfärdat i Bryssel den

På rådets vägnar

Ordföranden