EUROPEISKA KOMMISSIONEN Bryssel den 20.12.2017 COM(2017) 790 final 2017/0359(COD) Förslag till EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING om tillsynskrav för värdepappersföretag och om ändring av förordningarna (EU) nr 575/2013, (EU) nr 600/2014 och (EU) nr 1093/2010

(Text av betydelse för EES) {SWD(2017) 481 final}



MOTIVERING 1. BAKGRUND TILL FÖRSLAGET • Motiv och syfte med förslaget EU behöver starkare kapitalmarknader för att främja investeringar, skapa nya finansieringskällor för företag, erbjuda hushållen fler valmöjligheter och stärka Ekonomiska och monetära unionen. Kommissionen har förbundit sig att alla byggstenar som krävs för att fullborda kapitalmarknadsunionen (KMU) ska vara på plats senast 2019. Värdepappersföretag erbjuder en rad tjänster som ger investerare tillgång till värdepappers- och derivatmarknader – t.ex. investeringsrådgivning, portföljförvaltning, mäklartjänster och utförande av order. Dessa företag och de tjänster de erbjuder utgör en viktig kugge i en väl fungerande kapitalmarknadsunion. De har en viktig funktion genom att främja spar- och investeringsflöden inom hela EU och erbjuda en rad tjänster som bidrar till en effektiv kapitalfördelning och riskhantering. Det finns värdepappersföretag i alla medlemsstater. Enligt information som sammanställts av Europeiska bankmyndigheten (EBA) fanns det 6 051 värdepappersföretag i Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) i slutet av 2015. Det handlade om alltifrån företag som i första hand erbjöd icke-professionella kunder ett begränsat antal tjänster, till företag med ett utbud bestående av flera tjänster som riktar sig till en mängd olika icke-professionella kunder, professionella kunder och företagskunder. Enligt information från EBA har omkring 85 % av värdepappersföretagen i EES begränsat sin verksamhet till ·att ge investeringsrådgivning, ·att ta emot och vidarebefordra order, ·portföljförvaltning, och ·utförande av order. Storbritannien är, som viktigt centrum för kapitalmarknads- och investeringsaktiviteter, också det land som har det största antalet värdepappersföretag inom EES, närmare bestämt omkring hälften, följt av Tyskland, Frankrike, Nederländerna och Spanien. De flesta värdepappersföretag inom EES är små eller medelstora. Enligt EBA:s beräkningar kontrollerar åtta värdepappersföretag, som främst är koncentrerade till Storbritannien, omkring 80 % av alla tillgångar hos värdepappersföretag inom EES. Som en ny prioriterad åtgärd för att stärka kapitalmarknaderna och upprätta en kapitalmarknadsunion meddelade kommissionen därför i sin halvtidsöversyn av handlingsplanen för kapitalmarknadsunionen att den skulle lägga fram ett förslag till en effektivare tillsynsram för värdepappersföretag, anpassad till dessa företags typ och storlek, för att främja konkurrensen och ge investerare fler valmöjligheter och bättre sätt att hantera sina risker. Den centrala roll som brittiska värdepappersföretag hittills har spelat på detta område innebär dessutom att Storbritanniens beslut att lämna EU gör det ännu viktigare att uppdatera regelstrukturerna i EU för att stötta denna utveckling. Förslagen i denna förordning och det åtföljande direktivet (nedan kallade förslagen) ingick i kommissionens arbetsprogram för 2017 som en Refit-åtgärd. Syftet med förslagen är att se till att värdepappersföretag omfattas av kapitalkrav, likviditetskrav och andra viktiga tillsynskrav och tillsynsarrangemang som är anpassade till deras affärsverksamhet, men samtidigt tillräckligt robusta för att fånga upp värdepappersföretags risker och därmed skydda stabiliteten på EU:s finansiella marknader. Förslagen är resultatet av den översyn som krävs enligt artiklarna 493.2, 498.2, 508.2 och 508.3 i förordning (EU) nr 575/2013 (nedan kallad kapitalkravsförordningen eller CRR), som – tillsammans med direktiv 2013/36/EU (nedan kallat kapitalkravsdirektivet IV eller CRD IV), utgör dagens tillsynsram för värdepappersföretag. När medlagstiftarna enades om dessa texter beslutade de att tillsynsramen för värdepappersföretag bör ses över eftersom reglerna i hög grad är inriktade på kreditinstitut. Till skillnad från kreditinstitut tar värdepappersföretag inte emot insättningar eller beviljar lån, vilket innebär att de är betydligt mindre exponerade för kreditrisk och risken att insättarna tar ut sina medel med kort varsel. Deras tjänster är inriktade på finansiella instrument som till skillnad från inlåning inte har ett parivärde utan ett värde som fluktuerar beroende på marknadsutvecklingen. Samtidigt konkurrerar de med kreditinstitut när det gäller att tillhandahålla investeringstjänster, som kreditinstitut kan erbjuda sina kunder inom ramen för sina banktillstånd. Kreditinstitut och värdepappersföretag är alltså olika till sin beskaffenhet och har olika primära affärsmodeller, men det finns en viss överlappning i fråga om de tjänster som de kan erbjuda. Värdepappersföretag har tillsammans med kreditinstitut omfattats av EU:s tillsynsregler sedan 1993, det år EU:s första regelverk som reglerade värdepappersföretags verksamhet trädde i kraft. I dag har detta regelverk ersatts av Mifid (direktivet om marknader för finansiella instrument) och, från och med januari 2018, av Mifid II / Mifir, som fastställer villkor för auktorisation och krav på organisation och marknadsuppförande vid tillhandahållande av investeringstjänster samt andra krav som ska säkerställa de finansiella marknadernas ordnade funktion. Tillsynsramen för värdepappersföretag i CRR/CRD IV gäller tillsammans med Mifid. Tillsynskraven för finansiella institut är i regel utformade för att i) se till att de har tillräckliga resurser för att vara ekonomiskt bärkraftiga och tillhandahålla sina tjänster oavsett konjunkturläge, och ii) möjliggöra en ordnad avveckling där varken kunder eller stabiliteten på de marknader de verkar på åsamkas onödig ekonomisk skada. Reglerna bör därför försöka ta hänsyn till de risker som olika finansiella institut är exponerade för och utgör, stå i proportion till sannolikheten att risker materialiseras och överhuvudtaget uppnå en lämplig balans mellan att säkerställa att olika finansiella institut är säkra och stabila och att de inte åläggs så stora kostnader att det blir omöjligt för dem att bedriva en bärkraftig verksamhet. Systemviktiga värdepappersföretag, varav en del identifieras som globala, eller andra systemviktiga institut enligt artikel 131 i CRD IV bör även framöver omfattas av reglerna i CRR/CRD IV, inbegripet de ändringar som kommissionen föreslog den 23 november 2016, om de identifieras som sådana enligt den reviderade metoden i förslagen. Anledningen är att dessa företag normalt ådrar sig och försäkrar risker i betydande omfattning på hela den inre marknaden. Deras verksamhet exponerar dem för kreditrisk, främst i form av motpartsrisk och marknadsrisk för positioner de tar för egen räkning på egna eller kunders vägnar. På grund av sin storlek och grad av sammanlänkning utgör de därför en större risk för den finansiella stabiliteten. Mot bakgrund av dessa risker och för att skapa lika spelregler bör sådana systemviktiga värdepappersföretag behandlas som kreditinstitut.

Som aviserades i kommissionens meddelande i september 2017 om översynen av de europeiska tillsynsmyndigheterna skulle detta bland annat även innebära att deras verksamhet i medlemsstater som deltar i bankunionen hamnar under ECB:s direkta tillsyn genom den gemensamma tillsynsmekanismen (SSM). För närvarande är dessa företag mestadels koncentrerade till Storbritannien, men överväger att flytta sin verksamhet till EU-27, framför allt till medlemsstater som deltar i bankunionen. Även om det bara handlar om ett begränsat antal företag svarar dessa för en betydande andel av samtliga värdepappersföretags totala tillgångar och affärsvolym i EU. För övriga värdepappersföretag är det faktum att den nuvarande tillsynsramen fokuserar på kreditinstitut och de risker de är exponerade för och utgör, och inte på värdepappersföretag, mer problematiskt. Dessa företags tjänster och de risker de kan ge upphov till behandlas i regel inte uttryckligen i de nuvarande bestämmelserna. Av de åtta investeringstjänster som värdepappersföretag är auktoriserade att tillhandahålla enligt Mifid är det bara i) handel för egen räkning, och ii) garantiverksamhet för eller placering av instrument på grundval av ett fast åtagande som omfattas av tydliga krav i CRR. När det gäller övriga investeringstjänster (mottagande och vidarebefordran av order, utförande av order, portföljförvaltning, investeringsrådgivning, placering av finansiella instrument utan fast åtagande och drift av en MTF-plattform) finns inga krav, vilket leder till att täckningen av de relevanta riskerna blir approximativ. Även om de inneboende riskerna i denna verksamhet för företag, och i förlängningen för företagets kunder och marknaderna i stort, i vissa fall är begränsade beaktas de därför inte på ett riktat sätt. Detta orsakar främst tre problem, vilka analyseras i det arbetsdokument som åtföljer förslagen. För det första är regelverket, även om viss hänsyn tas till värdepappersföretagens olika typer av affärsprofiler genom att det införs undantag, överlag en källa till betydande regelkomplexitet för många företag. För det andra resulterar dess detaljerade krav och undantag i en grov och riskokänslig uppskattning av de faktiska risker som värdepappersföretag ådrar sig och utgör, vilka skiljer sig helt från riskerna för banker. Och för det tredje leder regelverkets inneboende komplexitet och riskokänslighet till att medlemsstaternas tillämpning av det skapar en fragmenterad regelmiljö för värdepappersföretag. Därmed finns det utrymme för skadligt regelarbitrage som kan hota den inre marknadens integritet och funktion. Syftet med förslagen är att åtgärda problemen med det nuvarande regelverket och om möjligt göra det lättare för värdepappersföretag att ta upp och utöva affärsverksamhet. Genom förslagen fastställs närmare bestämt en tillsynsram som är bättre anpassad till dessa företags affärsmodeller. De innehåller mer lämpliga och riskkänsliga krav för värdepappersföretag som bättre fångar upp de risker som dessa företag faktiskt ådrar sig och utgör inom ramen för olika typer av affärsmodeller. De erbjuder slutligen bättre tillsynsverktyg som gör det möjligt för tillsynsmyndigheter att bedriva en effektiv övervakning. Översynen av tillsynsramen för värdepappersföretag har i enlighet med vad som föreskrivs i CRR genomförts i samråd med EBA, Europeiska värdepappers- och marknadsmyndigheten (Esma) och de nationella behöriga myndigheter som är representerade i dessa europeiska tillsynsmyndigheter. Efter kommissionens första anmodan om rådgivning i december 2014 offentliggjorde EBA i december 2015 sin första rapport om den nuvarande tillsynsramen för värdepappersföretag, i vilken man efterlyste ändringar av sättet att hantera alla utom de största och mest systemviktiga värdepappersföretagen. Efter kommissionens andra anmodan om rådgivning i juni 2016 offentliggjorde EBA i november 2016 ett diskussionsunderlag för samråd som handlade om en potentiell ny tillsynsordning för merparten av värdepappersföretag. Efter att ha tagit hänsyn till återkopplingen och fler uppgifter som samlats in från värdepappersföretag tillsammans med nationella behöriga myndigheter offentliggjorde EBA i september 2017 sina slutliga rekommendationer. Förslagen utgår i allt väsentligt från dessa rekommendationer, utom när det gäller fastställandet av systemviktiga värdepappersföretag, vilket förklaras i det åtföljande arbetsdokumentet och sammanfattas i avsnittet om konsekvensbedömningen nedan. • Förenlighet med befintliga bestämmelser inom området Detta förslag utgör ett komplement till den pågående översynen av CRR/CRD IV-ordningen för kreditinstitut och är en följd av de förslag som kommissionen antog den 23 november 2016 som gjorde det möjligt för alla icke-systemviktiga värdepappersföretag att välja att inte omfattas av dess reviderade bestämmelser. Denna möjlighet infördes eftersom de reviderade bestämmelserna inte var utformade med majoriteten av värdepappersföretag i åtanke och skulle ha gjort det befintliga regelverket ännu mer komplicerat. Den översyn av tillsynsordningen för majoriteten av värdepappersföretag som presenteras i detta förslag var vid denna tidpunkt redan långt framskriden och att under en kort period innan den nya ordningen började tillämpas underställa dem en ännu mer komplicerad ordning ansågs inte vara proportionellt. Genom detta förslag fastställs därför en ny ordning för majoriteten av värdepappersföretagen som innebär att de helt undantas från CRR/CRD IV-regelverket, vars bestämmelser, inbegripet de reviderade bestämmelserna, bara ska gälla systemviktiga värdepappersföretag i enlighet med den reviderade metod för hur sådana ska identifieras som fastställs i detta förslag. Förslaget är även förenligt med Mifid och Mifid II/Mifir. Genom att fastställa tillsynskrav som är anpassade till värdepappersföretags verksamhet och risker blir det tydligare när och varför dessa krav ska tillämpas. Därmed kommer man till rätta med en del fall av godtycklig tillämpning av tillsynskrav inom ramen för det nuvarande regelverket som beror på att de i första hand har fastställts med tanke på de investeringstjänster som räknas upp i Mifid, inte med tanke på den faktiska uppbyggnaden av risk som är en följd av värdepappersföretags typ av verksamhet och verksamhetsvolym. Mifid II och Mifir antogs efter finanskrisen och omfattar värdepappersmarknader, investeringsförmedlare och handelsplatser. Det nya regelverket skärper och ersätter dagens Mifid I-regelverk. I samband med revideringen av tillsynsramen för värdepappersföretag är det även nödvändigt att se till att tredjelandsföretag som erbjuder gränsöverskridande tjänster inom EU inte behandlas mer gynnsamt än EU-företag i fråga om tillsyn och beskattning. Förslaget skulle innebära riktade ändringar av nuvarande likvärdighetsordning för tredjelandsföretag enligt artiklarna 46 och 47 i Mifir för att säkerställa lika spelregler för EU-företag och tredjelandsföretag. • Förenlighet med unionens politik inom andra områden Värdepappersföretag spelar en viktig roll när det gäller att främja investeringsflödena inom EU. Översynen är därför även ett led i kommissionens initiativ för att säkerställa en stark och rättvis inre marknad med ett väl fungerande finansiellt system samt en kapitalmarknadsunion i syfte att mobilisera investeringar och stimulera tillväxt och sysselsättning. En bättre anpassad tillsynsram som minskar värdepappersföretagens kostnader för regelefterlevnad bör bidra till att i) förbättra de allmänna företagsvillkoren, ii) göra det lättare för nya aktörer att komma in på marknaden och främja konkurrensen, samt iii) erbjuda investerarna nya affärsmöjligheter och bättre sätt att hantera sina risker. Den reviderade metoden för att identifiera systemviktiga värdepappersföretag som även framöver bör omfattas av CRR/CRD IV-regelverket är även förenlig med målet att förhindra kryphål i bankunionen. Den strukturella marknadsutvecklingen på senare tid visar att bankgrupper från tredjeländer har alltmer komplicerade strukturer i EU och bedriver verksamhet via enheter som undgår ECB:s tillsyn via den gemensamma tillsynsmekanismen. Som framgår av kommissionens meddelande i oktober 2017 om fullbordande av bankunionen säkerställs genom att systemviktiga värdepappersföretag, identifierade enligt metoden i detta förslag, även framöver ska omfattas av CRR/CRD IV att de därmed hamnar under banktillsynsmyndigheternas tillsyn och, när det gäller deras verksamhet i medlemsstater som deltar i bankunionen, under ECB:s tillsyn. 2. RÄTTSLIG GRUND, SUBSIDIARITETSPRINCIPEN OCH PROPORTIONALITETSPRINCIPEN • Rättslig grund Enligt fördraget om Europeiska unionens funktionssätt har EU-institutionerna rätt att fastställa lämpliga bestämmelser som syftar till att upprätta den inre marknaden och få den att fungera (artikel 114 i EUF-fördraget). Detta omfattar lagstiftning med tillsynsregler och andra regler för företag som tillhandahåller finansiella tjänster, i detta fall investeringstjänster. Bestämmelserna i detta förslag till förordning ersätter bestämmelserna i förordning (EU) nr 575/2013, som även de baseras på artikel 114 i EUF-fördraget, i den mån de rör värdepappersföretag. • Subsidiaritetsprincipen Genom förslaget revideras och förenklas nuvarande EU-regler om tillsynsbehandlingen av värdepappersföretag för att i) ta bättre hänsyn till och beakta riskerna i deras affärsmodeller, ii) uppnå mer lika spelregler för företag, och iii) bidra till en mer samstämmig tillsyn. För att uppnå detta är det bättre att en ny EU-ram ersätter den nuvarande ramen än att dessa val överlåts åt regelverken i medlemsstaterna. Värdepappersföretag som är auktoriserade enligt Mifid erbjuder nämligen i dag rutinmässigt sina tjänster till kunder över EU-gränserna. Om medlemsstaterna inför separata och fristående ändringar kan detta snedvrida konkurrensen och leda till diskriminerande behandling, vilket skulle splittra den inre marknaden. Detta kan leda till ökat regelarbitrage med skadliga konsekvenser och eventuella följdeffekter för den finansiella stabiliteten och investerarskyddet i andra medlemsstater om det uppstår problem. Det kan även snedvrida utbudet och typen av investeringstjänster i en given medlemsstat, vilket kan få negativa effekter för marknadens allmänna effektivitet och investerarnas valmöjligheter. De reviderade reglerna bör undvika onödiga regelskillnader och skapa lika spelregler för alla auktoriserade företag på hela den inre marknaden. • Proportionalitetsprincipen Eftersom det är en Refit-åtgärd är huvudmålet att det nya regelverket ska vara mer lämpligt, relevant och proportionellt jämfört med dagens regelverk för värdepappersföretag. I detta förslag eftersträvas därför en balans mellan krav som både är

·tillräckligt heltäckande och robusta för att beakta värdepappersföretags risker på ett ur tillsynssynpunkt välgrundat sätt, och ·tillräckligt flexibla för att ta hänsyn till olika typer av affärsmodeller och inte försvåra möjligheterna att bedriva en kommersiellt bärkraftig verksamhet. För att uppnå denna balans läggs noggrann vikt i förslaget vid att så mycket som möjligt hålla nere kostnaderna för kapitalkrav och regelefterlevnad och administration som är en följd av den personal och de system som behövs för att hantera de nya kraven och rapportera om regelefterlevnaden till tillsynsmyndigheter. Det åtföljande arbetsdokumentet visar att dessa kostnader förväntas minska efterhand och att det ibland rör sig om engångskostnader i ett inledningsskede. I fråga om kapital har ett övergripande policyval i samband med översynen varit att se till att de EU-omfattande kapitalkraven för värdepappersföretag totalt sett inte ökar för mycket. Detta innebär att vissa typer av företag påverkas mer än andra, vilket emellertid kompenseras genom bestämmelser i förslaget om att de största effekterna ska fasas in gradvis och ha en övre gräns. • Val av instrument En förordning har valts eftersom bestämmelserna ersätter bestämmelserna om värdepappersföretag i förordning (EU) nr 575/2013. Därmed uppnås samma direkta rättsliga verkan som det nuvarande regelverket så att målen i förslaget uppnås på ett enhetligt sätt i hela EU, samtidigt som det skapar större visshet och lika spelregler för företagen. 3. RESULTAT AV EFTERHANDSUTVÄRDERINGAR, SAMRÅD MED BERÖRDA PARTER OCH KONSEKVENSBEDÖMNINGAR • Efterhandsutvärdering av befintlig lagstiftning Bedömningen av den nuvarande CRR/CRD IV-ramen, som framför allt bygger på EBA:s och Esmas analys i rapporten från 2015 och på det arbete och de analyser som parallellt gjordes av kommissionens avdelningar, sammanfattas i det åtföljande arbetsdokumentet. I arbetsdokumentet dras slutsatsen att de nuvarande reglerna, som bygger på internationella regelstandarder för stora bankgrupper och är inriktade på riskerna för banker, bara delvis uppnår målen i fråga om att i) säkerställa att det finns tillräckligt kapital för att täcka riskerna i merparten av värdepappersföretag, ii) begränsa kostnaderna för regelefterlevnad, iii) skapa lika spelregler i hela EU, och iv) säkerställa en effektiv tillsyn. Många av bestämmelserna anses i detta avseende inte vara effektiva. Undantaget är stora och systemviktiga värdepappersföretag som på grund av sin storlek, riskprofil och grad av sammanlänkning med andra deltagare på de finansiella marknaderna är av ”bankliknande” karaktär. För resten bedömdes den nuvarande situationen i) vara alltför komplicerad och leda till oproportionerligt stora efterlevnadskostnader för framför allt många små och medelstora företag, ii) utgå från dåligt anpassade och riskokänsliga tillsynsmått och tillsynskrav som inte ger en korrekt bild av riskerna för värdepappersföretag, och iii) leda till att reglerna tillämpas på olika sätt på nationell nivå och till en splittrad regelmiljö inom EU. • Samråd med berörda parter Samråd fördes med intressenterna vid flera tillfällen i samband med översynen. I fråga om viktiga milstolpar offentliggjorde EBA, efter en första anmodan om rådgivning i december 2014, en rapport om den nuvarande tillsynsramen för värdepappersföretag tillsammans med förslag till ändringar i december 2015. Rapporten är allmänt tillgänglig och utgör en omfattande analys av nuläget, med uppgifter om antal och typer av värdepappersföretag i medlemsstaterna. Analysen bidrog till att sprida översynen till intressenter som kanske inte direkt berörs av reglerna och uppmuntrade dem att delta i den efterföljande diskussionen. Den 4 november 2016 offentliggjorde EBA ett diskussionsunderlag för samråd som handlade om en potentiell ny tillsynsordning för värdepappersföretag. Synpunkter kunde lämnas under tre månader. EBA offentliggjorde sina förslag till rekommendationer den 3 juli 2017 och anmodade intressenterna att inkomma med synpunkter. Till myndighetens arbete bidrog även en omfattande insamling av uppgifter från värdepappersföretag som genomfördes för myndighetens räkning av nationella behöriga myndigheter i två steg under 2016 och 2017. Med tanke på de ingående offentliga samråd och den omfattande uppgiftsinsamling som gjorts av EBA ansåg kommissionen det inte vara nödvändigt att genomföra ett eget offentligt samråd. Kommissionens avdelningar vände sig i stället mer riktat till intressenter för att få in ytterligare synpunkter på de viktigaste delarna av översynen, genom att bland annat anordna ·en rundabordskonferens med branschintressenter (värdepappersföretag, investerare, advokatbyråer, konsulter) den 27 januari 2017 om EBA:s förslag till en framtida ordning, ·en workshop om den nuvarande ordningens kostnader den 30 maj 2017, och ·en workshop om EBA:s förslag till slutliga rekommendationer den 17 juli 2017. Översynen diskuterades med medlemsstaterna i kommittén för finansiella tjänster i mars och oktober 2017 och i expertgruppen för bankverksamhet, betalningar och försäkring i juni och september 2017. De synpunkter som lämnats på den inledande konsekvensbedömning som kommissionen offentliggjorde i mars 2017 beaktades också. Kommissionen tog slutligen även hänsyn till synpunkter som inkommit tidigare i samband med den breda inbjudan att lämna synpunkter på om EU:s allmänna regelverk för finansiella tjänster är effektivt, enhetligt och samstämmigt, där flera respondenter pekat på olika problem som var relevanta för översynen. Värdepappersföretag har olika affärsmodeller och deras synpunkter handlar i regel om de delar av förslagen som gäller just dem. Det är därför svårt att göra allmänna jämförelser av intressenternas ståndpunkter och deras relativa betydelse. I allmänhet välkomnar emellertid merparten av intressenterna en särskild tillsynsram som är bättre anpassad till deras affärsmodeller. De framhåller att deras systemvikt är begränsad och att kapitalkraven bör fokusera på att se till att de kan avvecklas under ordnade former. I fråga om särskilda krav för just deras affärsmodell är värdepappersföretag som bara agerar ombud och inte gör några transaktioner i finansiella instrument för egen räkning i allmänhet kritiska till förslag som innebär att kapitalkraven linjärt kopplas till storleken på deras kundportföljer. Medan många företag som handlar för egen räkning håller med om att det nuvarande regelverket för att ta hänsyn till marknadsrisk har vissa förtjänster med tanke på de risker de ådrar sig och utgör, påpekar andra handlande företag att det överskattar riskerna i deras metoder och produkter. Dessa synpunkter har beaktats vid kalibreringen av de föreslagna nya riskmåtten (K-faktorerna – se nedan) och genom möjligheten att fasa in och sätta en övre gräns för högre krav.

• Insamling och användning av sakkunnigutlåtanden Översynen gjordes på grundval av omfattande rådgivning som lämnats av EBA i samråd med Esma, vilket krävs enligt relevanta artiklar i förordning (EU) nr 575/2013, som utgör den rättsliga grunden för översynen (särskilt artikel 508.2 och 3). De viktigaste produkter som offentliggjordes av EBA var följande: ·Rapporten i december 2015 som innehöll en heltäckande bedömning av den nuvarande situationen och preliminära rekommendationer till förändringar. ·Diskussionsunderlaget i november 2016 som offentliggjordes för ett samråd om huvuddragen i en eventuell ny ordning. ·Slutrapporten i september 2017 som innehöll detaljerade rekommendationer. Den exakta kalibreringen av rekommendationerna om nya kapitalkrav gjordes utifrån en omfattande uppgiftsinsamling från värdepappersföretag som genomfördes för myndighetens räkning av nationella behöriga myndigheter i två steg under 2016 och 2017. Kommissionen var involverad under hela insamlingen och kunde dra nytta av diskussionerna om för- och nackdelarna med de utförliga policyrekommendationerna i takt med att de utformades. • Konsekvensbedömning Enligt verktygslådan för bättre lagstiftning (verktyg nr 9) behöver kommissionen inte göra någon konsekvensbedömning om ett EU-organ har fått i uppdrag att utforma en policy och göra analyser i samband med detta, under förutsättning att kommissionens förslag inte i betydande grad skiljer sig från organets rekommendationer och kommissionens avdelningar anser att bedömningen är av tillräckligt god kvalitet. Även om nämnden för lagstiftningskontroll granskade ett utkast till en konsekvensbedömning av detta initiativ ansågs ett arbetsdokument vara lämpligare med tanke på att översynen baseras på rådgivning från de europeiska tillsynsmyndigheterna och deras samråd med intressenterna och tekniska arbete. Målet med det arbetsdokument som åtföljer förslagen är därför att förklara rådgivningen från de europeiska tillsynsmyndigheterna, däribland resultaten av deras analyser och samråd, och samtidigt ge kommissionens avdelningars syn på dess slutsatser som vägledning för kommissionens beslutsfattande. EBA bedömer att dess råd skulle höja kapitalkraven sammantaget för alla icke-systemviktiga EU-värdepappersföretag med 10 % jämfört med dagens krav i pelare 1 och sänka dem med 16 % jämfört med de totala krav som blir följden av tilläggen i pelare 2. Hur dessa effekter skulle fördela sig mellan olika värdepappersföretag beror på deras storlek, vilka investeringstjänster de erbjuder och hur de nya kapitalkraven kommer att tillämpas på dem. Som beskrivs närmare i det arbetsdokument som åtföljer förslagen, inbegripet bilaga II, utgör den samlade höjningen på 10 % av kraven i pelare 1 summan av betydligt lägre krav för vissa och höjningar på över 10 % för andra. När det gäller tillgängliga egna medel konstaterar EBA att bara ett fåtal företag inte skulle ha tillräckligt kapital för att med god marginal uppfylla de nya kraven – det handlar bara om ett litet antal investeringsrådgivare, handelsföretag och företag som erbjuder flera tjänster. För företag i denna grupp där höjningen skulle innebära att dagens krav mer än fördubblas kan ett tak sättas under ett antal år. I det åtföljande arbetsdokumentet konstateras att EBA:s rekommendationer överlag är lämpliga och proportionella för att effektivt uppnå målen med översynen jämfört med den nuvarande situationen. Mer generellt är EBA:s rådgivning ett tydligt positivt steg mot en tillsynsram för värdepappersföretag som gör det möjligt för dem att bedriva verksamhet på stabila finansiella grunder men inte hindrar deras affärsutsikter. Den bör därmed främja översynens mål på ett avvägt sätt. Den bör å ena sidan bidra till att värdepappersföretags risker för kunder och marknader hanteras på ett mer riktat sätt både i deras löpande verksamhet och om de måste avvecklas. Den bör å andra sidan bidra till att de utan hinder kan fylla sin funktion att främja investeringsflödena inom EU, vilket ligger i linje med målen med kapitalmarknadsunionen om att mobilisera sparmedel och investeringar för att stimulera tillväxt och sysselsättning. Arbetsdokumentet skiljer sig bara från EBA:s rekommendationer i fråga om identifieringen av systemviktiga värdepappersföretag. I stället för att skjuta upp denna fråga och låta den klargöras genom kriterier i tekniska genomförandebestämmelser på det sätt som EBA rekommenderar, anses det vara lämpligare att fastställa detta i själva förslagen för att säkerställa lika spelregler för kreditinstitut och systemviktiga värdepappersföretag. På denna punkt går förslagen längre än EBA:s rådgivning i yttrandet om översynen av bestämmelserna för värdepappersföretag. Detta innebär dock att förslagen följer EBA:s yttrande när det gäller frågor som rör Storbritanniens beslut att lämna EU. • Lagstiftningens ändamålsenlighet och förenkling Som framgår av det åtföljande arbetsdokumentet förväntas förenklingen av tillsynsreglerna för de allra flesta värdepappersföretag kraftigt minska dessa företags kostnader för administration och regelefterlevnad. Flera överflödiga regel- och rapporteringskrav kan avskaffas, så att kapital som används för att uppfylla regelkrav i stället kan användas för mer produktiva syften. Genom att fastställa kapital- och andra tillsynskrav, däribland krav på ersättningar och företagsstyrning, som är proportionella för värdepappersföretag innebär förslaget att de betydande kostnader för företagen som beror på den nuvarande ordningens tyngdpunkt på banker för första gången minskar. Detta skulle sätta punkt för den komplicerade uppgiften att matcha och stämma av affärsdata mot ett illa anpassat regelverk och rapporteringssystem. Små och medelstora värdepappersföretag förväntas vara bland dem som gynnas mest av detta. En mer proportionell och lämplig tilllsynsram för dessa företag bör bidra till bättre förutsättningar att bedriva verksamhet och göra det lättare för nya företag att ta sig in på marknaden. En förenkling av det tungrodda rapporteringssystemet bör till exempel minska små och medelstora företags kostnader för administration och regelefterlevnad och även kostnaderna för innovativa företag som vill expandera genom digitala metoder. Genom att små och icke-sammanlänkade värdepappersföretag undantas från de nuvarande reglerna om företagsstyrning och ersättningar i CRD IV/CRR minskar även dessa företags kostnader för administration och regelefterlevnad. Vissa engångskostnader i samband med övergången till den nya ordningen är att vänta eftersom företagen måste se över sina riskhanteringssystem, uppdatera sina regelefterlevnadsfunktioner och revidera avtal med advokatbyråer och andra tjänsteleverantörer som de i dag anlitar för att underlätta regelefterlevnad. Sänkningen av kostnaderna för regelefterlevnad bör emellertid främja de övergripande målen med kapitalmarknadsunionen genom att göra det lättare för värdepappersföretag att fylla sin funktion och mobilisera sparmedel från investerare till produktiva ändamål. När det gäller kostnader för regelefterlevnad kommer företagen att spara tiotusentals eller hundratusentals euro beroende på deras storlek och typ av verksamhet. Hur dessa minskade kostnader för regelefterlevnad står i relation till och kan jämföras med de ändrade kapitalkraven för olika typer av företag är inte känt vid denna tidpunkt, men bör beaktas i den framtida övervakningen och utvärderingen av ramen. • Grundläggande rättigheter Detta förslag gör det lättare för flera värdepappersföretag att utöva rätten att bedriva verksamhet utan att hindras av regler som främst utformats för andra typer av ekonomiska aktörer. Lagstiftningsåtgärderna i förslagen som fastställer regler för ersättningar i värdepappersföretag respekterar principerna i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna, i synnerhet näringsfriheten samt förhandlingsrätten och rätten till kollektiva åtgärder. 4. BUDGETKONSEKVENSER Förslaget får inga konsekvenser för EU:s budget.

5. ÖVRIGA INSLAG • Genomförandeplaner samt åtgärder för övervakning, utvärdering och rapportering De ändringar som föreslås bör utvärderas för att avgöra i vilken grad följande mål har uppnåtts: ·En enklare kategorisering av värdepappersföretag som tar hänsyn till deras olika riskprofiler. ·En uppsättning tillsynsregler, framför allt om kapital, likviditet, ersättningar och företagsstyrning, som är lämpliga, proportionella och beaktar de särskilda risker som värdepappersföretag är exponerade för och som säkerställer att kapital avsätts när så är nödvändigt. ·Ett regelverk som på ett direkt och tydligt sätt står i proportion till de risker som är inneboende i typen och volymen av verksamhet som värdepappersföretag bedriver och därmed främjar upptagande av sådan verksamhet. ·En anpassad verktygslåda för tillsynsmyndigheterna som möjliggör en heltäckande och rättvisande övervakning av affärsmetoder och risker som är förbundna med dem. En del av följande information kan samlas in i samband med en framtida översyn som indikatorer för att utvärdera de föreslagna ändringarnas konsekvenser: i) kostnader för regelefterlevnad i form av personal, juridisk rådgivning och lagstadgad rapportering, ii) kapitalkravsnivåer, iii) andra nya kostnader till följd av till exempel likviditetsregler, iv) förändringar av antalet företag i olika kategorier, v) förändringar av behöriga myndigheters användning av tillägg i pelare 2, vi) värdepappersföretag som har fallerat under den nya ordningen och konsekvenserna av detta, vii) hur värdepappersföretagens storlek har förändrats i fråga om tillgångs- och kundordervolymer. • Ingående redogörelse för de specifika bestämmelserna i förslaget Syfte och tillämpningsområde I förslaget fastställs krav på kapitalbas, minimikapital, koncentrationsrisk, likviditet, rapportering och offentliggörande enligt förordningen för alla värdepappersföretag som inte är systemviktiga. Tillämpningsnivå Alla värdepappersföretag som omfattas av förordningen ska tillämpa dess bestämmelser på individuell basis. Ett undantag fastställs för små och icke-sammanlänkade företag inom bankgrupper som omfattas av regler och tillsyn enligt CRR/CRD IV på gruppbasis. Ett särskilt gruppbaserat kapitalkrav tillämpas på grupper som enbart består av värdepappersföretag och där moderföretaget måste se till att det finns tillräckligt med kapital för att täcka dess innehav i dotterföretag som är värdepappersföretag. Kapitalbas De kapitalinstrument som kan ingår i kapitalbasen när värdepappersföretag ska uppfylla sina kapitalkrav enligt denna förordning är samma poster som i CRR/CRD IV. Kärnprimärkapitalet (CET1) bör utgöra minst 56 % av det lagstadgade kapitalet, medan primärkapitaltillskott (AT1) får utgöra högst 44 % och supplementärkapital högst 25 % av det lagstadgade kapitalet. Kapitalkrav Alla värdepappersföretag ska som ett permanent minimikapitalkrav vid varje tidpunkt ha ett kapital som motsvarar startkapitalet när de fick sin auktorisation. Små och icke-sammanlänkade värdepappersföretag ska som sitt kapitalkrav antingen tillämpa detta krav eller, om detta är högre, ett krav baserat på en fjärdedel av de fasta omkostnaderna året innan, beräknat i enlighet med kommissionens delegerade förordning (EU) 2015/488. Dessa företag definieras som företag som inte är auktoriserade att förvara och administrera kunders tillgångar, hålla kunders medel eller handla för egen räkning i eget namn, eller som förvaltar kapital inom både diskretionär portföljförvaltning och icke-diskretionära (rådgivande ) arrangemang till ett värde av högst 1,2 miljarder EUR, dagligen hanterar kundorder till ett värde av högst 100 miljoner EUR för kontantransaktioner eller 1 miljard EUR för derivat, och som har en balansomslutning på högst 100 miljoner EUR och totala bruttointäkter från investeringsverksamhet på högst 30 miljoner EUR. Värdepappersföretag som hamnar över dessa tröskelvärden ska tillämpa det högre av antingen det permanenta kapitalkravet, kravet baserat på fasta omkostnader eller kravet baserat på summan av K-faktorkraven. K-faktorer K-faktorer tar hänsyn till kundrisker (RtC) och, för företag som handlar för egen räkning och utför kundorder i eget namn, marknadsrisker (RtM) samt företagsrisker (RtF). RtC omfattar följande K-faktorer: förvaltat kapital (K-AUM), hållande av kunders medel (K-CMH), tillgångar under förvaring och administration (K-ASA) och hantering av kundorder (K-COH). RtM omfattar en K-faktor i förhållande till nettopositionsrisk (K-NPR) på grundval av marknadsriskkraven i CRR (del tre avdelning IV) eller, om detta tillåts av behörig myndighet, en K-faktor baserad på marginalsäkerheter som ställs till clearingmedlemmar för transaktioner som garanteras av dessa (K-CMG). Tröskelvärdet för att ett värdepappersföretag ska kunna utnyttja den förenklade schablonmetoden för marknadsrisk ändras så att det endast avser ett absolut värde av totala tillgångar på 300 miljoner EUR. RtF omfattar K-faktorer i förhållande till motpartsrisk (K-TCD), i förhållande till koncentrationsrisk som överstiger fastställda tröskelvärden (K-CON – se nedan) och i förhållande till daglig handelsaktivitet (K-DTF).

K-CMH, K-ASA, K-COH och K-DTF beräknas utifrån ett glidande medelvärde för föregående tremånadersperiod, medan K-AUM baseras på föregående tolvmånadersperiod. K-faktorerna multipliceras med de respektive koefficienter som fastställs i denna förordning i syfte att bestämma kapitalkravet. Kapitalkraven för K-NPR fastställs i enlighet med CRR, medan kapitalkraven för K-CON och K-TCD utgår från en förenklad tillämpning av motsvarande krav i CRR för hantering av stora exponeringar i handelslagret respektive hantering av motpartsrisk. Koncentrationsrisk Värdepappersföretag bör övervaka och kontrollera sin koncentrationsrisk, även med avseende på sina kunder. Bara företag som inte betraktas som små och icke-sammanlänkade bör till behöriga myndigheter rapportera sina koncentrationsrisker till följd av till exempel en motparts fallissemang, var de håller kunders medel, värdepapper och egna medel samt koncentrationsrisker till följd av sina intäkter. Företag som handlar för egen räkning eller utför kundorder i eget namn bör inte ha en exponering mot en enda motpart eller mot motparter med inbördes anknytning som överstiger 25 % av sitt lagstadgade kapital, om inte annat följer av särskilda undantag för exponeringar mot kreditinstitut eller andra värdepappersföretag. Gränsvärdena får bara överskridas om ytterligare K-CON-krav uppfylls. För värdepappersföretag som är specialiserade på råvaruderivat eller utsläppsrätter eller derivat av dessa som kan ha stora koncentrerade exponeringar mot de icke-finansiella företagsgrupper som de är en del av får dessa gränsvärden överskridas utan att det krävs mer kapital, förutsatt att det handlar om likviditets- eller riskhantering inom företagsgruppen. Likviditet Värdepappersföretag bör ha interna förfaranden för att övervaka och hantera sina likviditetsbehov och vara tvungna att hålla minst en tredjedel av det som behövs för fasta omkostnader i likvida tillgångar. Sådana tillgångar bör utgöras av de högkvalitativa likvida tillgångar som räknas upp i kommissionens delegerade förordning om likviditetstäckningskvot, kompletterat med icke intecknade egna medel (som inte får innefatta kundmedel) och för små och icke-sammanlänkade företag (som inte omfattas av K-faktorerna), kundfordringar och avgifter eller provisioner som ska betalas inom 30 dagar, om inte annat följer av särskilda villkor. I undantagsfall får värdepappersföretag underskrida tröskelvärdet genom att omsätta sina likvida tillgångar för att täcka likviditetsbehov, under förutsättning att de omedelbart underrättar den behöriga myndigheten. Tillsynsrapportering och offentliggörande Värdepappersföretag är skyldiga att till sina behöriga myndigheter rapportera hur de följer tillsynsbestämmelserna i enlighet med de detaljerade krav som ska fastställas i nivå 2-bestämmelser. För företag som omfattas av K-faktorerna är rapporteringskraven mer detaljerade än för företag som omfattas av ett kapitalkrav som antingen baseras på ett permanent minimikapital eller fasta omkostnader. Dessa företag ska offentliggöra sina kapitalnivåer, sina kapitalkrav, sin ersättningspolicy och ersättningspraxis samt sin företagsstyrning, medan små och icke-sammanlänkade företag inte ska omfattas av krav på offentliggörande. Övergångsbestämmelser För att göra det lättare för värdepappersföretagen att övergå till den nya ordningen ska följande infasningsbestämmelser gälla för kapitalkraven. Under en femårsperiod från och med den dag denna förordning börjar tillämpas bör värdepappersföretag för vilka kapitalkravet enligt den nya ordningen skulle mer än fördubblas jämfört med kapitalkravet enligt den nuvarande ramen få dämpa effekterna av sådana ökningar genom att sätta ett tak som innebär att kapitalkravet inte blir mer än dubbelt så högt som det relevanta kapitalkravet enligt CRR/CRD IV. Under samma period ska även nya värdepappersföretag som aldrig omfattats av kapitalkrav enligt CRR/CRD IV få sätta ett tak som innebär att kapitalkravet inte är mer än dubbelt så högt som det krav som är baserat på deras fasta omkostnader, medan värdepappersföretag som bara omfattats av ett krav på startkapital enligt CRR/CRD IV ska få sätta ett tak som innebär att kapitalkravet inte är mer än dubbelt så högt som detta krav. Under en femårsperiod från och med den dag denna förordning börjar tillämpas eller fram till det att de ändringar som antas av CRR/CRD IV beträffande kapitalkrav för marknadsrisk enligt artikel 1.84 i kommissionens förslag till förordning om ändring av förordning (EU) nr 575/2013, beroende på vad som inträffar först, bör slutligen värdepappersföretag som omfattas av motsvarande bestämmelser i denna förordning fortsätta att beräkna sitt kapitalkrav för handelslagret i enlighet med nuvarande CRR. Systemviktiga värdepappersföretag Detta förslag innebär att definitionen av kreditinstitut i artikel 4.1.1 i CRR ändras. Därmed får stora värdepappersföretag som bedriver den verksamhet som avses i punkterna 3 och 6 i avsnitt A i bilaga I till Mifid och vars tillgångar överstiger ett värde av 30 miljarder EU status som kreditinstitut. Följden av detta blir att stora systemviktiga värdepappersföretag kommer att fortsätta att omfattas av CRR/CRD IV och av alla de tillsynskrav som gäller för kreditinstitut. Det handlar bland annat om bestämmelserna om behöriga myndigheters tillsyn av moderföretag på individuell nivå och gruppnivå. Det betyder till exempel att den verksamhet som bedrivs av stora värdepappersföretag som är etablerade i medlemsstater som deltar i bankunionen kommer att stå under ECB:s direkta tillsyn inom ramen för den gemensamma tillsynsmekanismen. Detta skulle dessutom ligga helt i linje med den regulatoriska utvecklingen i andra jurisdiktioner (t.ex. Förenta staterna, Schweiz, Japan) där behandlingen av systemviktiga värdepappersföretag i fråga om regleringar och tillsyn alltmer anpassats till behandlingen av kreditinstitut. 2017/0359 (COD) Förslag till EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING om tillsynskrav för värdepappersföretag och om ändring av förordningarna (EU) nr 575/2013, (EU) nr 600/2014 och (EU) nr 1093/2010

(Text av betydelse för EES) THE EUROPEAN PARLIAMENT AND THE COUNCIL OF THE EUROPEAN UNION, med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 114, med beaktande av Europeiska kommissionens förslag,

efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de nationella parlamenten, med beaktande av Europeiska centralbankens yttrande, med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande, i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet, och av följande skäl: (1)De regelmässiga förutsättningarna för finansiella instituts tillhandahållande av tjänster inom unionen måste omfatta robusta tillsynskrav. I fråga om tillsynsbehandling omfattas värdepappersföretag, tillsammans med kreditinstitut, av direktiv 2013/36/EU och förordning (EU) nr 575/2013, medan auktorisationskrav och övriga krav avseende organisation och affärsetiskt uppförande fastställs i direktiv 2004/39/EG. (2)De nuvarande tillsynsordningar som fastställs i förordning (EU) nr 575/2013 och direktiv 2013/36/EU utgår i huvudsak från de successiva ändringar av de internationella regelstandarderna för stora bankgrupper som antagits av Baselkommittén för banktillsyn och tar bara delvis hänsyn till de särskilda riskerna i värdepappersföretags olika verksamheter. Värdepappersföretags särskilda sårbarheter och risker bör därför hanteras genom lämpliga och proportionella tillsynsbestämmelser på unionsnivå. (3)Vilka risker värdepappersföretag själva ådrar sig och utgör för sina kunder och de marknader på vilka de verkar beror på deras verksamheters art och volym, bland annat på om värdepappersföretagen agerar som ombud för sina kunder eller själva är parter i transaktionerna. (4)Välgrundade tillsynskrav bör säkerställa att värdepappersföretag förvaltas på ett ordnat sätt som tjänar kundernas intressen. De bör ta hänsyn till möjligheten att värdepappersföretag och deras kunder ägnar sig åt ett alltför stort risktagande och till storleken på de risker som värdepappersföretag tar och utgör. Sådana tillsynskrav bör dessutom försöka undvika att lägga en alltför stor administrativ börda på värdepappersföretag. (5)Många av de krav som härrör från förordning (EU) nr 575/2013 och direktiv 2013/36/EU är utformade för att hantera risker som är gemensamma för kreditinstitut. De nuvarande kraven är därför i hög grad inriktade på att bevara kreditinstituts utlåningsförmåga genom konjunkturcyklerna och att skydda insättare och skattebetalare vid fallissemang, inte på att hantera värdepappersföretags olika riskprofiler. Värdepappersföretag har inte stora portföljer av privat- och företagslån och tar inte emot inlåning. Risken att deras fallissemang får skadliga effekter för den finansiella stabiliteten i stort är mindre än för kreditinstitut. De risker som värdepappersföretag är exponerade för och utgör skiljer sig därför i hög grad från de risker som kreditinstitut är exponerade för och utgör, och denna skillnad bör tydligt beaktas i unionens tillsynsram. (6)De tillsynskrav i direktiv 2013/36/EU och förordning (EU) nr 575/2013 som värdepappersföretag omfattas av utgår från kraven för kreditinstitut. För värdepappersföretag vars auktorisation är begränsad till vissa investeringstjänster som inte regleras i den nuvarande tillsynsramen finns det ett flertal undantag från dessa krav. Därmed erkänns att dessa företag inte ådrar sig samma typ av risker som kreditinstitut. Värdepappersföretag som bedriver verksamhet bestående i handel i finansiella instrument i begränsad omfattning, som regleras i den nuvarande ramen, är underställda ramens krav gällande kapital men kan omfattas av undantag i fråga om likviditet, stora exponeringar och bruttosoliditet. Värdepappersföretag vars auktorisation inte har sådana begränsningar omfattas i likhet med kreditinstitut av tillsynsramen i dess helhet. (7)Handel med finansiella instrument i riskhanterings-, säkrings- eller likviditetshanteringssyfte eller för att ta riktningspositioner på instrumentens värde över tid, är en verksamhet som både kreditinstitut och värdepappersföretag som är auktoriserade att handla för egen räkning får ägna sig åt och som redan behandlas i den tillsynsram som fastställs genom direktiv 2013/36/EU och förordning (EU) nr 575/2013. För att undvika en situation med olika spelregler, vilket kan leda till regelarbitrage mellan kreditinstitut och värdepappersföretag inom detta område, bör dessa värdepappersföretag därför även i fortsättningen omfattas av kapitalkrav baserade på de bestämmelserna för att täcka denna risk. Dessa värdepappersföretags exponeringar mot motparter i särskilda transaktioner och kapitalkraven avseende dessa omfattas också av reglerna, som därför bör fortsätta att gälla i förenklad form. Reglerna om stora exponeringar i den nuvarande ramen är även relevanta om dessa värdepappersföretags handelsexponeringar mot vissa motparter är särskilt stora och därför ger upphov till en alltför koncentrerad riskkälla om dessa motparter skulle fallera. Även dessa bestämmelser bör därför fortsätta att tillämpas på värdepappersföretag på ett förenklat sätt. (8)Skillnader mellan hur den nuvarande ramen tillämpas i olika medlemsstater riskerar att skapa en situation med olika spelregler för värdepappersföretag i unionen. Skillnaderna beror på att det är komplicerat att tillämpa ramen på olika värdepappersföretag beroende på vilka tjänster de tillhandahåller, vilket gör att vissa nationella myndigheter anpassar eller förenklar tillämpningen i sin nationella lagstiftning eller praxis. Eftersom den nuvarande tillsynsramen inte beaktar alla risker som vissa typer av värdepappersföretag är exponerade för och utgör har stora kapitaltillägg tillämpats för vissa värdepappersföretag i en del medlemsstater. Det bör fastställas enhetliga bestämmelser som beaktar dessa risker för att säkerställa en harmoniserad tillsyn av värdepappersföretag i hela unionen. (9)Det krävs därför en särskild tillsynsordning för värdepappersföretag som i fråga om storlek och grad av sammanlänkning med andra finansiella och ekonomiska aktörer inte är systemviktiga. Systemviktiga värdepappersföretag bör emellertid även framöver omfattas av den nuvarande tillsynsramen enligt direktiv 2013/36/EU och förordning (EU) nr 575/2013. Dessa värdepappersföretag utgör en underkategori till de värdepappersföretag som ramen i direktiv 2013/36/EU och förordning (EU) nr 575/2013 för närvarande är tillämplig på och omfattas inte av särskilda undantag från något av dess viktigaste krav. De största och mest sammanlänkade värdepappersföretagen har liknande affärsmodeller och riskprofiler som betydande kreditinstitut. De erbjuder ”bankliknande” tjänster och försäkrar risker i betydande omfattning. Dessa värdepappersföretag bör därför även framöver omfattas av bestämmelserna i direktiv 2013/36/EU och förordning (EU) nr 575/2013. Systemviktiga värdepappersföretag utgör dessutom på grund av sin storlek, sina affärsmodeller och riskprofiler ett lika stort hot mot de finansiella marknadernas stabilitet och ordnade funktion som stora kreditinstitut. (10)Den särskilda tillsynsordningen för värdepappersföretag som på grund av sin storlek och grad av sammanlänkning med andra finansiella och ekonomiska aktörer inte betraktas som systemviktiga bör ta hänsyn olika typer av värdepappersföretags affärsmetoder. Framför allt bör värdepappersföretag som kan generera de största riskerna för kunder, marknader eller sin egen ordnade funktion omfattas av tydliga och effektiva tillsynskrav som är anpassade till just dessa risker. Dessa tillsynskrav bör anpassas så att de står i proportion till typen av värdepappersföretag och värdepappersföretagets kunders intressen samt bidra till en friktionsfri och ordnad marknadsfunktion på de marknader där värdepappersföretagen verkar. De bör minska identifierade riskområden och bidra till att säkerställa att om ett värdepappersföretag fallerar ska det kunna avvecklas under ordnade former som orsakar minimal störning av stabiliteten på de finansiella marknaderna. (11)Tillsynsordningen för värdepappersföretag som på grund av sin storlek och grad av sammanlänkning med andra finansiella och ekonomiska aktörer inte betraktas som systemviktiga bör tillämpas på varje värdepappersföretag på individuell basis. Eftersom de risker som små och icke-sammanlänkade värdepappersföretag ådrar sig i de flesta fall är begränsade bör de kunna utnyttja ett undantag från de särskilda tillsynskraven om de ingår i en bankgrupp som har sitt säte och står under grupptillsyn enligt förordning (EU) nr 575/2013 och direktiv 2013/36/EU i samma medlemsstat, eftersom en tillräcklig risktäckning i sådana fall skulle uppnås genom tillämpning av kraven i förordning (EU) nr 575/2013 och direktiv 2013/36/EU på gruppen i dess helhet. För att motsvara den möjliga behandlingen av grupper av värdepappersföretag enligt förordning (EU) nr 575/2013 och direktiv 2013ha tillräckligt kapital för att täcka det bokförda värdet av sina innehav i dotterföretagen/36/EU bör det finnas ett krav om att moderföretaget i sådana grupper ska . Om sådana värdepappersföretagsgrupper bär en högre risk eller är mer sammanlänkade kan de dessutom omfattas av kapitalkrav baserade på gruppens konsoliderade situation. (12)För att värdepappersföretag även i fortsättningen ska kunna använda sin befintliga kapitalbas för att uppfylla sina kapitalkrav enligt den särskilda tillsynsramen för värdepappersföretag bör definitionen och sammansättningen av kapitalbasen anpassas till förordning (EU) nr 575/2013. Det handlar bland annat om fullständiga avdrag av balansräkningsposter från kapitalbasen i enlighet med förordning (EU) nr 575/2013, till exempel uppskjutna skattetillgångar och innehav av kapitalinstrument i andra enheter i den finansiella sektorn. Värdepappersföretag bör emellertid kunna undanta icke-betydande innehav av kapitalinstrument i enheter i den finansiella sektorn från avdrag om de hålls för handel i syfte att stödja marknadsgarantverksamhet avseende dessa instrument. För att anpassa kapitalbasens sammansättning till förordning (EU) nr 575/2013 bör värdepappersföretag uppfylla åtminstone 56 % av kapitalkravet med kärnprimärkapital, medan primärkapitaltillskotts- och supplementärkapitalsposter kan godkännas för högst 44 % respektive 25 % av det lagstadgade kapitalet. (13)För att säkerställa att värdepappersföretags verksamhet alltid bedrivs utifrån den kapitalnivå som var ett krav för deras auktorisation bör alla värdepappersföretag vid varje tidpunkt uppfylla ett permanent minimikapitalkrav som motsvarar det startkapital som krävdes för auktorisation att tillhandahålla relevanta investeringstjänster och som fastställts i enlighet med direktiv ---/--/EU [IFD]. (14)För att minimikapitalkravet för små och icke-sammanlänkade värdepappersföretag ska vara enkelt att tillämpa bör dessa ha ett kapital som motsvarar det högsta av antingen deras permanenta minimikapitalkrav eller en fjärdedel av deras fasta omkostnader beräknat på grundval av verksamheten året innan i enlighet med kommissionens delegerade förordning (EU) 2015/488. (15)För att ta hänsyn till den högre risken i värdepappersföretag som inte är små och icke-sammanlänkade bör minimikapitalkravet för dessa vara det högre av antingen deras permanenta minimikapitalkrav, en fjärdedel av deras fasta omkostnader året innan eller summan av deras krav efter tillämpning av de riskfaktorer som är särskilt anpassade till värdepappersföretag (nedan kallade K-faktorer) och som sätter kapitalet i relation till riskerna inom värdepappersföretagens olika affärsområden.

(16)Vid tillämpningen av de särskilda tillsynskraven för värdepappersföretag bör sådana företag betraktas som små och icke-sammanlänkade om de inte tillhandahåller investeringstjänster som medför en hög risk för kunder, marknader eller företagen själva, eller om deras storlek gör det mindre sannolikt att de skulle orsaka omfattande negativa effekter för kunder och marknader om de inneboende riskerna i deras verksamhet skulle materialiseras eller om de skulle fallera. Små och icke-sammanlänkade värdepappersföretag bör därför definieras som företag som inte handlar för egen räkning eller ådrar sig risk genom handel med finansiella instrument, som inte kontrollerar kundtillgångar eller kundmedel, som har tillgångar i diskretionär portföljförvaltning och icke-diskretionära (rådgivnings-)arrangemang till ett värde av högst 1,2 miljarder EUR, hanterar kundorder i kontanttransaktioner till ett värde av högst 100 miljoner EUR per dag eller derivat till ett värde av högst 1 miljard EUR per dag, samt vars balansomslutning uppgår till högst 100 miljoner EUR och totala årliga bruttointäkter från investeringstjänster till högst 30 miljoner EUR. (17)För att förhindra regelarbitrage och minska incitamentet för värdepappersföretag att strukturera sin verksamhet så att de inte överskrider de tröskelvärden över vilka de inte räknas som små och icke-sammanlänkade företag, bör tröskelvärdena för förvaltat kapital, hantering av kundorder, balansomslutning och totala bruttointäkter tillämpas på sammantagen basis på alla värdepappersföretag som ingår i samma grupp. Övriga kriterier, dvs. om ett värdepappersföretag håller kunders medel, förvarar eller administrerar kunders tillgångar eller handlar med finansiella instrument och ådrar sig marknads- eller motpartsrisk, är binära och ger inget utrymme för sådan omstrukturering och bör därför bedömas på individuell basis. För att fortlöpande ta hänsyn till nya affärsmodeller och de risker som de medför bör dessa kriterier och tröskelvärden bedömas vid dagens slut, utom när det gäller hållande av kunders medel, som bör bedömas på intradagsbasis, och balansomslutning och totala bruttointäkter, som bör bedömas utifrån värdepappersföretagets ställning vid slutet av det senaste räkenskapsåret. (18)Om inte annat följer av de särskilda övergångsbestämmelserna i denna förordning bör ett värdepappersföretag som överskrider de föreskrivna tröskelvärdena eller inte uppfyller övriga kriterier inte betraktas som litet och icke-sammanlänkat utan omfattas av kraven för övriga värdepappersföretag. Detta bör ge värdepappersföretag ett incitament att planera sin affärsverksamhet så att de uppenbart räknas som små och icke-sammanlänkade företag. För att ett värdepappersföretag som inte uppfyller kraven för att betraktas som ett litet och icke-sammanlänkat företag ska kunna omfattas av denna behandling bör en övervakningsfas föreskrivas under vilken företaget ska uppfylla kriterierna och underskrida de relevanta tröskelvärdena minst sex månader i följd. (19)Alla värdepappersföretag bör beräkna sina kapitalkrav utifrån en uppsättning K-faktorer som tar hänsyn till kundrisk (RtC), marknadsrisk (RtM) och företagsrisk (RtF). K-faktorerna för RtC tar hänsyn till förvaltat kundkapital och kontinuerlig rådgivning (K-AUM), tillgångar under förvaring och administration (K-ASA), hållande av kunders medel (K-CMH) och hantering av kundorder (K-COH). (20)K-faktorerna för RtM tar hänsyn till nettopositionsrisken (K-NPR) i enlighet med bestämmelserna om marknadsrisk i CRR eller, om detta tillåts av den behöriga myndigheten för särskilda typer av värdepappersföretag som handlar för egen räkning genom clearingmedlemmar, baserat på marginalsäkerheter som ställs till värdepappersföretagets clearingmedlem (K-CMG). (21)K-faktorerna för RtF tar hänsyn till ett värdepappersföretags exponering för sina transaktionsmotparters fallissemang (K-TCD) i enlighet med förenklade bestämmelser om motpartsrisk baserade på CRR, till koncentrationsrisken i värdepappersföretags stora exponeringar mot vissa motparter baserat på bestämmelserna i CRR om risken vid stora exponeringar i handelslagret (K-CON) och till operativa risker i samband med värdepappersföretagets dagliga handelsaktivitet (K-DTF). (22)Det samlade kapitalkravet med hänsyn till K-faktorerna är summan av K-faktorkraven för RtC, RtM och RtF. K-AUM, K-ASA, K-CMH, K-COH och K-DTF handlar om volymen av den verksamhet som varje K-faktor avser. Volymerna för K-CMH, K-ASA, K-COH och K-DTF beräknas utifrån ett glidande medelvärde för föregående tremånadersperiod, medan K-AUM baseras på föregående tolvmånadersperiod. Volymerna multipliceras med de respektive koefficienter som fastställs i denna förordning i syfte att bestämma kapitalkravet. Kapitalkraven för K-NPR härrör från CRR, medan kapitalkraven för K-CON och K-TCD bygger på en förenklad tillämpning av motsvarande krav i CRR för hantering av stora exponeringar i handelslagret respektive hantering av motpartsrisk. Om företaget inte bedriver den aktuella verksamheten blir K-faktorn noll. (23)K-faktorerna för RtC är proxyvariabler för värdepappersföretags affärsområden där kunder kan tänkas lida skada om det uppstår problem. K-AUM tar hänsyn till risken att kunder lider skada på grund av en felaktig diskretionär förvaltning av kundportföljer eller brister i orderutförande och är till nytta för kunder genom att de försäkras oavbruten portföljförvaltning och rådgivning. K-ASA tar hänsyn till risken vid förvaring och administration av kunders tillgångar och säkerställer att värdepappersföretaget håller kapital i proportion till dessa tillgångar, oavsett om de redovisas i företagets egen balansräkning eller separat på andra konton. K-CHM tar hänsyn till risken för skada till följd av värdepappersföretagets hållande av kunders medel, oavsett om de redovisas i företagets egen balansräkning eller separat på andra konton. K-COH tar hänsyn till risken för kunder när ett företag utför sina order (i kundens, och inte i sitt eget, namn), till exempel i samband med kundtjänster som enbart rör orderutförande eller när ett företag ingår i en kedja för kundorder. (24)K-faktorn för RtM för värdepappersföretag som handlar för egen räkning baseras på bestämmelserna om marknadsrisk för positioner i finansiella instrument, valuta och råvaror i förordning (EU) nr 575/2013 i dess ändrade lydelse. Det betyder att värdepappersföretag kan välja att tillämpa antingen schablonmetoden enligt förordning (EU) nr 575/2013 (förenklade schablonmetoden enligt förordning (EU) nr 575/2013 i dess ändrade lydelse) om deras tillgångar uppgår till högst EUR 300 miljoner, den reviderade schablonmetoden enligt förordning (EU) nr 575/2013 i dess ändrade lydelse eller internmetoden. I de två sistnämnda fallen kan det slutliga kapitalkravet minskas till 65 %, vilket innebär att möjligheten att göra detta tillfälligt under en treårsperiod enligt förordning (EU) nr 575/2013 i dess ändrade lydelse blir permanent med hänvisning till värdepappersföretag generellt sett inte är lika betydande ur stabilitetssynpunkt. Alternativt bör kapitalkravet för handelsföretag vars verksamhet clearas centralt, och med den behöriga myndighetens godkännande. motsvara de marginalsäkerheter som ställs till deras clearingmedlem. (25)För värdepappersföretag som handlar för egen räkning innebär K-faktorerna K-TCD och K-CON en förenklad tillämpning av bestämmelserna i CRR om motpartsrisk respektive stora exponeringar. K-TCD tar hänsyn till värdepappersföretagets risk att motparter i OTC-derivat, repor, värdepappers- eller råvarulån, transaktioner med lång avvecklingscykel och marginalutlåningstransaktioner inte uppfyller sina skyldigheter genom att exponeringarnas värde, baserat på ersättningskostnad och ett tillägg för potentiell framtida exponering, multipliceras med riskfaktorer som baserade på förordning (EU) nr 575/2013 och inräknat riskreducerande effekter av faktisk nettning och utväxling av säkerheter. K-CON tar hänsyn till koncentrationsrisken i förhållande till enskilda motparter eller motparter med stark inbördes anknytning inom den privata sektorn mot vilka företagen har exponeringar på mer än 25 % av sitt lagstadgade kapital, eller särskilda alternativa tröskelvärden för kreditinstitut eller andra värdepappersföretag genom att det införs ett kapitaltillägg i enlighet med bestämmelsen i förordning (EU) nr 575/2013 om stora exponeringar över dessa tröskelvärden. K-DTF tar slutligen hänsyn till de operativa risker för ett värdepappersföretag som under en dag genomför stora volymer av transaktioner för egen räkning eller för kunder i eget namn som kan uppstå på grund av otillräckliga eller bristfälliga interna processer, den mänskliga faktorn, felaktiga system eller yttre omständigheter, baserat på det nominella värdet av daglig handelsverksamhet. (26)Alla värdepappersföretag bör övervaka och kontrollera sin koncentrationsrisk, även med avseende på kunder. Bara värdepappersföretag som omfattas av ett minimikapitalkrav enligt K-faktorerna bör emellertid rapportera sina koncentrationsrisker till behöriga myndigheter. Värdepappersföretag som specialiserat sig på råvaruderivat eller utsläppsrätter eller utsläppsrättsderivat och som har stora koncentrerade exponeringar mot de icke-finansiella grupper som de tillhör får överskrida gränsvärdena för koncentrationsrisk utan att K-CON-kapitalkravet höjs, under förutsättning att de har anknytning till gruppens likviditets- eller riskhantering. (27)Alla värdepappersföretag bör ha interna förfaranden för att övervaka och hantera sina likviditetsbehov. Dessa förfaranden bör bidra till att säkerställa företagens långsiktiga ordnade funktion utan att förutsätta särskilda likviditetsavsättningar för perioder av stress. Värdepappersföretag bör därför vid varje tidpunkt ha likvida tillgångar som motsvarar minst en tredjedel av det krav som baseras på fasta omkostnader. Dessa likvida tillgångar bör vara av hög kvalitet och motsvara de tillgångar som anges i kommissionens delegerade förordning (EU) 2015/61 om likviditetstäckningskvoten samt de nedsättningar som är tillämpliga på tillgångarna enligt den delegerade förordningen. För att ta hänsyn till att värdepappersföretag har en annan likviditetsprofil än kreditinstitut bör förteckningen över lämpliga likvida tillgångar utökas med icke intecknade egna medel (som inte bör omfatta kundmedel). Små och icke-sammanlänkade företag kan därutöver inkludera kundfordringar och avgifter eller provisioner som ska betalas inom 30 dagar i sina likvida tillgångar, förutsatt att de inte utgör mer än en tredjedel av minimilikviditetskravet, att de inte räknas in i några ytterligare likviditetskrav som fastställs av den behöriga myndigheten, och att de är föremål för en nedsättning på 50 %. I undantagsfall bör värdepappersföretag få underskrida tröskelvärdet genom att omsätta sina likvida tillgångar för att täcka likviditetsbehov, under förutsättning att de omedelbart underrättar den behöriga myndigheten. Alla finansiella garantier som utfärdas för kunder och som kan ge upphov till ökat likviditetsbehov om de infrias bör föranleda en nedsättning av de tillgängliga likvida tillgångarna med minst 1,6 % av garantiernas sammanlagda värde. (28)En proportionell ram för lagstadgad rapportering bör utvecklas tillsammans med den nya tillsynsordningen och noggrant anpassas till värdepappersföretagens verksamhet och tillsynsramens krav. Rapporteringskraven för värdepappersföretag bör omfatta kapitalbasens nivå och sammansättning, kapitalkrav, beräkningsunderlaget för kapitalkraven, verksamhetsprofil och storlek i förhållande till parametrarna för att värdepappersföretag ska anses vara små och icke-sammanlänkade, likviditetskrav och efterlevnad av bestämmelserna om koncentrationsrisk. EBA bör få i uppdrag att utarbeta ett förslag till tekniska genomförandestandarder som närmare specificerar mallar och förfaranden för de lagstadgade rapporteringen, som står i proportion till olika värdepappersföretags storlek och komplexitet och som särskilt tar hänsyn till om värdepappersföretag ska betraktas som små och icke-sammanlänkade. (29)För att säkerställa transparens gentemot investerare och marknaderna i stort bör alla värdepappersföretag som inte betraktas som små och icke-sammanlänkande företag offentliggöra upplysningar om kapitalnivåer, kapitalkrav, företagsstyrning samt ersättningspolicy och ersättningspraxis. Transparens när det gäller ersättningar till högavlönade personer tjänar det allmänna intresset av att främja sunda och stabila finansiella marknader, eftersom dessa personer spelar en viktig roll för inriktningen på värdepappersföretagens verksamhet och deras långsiktiga resultat. Av sekretesskäl bör upplysningar om ersättningar till högavlönade personer endast behöva lämnas på aggregerad nivå. Små och icke-sammanlänkade företag bör inte omfattas av offentliggörandekraven, med undantag för om de emitterar primärkapitaltillskottsinstrument för att garantera transparens för investerare i sådana instrument. (30)Lämpliga övergångsbestämmelser bör föreskrivas för att göra det lättare för värdepappersföretagen att övergå från kraven i förordning (EU) nr 575/2013 och direktiv 2013/36/EU till kraven i denna förordning och direktiv (EU) ----/-- [IFD]. Framför allt bör det under en femårsperiod från och med den dag denna förordning börjar tillämpas vara möjligt för värdepappersföretag vars kapitalkrav enligt denna förordning skulle mer än fördubblas jämfört med kapitalkravet enligt förordning (EU) nr 575/2013 och direktiv 2013/36/EU att dämpa effekterna av potentiella ökningar genom att sätta ett tak för som innebär att kapitalkravet inte blir mer än dubbelt så högt som det relevanta kapitalkravet enligt förordning (EU) nr 575/2013 och direktiv 2013/36/EU. För att inte missgynna nya värdepappersföretag med liknande profiler som befintliga företag bör värdepappersföretag som aldrig har omfattats av kapitalkrav enligt förordning (EU) nr 575/2013 och direktiv 2013/36/EU under en femårsperiod från och med den dag denna förordning börjar tillämpas kunna sätta ett tak som innebär att kapitalkravet enligt denna förordning inte är mer än dubbelt så högt som det krav som är baserat på fasta omkostnader. På samma sätt bör värdepappersföretag som endast omfattats av ett startkapitalkrav enligt förordning (EU) nr 575/2013 och direktiv 2013/36/EU och vars kapitalkrav enligt denna förordning skulle mer än fördubblas jämfört med kravet enligt förordning (EU) nr 575/2013 och direktiv 2013/36/EU under en femårsperiod från och med den dag denna förordning börjar tillämpas få sätta ett tak för sitt kapitalkrav enligt denna förordning som innebär att det inte är mer än dubbelt så högt som startkapitalkravet enligt förordning (EU) nr 575/2013 och direktiv 2013/36/EU. Dessa övergångsbestämmelser bör i tillämpliga fall även kunna utnyttjas av de värdepappersföretag som avses i artikel 498 i förordning (EU) nr 575/2013, där dessa företag undantas från kapitalbaskraven i den förordningen, medan startkapitalkraven för dessa värdepappersföretag ska bero på deras investeringstjänster eller investeringsverksamhet. Under en femårsperiod från och med den dag denna förordning börjar tillämpas bör deras kapitalkrav enligt dess övergångsbestämmelser beräknas med hänsyn till dessa tillämpliga nivåer. Under en femårsperiod från och med den dag denna förordning börjar tillämpas eller till och med den dag då de antagna ändringarna av förordning (EU) nr 575/2013 och direktiv 2013/36/EU börjar tillämpas vad gäller kapitalkrav för marknadsrisk i enlighet med artikel 1.84 i kommissionens förslag till förordning om ändring av förordning (EU) nr 575/2013, beroende på vad som infaller först, bör värdepappersföretag som omfattas av motsvarande bestämmelser i den här förordningen fortsätta att beräkna sitt kapitalkrav för handelslagret i enlighet med förordning (EU) nr 575/2013. (31)De största värdepappersföretagen som erbjuder viktiga tjänster på den institutionella marknaden och investmentbankmarknaden (handel med finansiella instrument för egen räkning, garantiverksamhet för finansiella instrument eller placering av finansiella instrument på grundval av ett fast åtagande) har liknande affärsmodeller och riskprofiler som stora kreditinstitut. Deras verksamhet exponerar dem för kreditrisk, främst i form av motpartsrisk och marknadsrisk för positioner de tar för egen räkning på egna eller kunders vägnar. På grund av sin storlek och systemvikt utgör de därför en risk för den finansiella stabiliteten.

(32)För nationella behöriga myndigheter är det en ytterligare utmaning att säkerställa en effektiv tillsyn av sådana stora företag. Trots att de största värdepappersföretagen erbjuder gränsöverskridande investmentbanktjänster i betydande omfattning står de, i egenskap av värdepappersföretag, under tillsyn av myndigheter utsedda enligt direktiv 2004/39/EU, vilka inte nödvändigtvis är samma behöriga myndigheter som de som utses enligt direktiv 2013/36/EU, och detta kan resultera i en situation med olika spelregler vid tillämpningen av bestämmelserna i förordning (EU) nr 575/2013 och direktiv 2013/36/EU. Det betyder att tillsynsmyndigheterna inte får den helhetsbild av stabilitetsläget som är nödvändig för en effektiv hantering av de risker som är förknippade med stora gränsöverskridande företag. Följden kan bli en mindre effektiv tillsyn och snedvridningar av konkurrensen inom unionen. För att uppnå synergieffekter i tillsynen av gränsöverskridande verksamhet på den institutionella marknaden inom en grupp jämförbara aktörer, främja lika spelregler och skapa förutsättningar för en enhetlig tillsyn mellan olika grupper bör de största värdepappersföretagen därför få status som kreditinstitut. (33)Genom att dessa företag ska räknas som kreditinstitut bör de därför fortsätta att omfattas av förordning (EU) nr 575/2013 och direktiv 2013/36/EU och stå under tillsyn av de behöriga myndigheter, bland annat ECB, som ansvarar för kreditinstitut inom ramen för den gemensamma tillsynsmekanismen. Därmed säkerställs en enhetlig och effektiv tillsyn av kreditinstitut och att det enhetliga regelverket för finansiella tjänster tillämpas på samma sätt på alla kreditinstitut beroende på deras systemvikt. För att förhindra regelarbitrage och minska risken att bestämmelserna kringgås bör behöriga myndigheter försöka undvika situationer där potentiellt systemviktiga grupper strukturerar sin verksamhet i syfte att inte överskrida tröskelvärdena i artikel 4.1.1 b och kringgår skyldigheten att ansöka om auktorisation som kreditinstitut enligt artikel 8a i direktiv 2013/36/EU. (34)Ett av syftena med den gruppbaserade tillsynen av kreditinstitut är dessutom att säkerställa stabiliteten i det finansiella systemet och den bör för att vara effektiv omfatta alla grupper, även de där moderföretaget inte är kreditinstitut eller värdepappersföretag. Alla kreditinstitut, även de som tidigare haft status som värdepappersföretag, bör därför omfattas av reglerna om behöriga myndigheters tillsyn på individuell nivå och gruppnivå av moderföretaget enligt avdelning VII avsnitt I kapitel 3 i direktiv 2013/36/EU. (35)Genom förordning (EU) nr 600/2014 infördes en harmoniserad EU-ordning för beviljande av tillträde för tredjelandsföretag som erbjuder investeringstjänster eller investeringsverksamhet för godtagbara motparter och professionella kunder som är etablerade i unionen. Tillträde till den inre marknaden förutsätter att kommissionen antar ett beslut om likvärdighet och att Esma registrerar tredjelandsföretaget. Det är viktigt att bedömningen av likvärdighet görs på grundval av relevant tillämplig unionslagstiftning och att det finns effektiva verktyg för att övervaka de villkor som ligger till grund för beslutet om likvärdighet. Registrerade tredjelandsföretag bör därför vara skyldiga att årligen rapportera uppgifter om omfattningen av sina tjänster och sin verksamhet i unionen till Esma. Även tillsynsmyndigheternas samarbete när det gäller att övervaka och kontrollera att likvärdighetsvillkoren uppfylls bör förbättras. (36)För att säkerställa investerarskydd och de finansiella marknadernas integritet och stabilitet i unionen bör kommissionen, när den antar ett beslut om likvärdighet, ta hänsyn till de potentiella riskerna som de tjänster och den verksamhet som företag från det berörda tredjelandet kan erbjuda i unionen till följd av beslutet kan ge upphov till. Deras systemvikt bör bedömas på grundval av kriterier som den sannolika omfattningen av tjänster och verksamhet som erbjuds av företag från det berörda tredjelandet. Kommissionen kan även anse det vara lämpligt att ta hänsyn till om det berörda tredjelandet betraktas som en icke samarbetsvillig jurisdiktion på skatteområdet enligt relevant EU-policy eller som ett högrisktredjeland enligt artikel 9.2 i direktiv (EU) 2015/849. (37)Eftersom syftet med denna förordning – dvs. att inrätta en effektiv och väl avpassad tillsynsram för att säkerställa att värdepappersföretag som är auktoriserade att bedriva verksamhet inom unionen gör detta på stabila finansiella grunder och förvaltas på ett ordnat sätt som i relevanta fall tjänar kundernas intressen – inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna och på grund av sin omfattning och sina verkningar bättre kan uppnås på unionsnivå, kan unionen anta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget om Europeiska unionen. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går denna förordning inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå dessa mål. (38)Europeiska bankmyndigheten (EBA) har tillsammans med Europeiska värdepappers- och marknadsmyndigheten (Esma) lagt fram en rapport baserad på noggranna bakgrundsanalyser, uppgiftsinsamling och samråd för att utforma en särskilt anpassad tillsynsordning för icke-systemviktiga värdepappersföretag som ligger till grund för den reviderade tillsynsramen för värdepappersföretag. (39)För att säkerställa en harmoniserad tillämpning av denna förordning bör EBA få i uppdrag att utarbeta ett förslag till tekniska standarder som specificerar beräkningen av fasta omkostnader, beräkningen för att fastställa kapitalkrav som motsvarar den initialsäkerhet som ställs till clearingmedlemmar samt mallar för offentliggörande av upplysningar och lagstadgad rapportering enligt denna förordning. (40)För att säkerställa en enhetlig tillämpning av denna förordning och för att ta hänsyn till utvecklingen på de finansiella marknaderna bör befogenheten att anta akter i enlighet med artikel 290 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt delegeras till kommissionen för ytterligare specificering av förordningens definitioner och för tekniska justeringar av icke väsentliga delar av förordningens kapitalkrav. Det är särskilt viktigt att kommissionen under sitt beredningsarbete genomför lämpliga samråd, inbegripet på expertnivå, och att dessa samråd genomförs i enlighet med principerna i det interinstitutionella avtalet om bättre lagstiftning av den 13 april 2016. För att säkerställa lika stor delaktighet i beredningen av delegerade akter får Europaparlamentet och rådet alla handlingar samtidigt som medlemsstaternas experter, och deras experter får systematiskt delta i möten i kommissionens expertgrupper som arbetar med beredningen av delegerade akter. (41)För att säkerställa enhetliga villkor för genomförandet av denna förordning och särskilt antagandet av EBA:s förslag till tekniska genomförandestandarder vad gäller mallar för offentliggörande och rapportering, bör kommissionen tilldelas genomförandebefogenheter. (42)För att säkerställa rättssäkerhet och undvika överlappningar mellan den nuvarande tillsynsramen för både kreditinstitut och värdepappersföretag och denna förordning, ändras förordning (EU) nr 575/2013 och direktiv 2013/36/EU för att undanta värdepappersföretag från deras tillämpningsområde. Värdepappersföretag som ingår i en bankgrupp bör emellertid även framöver omfattas av de bestämmelser i förordning (EU) nr 575/2013 och direktiv 2013/36/EU som är relevanta för bankgruppen, till exempel de bestämmelser om mellanvarande moderföretag inom EU som avses i [artikel 21b] i direktiv 2013/36/EU och bestämmelserna om konsolidering under tillsyn i del ett avdelning 2 kapitel 2 i förordning (EU) nr 575/2013. HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. DEL ETT

ALLMÄNNA BESTÄMMELSER AVDELNING I SYFTE, TILLÄMPNINGSOMRÅDE OCH DEFINITIONER Artikel 1 Syfte och tillämpningsområde

I denna förordning fastställs enhetliga tillsynskrav som är tillämpliga på värdepappersföretag som är auktoriserade och står under tillsyn enligt direktiv 2014/65/EU och vars uppfyllande av tillsynskraven enligt direktiv (EU) ----/-- [IFD] övervakas i fråga om följande:

(a)Kapitalkrav som avser mätbara, enhetliga och standardiserade element av företagsrisk, kundrisk och marknadsrisk. (b)Krav som begränsar koncentrationsrisken. (c)Likviditetskrav som avser mätbara, enhetliga och standardiserade element av likviditetsrisk. (d)Rapporteringskrav i fråga om leden a, b och c. (e)Krav på offentliggörande av information. Artikel 2 Tillsynsbefogenheter För att säkerställa att denna förordning efterlevs ska de behöriga myndigheterna ha de befogenheter och följa de förfaranden som fastställs i direktiv (EU) ----/--[IFD]. Artikel 3

Värdepapperföretags tillämpning av striktare krav Denna förordning ska inte hindra värdepappersföretag från att hålla en kapitalbas och komponenter i kapitalbasen som överstiger kraven i denna förordning, eller tillämpa åtgärder som är striktare. Artikel 4

Definitioner 1.I denna förordning gäller följande definitioner: (1)anknutet företag: anknutet företag enligt definitionen i artikel 4.1.18 i förordning (EU) nr 575/2013. (2)kund: kund enligt definitionen i artikel 4.1.9 i direktiv 2014/65/EU. (3)råvaruhandlare: råvaruhandlare enligt definitionen i artikel 4.1.145 i förordning (EU) nr 575/2013. (4)råvaruderivat: råvaruderivat enligt definitionen i artikel 2.1.30 i förordning (EU) nr 600/2014. (5)behörig myndighet: behörig myndighet enligt definitionen i artikel 3.5 i direktiv (EU) ----/--[IFD].

(6)kreditinstitut: kreditinstitut enligt definitionen i artikel 4.1.1 i förordning (EU) nr 575/2013. (7)daglig handelsaktivitet: värdet av transaktioner i handelslagret om företaget handlar för egen räkning på egna eller kunders vägnar. (8)handel för egen räkning: handel för egen räkning enligt definitionen i artikel 4.1.6 i direktiv 2014/65/EU. (9)derivat: derivat enligt definitionen i artikel 2.1.29 i förordning (EU) nr 600/2014. (10)K-faktorer på gruppnivå: resultatet av tillämpning av kraven i denna förordning i enlighet med K-faktorerna på ett värdepappersföretag som om värdepappersföretaget tillsammans med en eller flera andra enheter inom samma grupp utgjorde ett enda värdepappersföretag. (11)utförande av order för kunds räkning: utförande av order för kunds räkning enligt definitionen i artikel 4.1.5 i direktiv 2014/65/EU. (12)exponering: (a)I samband med gränsvärden för koncentrationsrisk: alla tillgångar eller poster utanför balansräkningen som ingår i handelslagret och inte uttryckligen undantas enligt artikel 40. (b)I samband med rapportering av koncentrationsrisk: alla tillgångar och poster utanför balansräkningen. (13)finansiellt institut: ett företag som inte är ett kreditinstitut eller ett värdepappersföretag men vars huvudsakliga verksamhet består i att förvärva aktier eller andelar eller att utföra en eller flera av de verksamheter som är upptagna i punkterna 2–12 och 15 i bilaga I till direktiv 2013/36/EU, inbegripet ett finansiellt holdingföretag, ett blandat finansiellt holdingföretag, ett värdepappersinriktat holdingföretag, ett betalningsinstitut i den mening som avses i Europaparlamentets och rådets direktiv 2007/64/EG av den 13 november 2007 om betaltjänster på den inre marknaden och ett kapitalförvaltningsbolag, men inte ett försäkringsholdingföretag eller ett försäkringsholdingföretag med blandad verksamhet enligt definitionen i artikel 212.1 g i direktiv 2009/138/EU. (14)finansiella instrument: finansiella instrument enligt definitionen i artikel 4.1.50 i förordning (EU) nr 575/2013. (15)finansiellt holdingföretag: finansiellt holdingföretag enligt definitionen i artikel 4.1.20 i förordning (EU) nr 575/2013. (16)enhet i den finansiella sektorn: enhet i den finansiella sektorn enligt definitionen i artikel 4.1.27 i förordning (EU) nr 575/2013. (17)startkapital: startkapital enligt definitionen i artikel 3.17 i direktiv (EU) ----/--[IFD]. (18)grupp av kunder med inbördes anknytning: grupp av kunder med inbördes anknytning enligt definitionen i artikel 4.1.39 i förordning (EU) nr 575/2013. (19)investeringsrådgivning: investeringsrådgivning enligt definitionen i artikel 4.1.4 i direktiv 2014/65/EU. (20)värdepappersföretag: värdepappersföretag enligt definitionen i artikel 4.1.1 i direktiv 2014/65/EU. (21)värdepappersinriktat holdingföretag: ett finansiellt institut vars dotterföretag uteslutande eller huvudsakligen är värdepappersföretag eller finansiella institut, som har minst ett dotterföretag som är ett värdepappersföretag och som inte är ett finansiellt holdingföretag enligt definitionen i artikel 4.1.20 i förordning (EU) nr 575/2013. (22)investeringstjänster och investeringsverksamhet: investeringstjänster och investeringsverksamhet enligt definitionen i artikel 4.1.2 i direktiv 2014/65/EU. (23)värdepappersföretagsgrupp: en företagsgrupp som inte omfattar något kreditinstitut, där moderföretaget är ett värdepappersföretag, ett värdepappersinriktat holdingföretag eller ett blandat finansiellt holdingföretag och som kan omfatta andra finansiella institut och anknutna ombud som ägs av värdepappersföretaget. En värdepappersföretagsgrupp kan antingen bestå av ett moderföretag och dess dotterföretag eller av företag som uppfyller de villkor som anges i artikel 22 i direktiv 2013/34/EU.

(24)K-faktorer: kapitalkrav som anges i del tre avdelning II avseende risker som ett värdepappersföretag utgör för kunder, marknader och sig självt. (25)K-AUM eller K-faktor i förhållande till förvaltat kapital (assets under management, AUM): kapitalkrav relativt värdet på kapital som ett värdepappersföretag förvaltar för sina kunders räkning inom ramen för både diskretionär portföljförvaltning och icke-diskretionära arrangemang i form av investeringsrådgivning, inklusive kapital som delegerats till ett annat företag och exklusive kapital som ett annat företag har delegerat till värdepappersföretaget. (26)K-CMH eller K-faktor i förhållande till hållande av kunders medel(client money held, CMH): kapitalkrav relativt de kundmedel som ett värdepappersföretag håller eller kontrollerar, oavsett eventuella rättsliga arrangemang för separation av tillgångar och vilket nationella redovisningssystem som är tillämpligt på de kundmedel som hållas av värdepappersföretaget. (27)K-ASA eller K-faktor i förhållande till tillgångar under förvaring och administration (assets safeguarded and administered, ASA): kapitalkrav relativt värdet av tillgångar som ett värdepappersföretag förvarar och administrerar för sina kunder, inbegripet tillgångar som delegeras till ett annat företag och tillgångar som ett annat företag har delegerat till värdepappersföretaget, oavsett om tillgångarna redovisas i värdepappersföretagets egen balansräkning eller separat på andra konton. (28)K-COH eller K-faktor i förhållande till hantering av kundorder (client orders handled, COH): kapitalkrav relativt värdet av order som ett värdepappersföretag hanterar för kunder genom att ta emot och vidarebefordra order samt utföra order för kunders räkning. (29)K-CON eller K-faktor för koncentrationsrisk (concentration risk, CON): kapitalkrav relativt exponeringar i värdepappersföretagets handelslager mot en kund eller en grupp av kunder med inbördes anknytning vars värde överstiger gränsvärdena i artikel 36.1. (30)K-CMG eller K-faktor i förhållande till initialsäkerheter som ställs till en clearingmedlem (clearing member guarantee, CMG): kapitalkrav som motsvarar värdet av de initialsäkerheter som ställs till en clearingmedlem, om en allmän clearingmedlem ansvarar för utförande och avveckling av ett värdepappersföretags transaktioner för egen räkning. (31)K-DTF eller K-faktor i förhållande till daglig handelsaktivitet (daily trading flow, DTF): kapitalkrav relativt det dagliga värdet av transaktioner som ett värdepappersföretag genomför genom att handla för egen räkning eller genom att utföra order för kunders räkning i eget namn. (32)K-NPR eller K-faktor i förhållande till nettopositionsrisk (net position risk, NPR): kapitalkrav relativt värdet av transaktioner som redovisas i värdepappersföretagets handelslager. (33)K-TCD eller K-faktor i förhållande till motpartsrisk (trading counterparty default risk, TCD): kapitalkrav relativt exponeringar i värdepapperföretagets handelslager i instrument och transaktioner som avses i artikel 25 och som ger upphov till risk för fallissemang hos motparten. (34)transaktioner med lång avvecklingscykel: transaktioner med lång avvecklingscykel enligt definitionen i artikel 272.2 i förordning (EU) nr 575/2013. (35)marginalutlåning: marginalutlåning enligt definitionen i artikel 272.3 i förordning (EU) nr 575/2013. (36)ledningsorgan: ledningsorgan enligt definitionen i artikel 4.1.36 i direktiv 2014/65/EU. (37)moderföretag: moderföretag i den mening som avses i artiklarna 2.9 och 22 i direktiv 2013/34/EU. (38)ägarintresse: ägarintresse enligt definitionen i artikel 4.1.35 i förordning (EU) nr 575/2013. (39)vinst: vinst enligt definitionen i artikel 4.1.121 i förordning (EU) nr 575/2013. (40)kvalificerad central motpart: kvalificerad central motpart enligt definitionen i artikel 4.1.88 i förordning (EU) nr 575/2013. (41)portföljförvaltning: portföljförvaltning enligt definitionen i artikel 4.1.8 i direktiv 2014/65/EU. (42)lagstadgat kapital: det kapitalkrav som anges i artikel 11. (43)repa: repa enligt definitionen i artikel 4.1.83 i förordning (EU) nr 575/2013.

(44)dotterföretag: dotterföretag i den mening som avses i artiklarna 2.10 och 22 i direktiv 2013/34/EU, inbegripet varje dotterföretag till ett dotterföretag till det företag som är det yttersta moderföretaget. (45)anknutet ombud: anknutet ombud enligt definitionen i artikel 4.1.29 i direktiv 2014/65/EU. (46)totala bruttointäkter: ett värdepappersföretags årliga rörelseintäkter från investeringstjänster och investeringsverksamhet som det är auktoriserat att tillhandahålla och bedriva, inklusive inkomster från ränteintäkter, aktier och andra värdepapper med både rörlig och fast avkastning, från provisioner och avgifter, alla vinster och förluster som uppstår i samband med värdepappersföretagets handelstillgångar, innehav av värdepapper som är värderade till verkligt värde eller säkringsverksamhet, men exklusive alla inkomster som inte har anknytning till investeringstjänsterna och investeringsverksamheten. (47)marknadsexponering: marknadsexponering enligt definitionen i artikel 4.1.91 i förordning (EU) nr 575/2013. (48)handelslager: handelslager enligt definitionen i artikel 4.1.86 i förordning (EU) nr 575/2013. (49)modervärdepappersföretag inom EU: värdepappersföretag i en medlemsstat som inte i sig är ett dotterföretag till ett annat värdepappersföretag som auktoriserats i en medlemsstat eller till ett värdepappersinriktat holdingföretag eller ett blandat finansiellt holdingföretag som är etablerat i en medlemsstat. (50)värdepappersinriktat moderholdingföretag inom EU: ett värdepappersinriktat holdingföretag i en medlemsstat som inte i sig är ett dotterföretag till ett värdepappersföretag som auktoriserats i en medlemsstat eller till ett annat värdepappersinriktat holdingföretag i en medlemsstat. (51)blandat finansiellt moderholdingföretag inom EU: moderföretag i en värdepappersföretagsgrupp som är ett blandat finansiellt holdingföretag enligt definitionen i artikel 2.15 i direktiv 2002/87/EG. 2.Kommissionen ska ges befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 54 för att förtydliga följande: (a)De definitioner som anges i punkt 1, för att säkerställa en enhetlig tillämpning av denna förordning. (b)De definitioner som anges i punkt 1, för att ta hänsyn till utvecklingen på de finansiella marknaderna för tillämpningen av denna förordning. AVDELNING II KRAVENS TILLÄMPNINGSNIVÅ KAPITEL 1 Tillämpning av kraven på individuell nivå Artikel 5

Allmän princip Värdepappersföretag ska uppfylla kraven i delarna två till sju på individuell nivå. Artikel 6

Undantag

1.De behöriga myndigheterna får undanta ett värdepappersföretag från tillämpningen av artikel 5 vad beträffar delarna två till fyra, sex och sju om samtliga följande villkor är uppfyllda: (a)Värdepappersföretaget är ett dotterföretag som omfattas av den gruppbaserade tillsynen av ett kreditinstitut, ett finansiellt holdingföretag eller ett blandat finansiellt holdingföretag i enlighet med bestämmelserna i del ett avdelning II kapitel 2 i förordning (EU) nr 575/2013. (b)Värdepappersföretaget och dess moderföretag är båda föremål för auktorisation och tillsyn från en och samma medlemsstats sida. (c)De myndigheter som är behöriga att utöva gruppbaserad tillsyn i enlighet med förordning (EU) nr 575/2013 ger sitt medgivande till ett sådant undantag. (d)Kapitalbasmedel är lämpligt fördelade mellan moderföretaget och värdepappersföretaget och samtliga följande villkor är uppfyllda: (i)Värdepappersföretaget uppfyller villkoren i artikel 12.1. (ii)Det finns inte några rådande eller förutsebara väsentliga praktiska eller rättsliga hinder för att moderföretaget snabbt ska kunna överföra kapital eller återbetala skulder. (iii)Moderföretaget förklarar, efter förhandsgodkännande från den behöriga myndigheten, att det garanterar värdepappersföretagets åtaganden eller att värdepappersföretaget endast löper försumbara risker. (iv)Moderföretagets förfaranden för bedömning, värdering och kontroll av risker omfattar även värdepappersföretaget. (v)Moderföretaget innehar mer än 50 % av rösträtten knuten till aktier och andelar i värdepappersföretagets kapital eller har rätt att utse eller avsätta en majoritet av medlemmarna i värdepappersföretagets ledningsorgan. 2.De behöriga myndigheterna får undanta värdepappersföretag från tillämpningen av artikel 5 vad beträffar del fem om samtliga följande villkor är uppfyllda: (a)Värdepappersföretaget omfattas av gruppbaserad tillsyn i enlighet med del ett avdelning II kapitel 2 i förordning (EU) nr 575/2013. (b)Gruppen har inrättat centrala likviditetsförvaltningsfunktioner. (c)De myndigheter som är behöriga att utöva gruppbaserad tillsyn i enlighet med förordning (EU) nr 575/2013 ger sitt medgivande till ett sådant undantag. KAPITEL 2 Tillämpning av kraven på uppfyllande av gruppkapitaltestet och undantag Artikel 7

Gruppkapitaltest 1.Ett modervärdepappersföretag inom EU, ett värdepappersinriktat moderholdingföretag inom EU eller ett blandat finansiellt moderholdingföretag inom EU ska åtminstone hålla kapitalbasmedel som är tillräckliga för att täcka följande:

(a)Det fullständiga bokförda värdet av alla innehav, efterställda fordringar och instrument som avses i artiklarna 36.1 h och i, 56 c och d, och 66 c och d i förordning (EU) nr 575/2013 i värdepappersföretag, finansiella institut, anknutna företag och anknutna ombud i värdepappersföretagsgruppen. (b)Det totala beloppet av eventualförpliktelser till förmån för värdepappersföretag, finansiella institut, anknutna företag och anknutna ombud. 2.De behöriga myndigheterna får tillåta att ett värdepappersinriktat moderholdingföretag inom EU eller ett blandat finansiellt moderholdingföretag inom EU håller mindre kapitalbasmedel än det belopp som beräknats enligt punkt 1, förutsatt att detta belopp inte är lägre än summan av kapitalbaskraven på individuell nivå för värdepappersföretag, finansiella institut, anknutna företag och anknutna ombud i gruppen och det totala beloppet av eventualförpliktelser till förmån för dessa enheter. Vid tillämpningen av punkt 1 ska, om det saknas tillsynslagstiftning på unionsnivå eller nationell nivå som är tillämplig på de enheter som avses i punkt 1, ett teoretiskt kapitalbaskrav tillämpas. 3.Ett modervärdepappersföretag inom EU, ett värdepappersinriktat moderholdingföretag inom EU eller ett blandat finansiellt moderholdingföretag inom EU ska ha system för att övervaka och kontrollera källor till kapital och finansiering för alla värdepappersföretag, värdepappersinriktade holdingföretag, blandade finansiella holdingföretag, finansiella institut, anknutna företag och anknutna ombud i värdepappersföretagsgruppen. Artikel 8

K-faktorer på gruppnivå De behöriga myndigheterna för ett modervärdepappersföretag inom EU eller de behöriga myndigheter som fastställts i enlighet med artikel 42.2 i direktiv (EU) ----/--[IFD] får kräva att ett modervärdepappersföretag inom EU, ett värdepappersinriktat moderholdingföretag inom EU eller ett blandat finansiellt moderholdingföretag inom EU ska uppfylla kraven i artikel 15 på grundval av K-faktorerna på gruppnivå om något av följande gäller: (a)Det föreligger väsentliga risker för kunder eller för marknaden som härrör från gruppen som helhet, vilka inte fullt ut beaktats i de individuella kapitalkraven för värdepappersföretagen i gruppen. (b)När det gäller värdepappersföretagsgrupper med en stark intern sammanlänkning i fråga om riskhantering, kan tillämpning av kraven på värdepappersföretag på individuell nivå leda till dubbla krav för dessa företag. DEL TVÅ

KAPITALBAS Artikel 9

Kapitalbaskrav 1.Ett värdepappersföretag ska ha en kapitalbas som utgörs av primärkapital och supplementärkapital där (a)minst 56 % ska utgöras av kärnprimärkapital i enlighet med del två avdelning 1 kapitel 2 i förordning (EU) nr 575/2013, (b)högst 44 % får utgöras av primärkapitaltillskott i enlighet med del två avdelning 1 kapitel 3 i förordning (EU) nr 575/2013, (c)högst 25 % får bestå av supplementärkapital i enlighet med del två avdelning 1 kapitel 4 i förordning (EU) nr 575/2013. 2.Genom undantag från punkt 1 ska följande inte tillämpas vid beräkningen av kapitalbasen: (a)De tröskelvärden för undantag som avses i artikel 48 i förordning (EU) nr 575/2013. (b)De avdrag som avses i artiklarna 46, 60 och 70 i förordning (EU) nr 575/2013.

(c)Den utlösande händelse som avses i artikel 54.1 a i förordning (EU) nr 575/2013. Den utlösande händelsen ska i stället fastställas av värdepappersföretaget i termer av det primärkapitaltillskott som avses i punkt 1. (d)Det totala belopp som avses i artikel 54.4 a i förordning (EU) nr 575/2013. Det belopp som måste skrivas ned eller konverteras ska vara hela värdet av det primärkapitaltillskottinstrument som avses i punkt 1. 3. Ett värdepappersföretag ska tillämpa bestämmelserna i del två avdelning 1 kapitel 6 i förordning (EU) nr 575/2013 för att beräkna kapitalbaskrav enligt denna förordning. Artikel 10

Innehav utanför den finansiella sektorn 1.Vid tillämpningen av denna del ska värdepappersföretag dra av de belopp som överstiger gränsvärdena i a och b när de fastställer de kärnprimärkapitalposter som avses i artikel 26 i förordning (EU) nr 575/2013. (a)Ett innehav som överstiger 15 % av värdepappersföretagets lagstadgade kapital i ett företag som inte är en enhet i den finansiella sektorn. (b)Värdepappersföretags samlade innehav i andra företag än enheter i den finansiella sektorn som överstiger 60 % av dess lagstadgade kapital. 2.De behöriga myndigheterna får förbjuda värdepappersföretag att ha de innehav som avses i punkt 1 om de överstiger den procentandel av det lagstadgade kapitalet som anges i den punkten. De behöriga myndigheterna ska utan dröjsmål offentliggöra ett beslut att utöva denna befogenhet. 3.Aktier i andra företag än enheter i den finansiella sektorn ska inte beaktas i beräkningen enligt punkt 1 om något av följande villkor uppfylls: (a)Aktierna innehas tillfälligt under en finansiell biståndsinsats enligt artikel 79 i förordning (EU) nr 575/2013. (b)Innehavet av aktierna är en garanterad position som innehas i fem eller färre arbetsdagar. (c)Aktierna innehas i värdepappersföretagets namn och för andras räkning. 4.Aktier och andelar som inte utgör de finansiella anläggningstillgångar som avses i artikel 35.2 i direktiv 86/635/EEG ska inte ingå i den beräkning som beskrivs i punkt 1. DEL TRE

KAPITALKRAV AVDELNING I

ALLMÄNNA KRAV Artikel 11

Kapitalkrav 1.Ett värdepa