RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET OCH RÅDET om genomförandet av rådets förordning (EG, Euratom) nr 58/97

Sammanfattning och rekommendationer

Den här rapporten handlar om genomförandet av rådets förordning nr 58/97 (nedan kallad "förordning 58/97") och rådets förordning nr 410/98, varigenom förordning 58/97 har ändrats. Rapporten har utarbetats i enlighet med artikel 14.1 i förordning 58/97: "Inom tre år från dagen för den här förordningens ikraftträdande, och därefter vart tredje år, skall kommissionen till Europaparlamentet och rådet överlämna en rapport om den statistik som har sammanställts genom tillämpning av den här förordningen, särskilt såvitt avser dess kvalitet och belastning på företagen." [1]

[1] En första rapport i enlighet med dessa bestämmelser lades fram den 10 november 2000 (KOM(2000) 719 slutlig).

Mer generellt är syftet med rapporten att ge information om hur och i vilken omfattning de enskilda medlemsstaterna har genomfört förordning 58/97 och att redogöra för de åtgärder som kommissionen har vidtagit i strävan att få till stånd jämförbar europeisk statistik över företagsstrukturer.

Rapporten består av fyra delar och ett antal bilagor med referensmaterial. Först redovisas dock en huvudsaklig bedömning och de främsta slutsatserna, som ger en kortfattad sammanfattning av läget för genomförandet i medlemsstaterna samt ett antal rekommendationer. Därefter tar den första delen upp åtgärderna för genomförande av förordning 58/97. Den andra delen tar upp den statistik som genomförandet har resulterat i. Den tredje delen tar upp frågor med anknytning till de kostnader och den belastning som orsakas av insamlandet av uppgifter inom ramen för förordning 58/97. Den fjärde delen tar upp framtidsfrågor med anknytning till den fortsatta utvecklingen av statistiken över företagsstrukturer.

Bilagorna ger mer utförlig information om sådant som tas upp i rapporten. Dessutom ger de information om tillgången på uppgifter för statistiken över företagsstrukturer inom kreditinstituts- och pensionsfondssektorerna (bilaga 7), som inte helt omfattas av förordning 58/97, och om tillgången på uppgifter för statistiken över företagsstrukturer i kandidatländerna (bilaga 8).

Förverkligandet av syftet [2] med förordning 58/97

[2] Syftet med förordning 58/97 enligt dess artikel 1 är "att upprätta en gemensam ram för insamling, sammanställning, leverans och utvärdering av gemenskapsstatistik rörande struktur, verksamhet, konkurrenskraft och effektivitet hos företagen inom gemenskapen."

Ramen för produktion av statistik över företagsstrukturer innehåller ett antal mål (i fråga om tillgången på uppgifter, täckningen, uppgifternas aktualitet m.m.). Det är i förhållande till dessa mål som effektiviteten i genomförandet av förordning 58/97 måste bedömas. Analysen nedan bygger på läget i slutet av 2002, så snart systematiska jämförelser mellan referensåren 1996 och 2000 blev tillgängliga.

Utvecklingen på lagstiftningsområdet: Förordning 58/97 och den därmed sammanhängande lagstiftningen beskrivs i del I. Sedan förordning 58/97 och dess tillämpningsmoduler antogs har det inträffat tre mer betydande händelser på lagstiftningsområdet:

1) En första ändring antogs av Europaparlamentet och rådet och offentliggjordes den 21 februari 1998. Genom denna ändring infördes en femte bilaga, som fastställer en ram för statistik över företagsstrukturer inom livförsäkringsverksamhet och annan försäkringsverksamhet från och med referensperioden 1996.

2) En anpassningsprocess genomfördes under 2001 enligt kommittologiförfarandet. Syftet var att försöka minska statistikbelastningen eller åtminstone begränsa dess tillväxt genom att avskaffa mindre användbara delar av kraven, så att det skulle beredas utrymme för nya undersökningar eller för annan framtida utveckling av förordning 58/97. Denna ändring antogs den 6 september 2002. Konsekvenserna av denna anpassning analyseras i kapitel 3.1.

3) En andra ändring antogs av Europaparlamentet och rådet och offentliggjordes den 21 november 2002. I huvudsak innebar denna ändring att det infördes två nya bilagor avseende kreditinstitut och pensionsfonder samt att det lades till två variabler avseende kostnader för miljöskydd. Framstegen på detta område diskuteras i bilaga 7.

Tillgången på uppgifter: Det viktigaste resultatet är att det skedde en dramatisk förbättring av den tillgängliga uppgiftsvolymen mellan de båda referensåren. I medeltal har tillgångsgraden för sexton länder avseende den huvudsakliga serien ökat från 54 % till 82 % [3]. Samtliga länder har vidtagit åtgärder för genomförandet (en översikt över åtgärderna sedan referensåret 1997 ges i kapitel 1.3), och situationen har också förbättras för samtliga länder inom både industri- och tjänstesektorerna. Trots detta återstår det en del att göra i vissa länder och över lag inom vissa sektorer (försäkrings- och byggsektorerna).

[3] Den årliga "företagsserien" för de 15 medlemsstaterna och Norge.

Konfidentiell behandling: Detta är fortfarande en viktig fråga när det gäller EU:s företagsstatistik - uppgiftsspridningen över hela EU begränsas av problem i samband med konfidentiell behandling av statistiska uppgifter. Jämfört med det läge som beskrevs i den första rapporten har det dock gjorts betydande framsteg. För det första har de nationella reglerna om konfidentiell behandling harmoniserats och för det andra har det i samarbete med de nationella statistikmyndigheterna gjorts investeringar i IT-verktyg för automatisk hantering av konfidentiella frågor. Införandet av en ny skattningsstrategi har åtminstone gjort det möjligt att avsevärt öka det antal aggregerade uppgifter som sprids på EU-nivå. En tabell i kapitel 2.2 visar i vilken omfattning de konfidentiella frågorna minskar tillgången på uppgifter.

Punktlighet: Ett annat viktigt resultat är att punktligheten har förbättrats märkbart. För de uppgifter som över huvud taget har skickats in till Eurostat minskade den genomsnittliga förseningen efter leveransfristens utgång [4] från över 5 månader för referensåret 1996 till 1,5 månader för referensåret 2000. Dessa resultat, som kan konstateras för samtliga sektorer och samtliga länder, beror på att man under övergångsperioden (1995-1999) i flera länder införde nya undersökningssystem eller gjorde större ändringar i sina befintliga system.

[4] Fristen är 18 månader för de aktuella serierna utom avseende försäkringssektorn, där den är 10 månader.

Kvalitetskontroll: Enligt kommissionens förordning (EG) nr 1618/1999 av den 23 juli 1999 om kriterier för kvalitetskontroll av statistik över företagsstrukturer måste medlemsstaterna varje år, senast 24 månader efter referensårets slut, redovisa information om uppgifternas exakthet. Den förordningen tillämpas fullständigt från och med referensåret 1999. I sina rapporter avseende 1999 lämnade alla medlemsstaterna information om alla de punkter som krävs, bortsett från att några av dem utelämnade punkten "partiellt svarsbortfall". Luxemburg och Irland anses av storleksskäl vara undantagna från bestämmelserna i kommissionens förordning men har frivilligt gett Eurostat information om hur deras insamlingssystem är organiserade. Eurostat har analyserat den redovisade informationen om variationskoefficienter för att kunna beräkna ett sammanlagt värde för EU. Vissa av resultaten från denna analys redovisas i bilaga 4.

Bedömning av belastningen på företagen: Framstegen när det gäller att bedöma svarsbördan går fortfarande långsamt eftersom det är mycket få medlemsstater som regelbundet samlar in information som rör detta. I arbetet med att bedöma belastningen över hela EU har det tydligt framgått att det är svårt att göra en relevant kvantitativ bedömning avseende unionen. Den största svårigheten är hur man kan knyta samman en skattning av belastningen med information om tillgängligheten hos och kvaliteten på den statistiska information som sammanställs och sprids. Trots detta föreslås det i del III av rapporten både kvantitativa och kvalitativa komponenter för en sådan bedömning. Ett viktigt resultat är att medlemsstaterna fortsätter sina ansträngningar att begränsa eller minska statistikbelastningen på företagen. En översikt över kvalitativa bidrag till strävan att uppnå det målet ges i kapitel 3.2. De kvantitativa resultaten av dessa ansträngningar går att mäta i synnerhet för de små och medelstora företagens del - för dem minskade den relativa statistikbelastningen mellan 1995 och 2000, och den har fortsatt att minska även efter 2000 (se kapitel 3.3).

Användarnas behov och utvecklingen av statistiken över företagsstrukturer: Användarnas behov av statistik över företagsstrukturer har fortsatt att öka och har blivit allt mer mångskiftande. Kapitel 2.1 ger en översikt över de främsta användarkategorierna (gemenskapens politik, näringslivet och dess organisationer samt forskningsorgan). De första av de frågor som dessa användare anser viktiga har redan diskuterats (uppgiftstillgång och aktualitet). En annan egenskap som europeisk statistik måste ha är jämförbarhet. På det området har det gjorts ansträngningar i form av lagstiftning (harmonisering av begrepp och definitioner). Däremot finns det mer att göra på metodområdet (tillämpning av harmoniserade klassificeringsregler och användning av de statistiska enheterna samt olösta frågor rörande tröskelvärden och tolkning av definitioner). Den andra aspekten av betydelse för användarna är relevansen hos statistikutbudet. När det gäller statistiken över företagsstrukturer har det upprättats ett rullande utvecklingsprogram genom en permanent "statistikövervakning"; programmet för åren 2003 till 2005 beskrivs i kapitel 4.2. Under de närmaste åren kommer statistiken över företagsstrukturer i hög grad att bidra till utvecklingen av statistiken över tjänsteverksamheter (se "tjänstestrategin").

Här bör också nämnas den allmänna utvidgningen av statistiken över företagsstrukturer till att omfatta även de anslutande länderna (och mer generellt kandidatländerna). När det gäller den aktuella utvecklingen av statistiken över företagsstrukturer tål dessa länder att jämföras med de flesta medlemsstaterna. Dessa länders framsteg beskrivs i bilaga 8.

Slutsatser och rekommendationer

Allmän bedömning av genomförandet av förordning 58/97: Sedan förordning 58/97 antogs har de flesta medlemsstaterna och Norge gjort stora framsteg i strävan att få fram uppgifter av hög kvalitet till dem som använder statistik över europeiska företagsstrukturer. De flesta av medlemsstaterna uppnådde dessa framsteg under övergångsperioden. Många av dem som då av olika orsaker inte hann slutföra uppgiften har fortsatt sina ansträngningar under 1999 och 2000, och de har uppnått resultat som har fört dem närmare ett fullständigt genomförande.

Avsevärda problem kvarstår i två länder:

På Irland måste man ta bort tröskelvärdena inom industri- och byggsektorerna. Efterlevnaden av tidsfristerna är, trots förbättringar på senare tid, inte markant bättre 2000 än den var 1996.

Den dåliga tillgången på uppgifter från Grekland är det största enskilda problemet i samband med genomförandet av förordning 58/97. De uppgifter som finns tillgängliga är dessutom begränsade till sin verksamhetstäckning, de är inte jämförbara med uppgifter från andra länder på grund av en storlekströskel som gör att mindre företag inte ingår, och de inkommer för sent.

När det gäller övriga länder har det konstaterats att ytterligare förbättringar krävs för ett fullständigt genomförande på följande områden:

-- Belgien måste göra ytterligare framsteg i fråga om punktligheten för de regionala uppgifterna.

-- Tyskland måste göra ytterligare framsteg i fråga om punktligheten dels generellt för uppgifterna om distributionssektorn, dels för storleksklassuppgifterna och de regionala uppgifterna om tjänsteverksamheter. Tjänsteundersökningarna är nya, vilket kan förklara de nuvarande förseningarna.

-- Spanien måste göra ytterligare framsteg i fråga om punktligheten för uppgifterna om byggsektorn.

-- Sverige måste producera regionala uppgifter om byggsektorn.

-- Norge måste göra ytterligare framsteg i fråga om punktligheten för uppgifterna om distributionssektorn.

Åtgärder och rekommendationer: [5] Kommissionen kommer att fortsätta att tillsammans med de nationella statistikmyndigheterna se över kraven enligt förordning 58/97 och därvid ta hänsyn till förändringar i användarbehoven och belastningen på näringslivet. I synnerhet kommer följande att göras:

[5] Enligt avdelning XVI i gemenskapens statistiska program för 2003-2007 (Europaparlamentets och rådets beslut nr 2367/2002/EG av den 16 december 2002) skall man bland annat fortsätta arbetet dels med att förbättra systemet för utveckling av statistik över företagsstrukturer - detta system skall grundas på politiska behov och skall snabbt kunna anpassas beroende på föränderliga faktorer som miljö, politik och användare -, dels med att fokusera på kvalitetsbedömning och förbättring av de uppgifter som framställs. Vissa av dessa åtgärder kommer att behöva vidtas lagstiftningsvägen (se även 4.3.1).

-- Eurostat kommer att upprätta ett rapporteringssystem som regelbundet kommer att uppdateras. Detta system kommer att visa det rådande läget för genomförandet och kommer att göra det lätt att se både vilka som är de största problemen i samband med genomförandet och vilka detaljfrågor som är mest relevanta, så att dessa kan följas upp på ett effektivare sätt. Systemet kommer att diskuteras vid mötena för näringslivschefer och vid mötena i styrgruppen för statistiken över företagsstrukturer.

-- För att framstegstakten när det gäller statistiken över företagsstrukturer skall kunna bibehållas kommer kommissionen att fortsätta att arbeta tillsammans med de nationella statistikmyndigheterna i syfte att se till att förordning 58/97 tillämpas fullständigt på de områden där detta ännu inte är fallet. I detta sammanhang kommer kommissionen att ägna särskild uppmärksamhet åt de medlemsstater där större ändringar i metoderna för insamling av uppgifter förefaller nödvändiga samt åt de anslutande länderna.

-- På grundval av det förfarande för regelbunden rapportering som föreslagits för uppföljningen av genomförandet kommer Eurostat och medlemsstaterna att utveckla och genomföra ett kvalitetsprogram där kvalitet kommer att mätas och kvalitetsproblem tas upp.

-- Eurostat kommer att fortsätta sin strävan att göra uppgifterna tillgängliga tidigare genom att förbättra rutinerna för uppgiftsbehandling. Eurostat kommer att skapa rutiner som garanterar att alla uppgifter som finns tillgängliga också sprids, bland annat genom regelbundna granskningar där den uppgiftsvolym som medlemsstaterna har levererat jämförs med den uppgiftsvolym som användarna bereds tillgång till genom Eurostats referensdatabas (NewCronos).

-- Kommissionen kommer tillsammans med de nationella statistikmyndigheterna att genomföra den tjänstestrategi som redovisades för Kommittén för det statistiska programmet i september 2002.

-- Kommissionen kommer att inleda en andra samrådsrunda om möjligheten att anpassa delar av förordning 58/97 som inte togs upp under den första anpassningsomgång som slutfördes i september 2002.

INNEHÅLLSFÖRTECKNING

DEL I

Genomförandet av förordning 58/97

1.1 Förordning 58/97 och därmed sammanhängande lagstiftning

1.2 Eurostats genomförande av förordning 58/97

1.3 Genomförandet av förordning 58/97 i medlemsstaterna

1.4 Övriga aspekter av genomförandet

DEL II

Statistiken över företagsstrukturer

2.1 Statistikens kvalitet: relevans och fullständighet

2.2 Statistikens kvalitet: uppgiftstillgång

2.3 Statistikens kvalitet: punktlighet

2.4 Statistikens kvalitet: exakthet

2.5 Statistikens kvalitet: jämförbarhet

2.6 Framtida arbete på kvalitetsområdet

DEL III

Kostnaderna och statistikbelastningen

3.1 Anpassningsprocessens konsekvenser

3.2 Några sätt att begränsa statistikbelastningen

3.3 En sammanfattande indikator på statistikbelastningens utveckling

DEL IV

Utveckling av statistiken över företagsstrukturer

4.1 Översikt över pilotstudier och liknande som rör saknade definitioner

4.2 Integrering av pilotstudierna i det rullande utvecklingsprogrammet

4.3 Fortsatt förbättring av tjänstestatistiken - en strategi för tjänstestatistiken

BILAGOR

Bilagorna 1-10

DEL I

1. Genomförandet av förordning 58/97

1.1. Förordning 58/97 och därmed sammanhängande lagstiftning

1.1.1. Bakgrunden till förordning 58/97

1.1.1.1. Problem med statistiken över företagsstrukturer i slutet av 1980-talet

Innan förordning 58/97 antogs fanns det harmoniserad statistik över företagsstrukturer i EU bara för en begränsad del av näringslivet, nämligen de traditionella industrisektorerna energi- och vattenförsörjning, mineralutvinning, tillverkning och byggverksamhet. Den tillgängliga statistiska informationen om industrisektorerna byggde på två rådsdirektiv [6] som antogs 1964 och 1972. Trots att dessa direktiv var i kraft under många år förblev produktionen av statistik över europeiska industristrukturer i större eller mindre utsträckning ett bihang till de flesta nationella systemen. Denna statistik blev allt mindre användbar beroende på den ekonomiska och tekniska utvecklingen under årens lopp och en kombination av rättsakternas bristande flexibilitet och begränsad framgång i utvecklingen utanför den rättsliga ramen. Vid 1980-talets slut stod det klart att det fanns många allvarliga problem med bristfällig efterlevnad av direktiven och - vilket var viktigare - med bristande tillgång på sådana uppgifter som kommissionen behövde för att kunna tillgodose användarnas uppgiftsbehov. Särskilt följande punkter uppmärksammades:

[6] Rådets direktiv 64/475/EEG av den 30 juli 1964 om samordnade årliga undersökningar beträffande investeringar inom industrin (EGT L 131, 13.8.1964, s. 2193) och rådets direktiv 72/221/EEG av den 6 juni 1972 om samordnade årliga statistiska undersökningar av industri och hantverk (EGT L 133, 10.6.1972, s. 57).

-- Uppgifter som omfattade företag av alla storlekar redovisades bara vart femte år, om sådana uppgifter över huvud taget redovisades.

-- Vissa sektorer av näringslivet, särskilt byggsektorn, ignorerades av några medlemsstater. De flesta medlemsstaterna täckte inte ekonomins tjänstesektorer fullständigt och en del täckte dem inte alls på årsbasis.

-- De befintliga måtten hade blivit mindre användbara på grund av förändringar i affärspraxis, till exempel deltidsarbetets ökade omfattning, användningen av leasing och den roll som investeringar i immateriella tillgångar hade kommit att spela.

-- Många användare klagade över att det dröjde alldeles för länge innan uppgifterna blev tillgängliga.

-- Information gick förlorad på grund av att man på nationell nivå dolde uppgifter för att undvika att konfidentiella uppgifter skulle röjas eller i samband med överföringen från nationella näringsgrensindelningar till den gemensamma NACE 70. Detta gjorde det näst intill omöjligt att beräkna uppgifter för EU i dess helhet.

-- Statistiken producerades med användning av olika statistiska enheter, och varken företaget eller verksamhetsenheten infördes som statistisk enhet av alla de nationella statistikmyndigheterna.

-- De flesta nationella statistikmyndigheterna samlade inte in eller redovisade inte vissa av de begärda variablerna.

Några av dessa svårigheter minskade tack vare genomförandet av rådets förordning nr 3037 av den 9 oktober 1990 [7] om statistisk näringsgrensindelning i Europeiska gemenskapen (NACE Rev. 1) och utvecklingen av andra statistiska verktyg, exempelvis harmoniseringen av företagsregister [8], men betydande svårigheter kvarstod.

[7] EGT L 293, 24.10.1990, s. 1.

[8] Rådets förordning (EEG) nr 2186/93 av den 22 juli 1993 om samordning inom gemenskapen vid utarbetandet av företagsregister för statistiska ändamål (EGT L 196, 5.8.1993, s. 1).

1.1.1.2. Antagandet av förordning 58/97

Under 1995 färdigställde kommissionen sitt förslag till rådet om en ny rättslig grund för statistik över företagsstrukturer i EU. Den 20 december 1996 antogs rådets förordning (EG, Euratom) nr 58/97 om statistik rörande företagsstrukturer. Den publicerades i Europeiska gemenskapernas officiella tidning den 17 januari 1997 och trädde i kraft 20 dagar senare.

1.1.1.3. Syftet med förordning 58/97

Syftet med förordning 58/97 är enligt dess artikel 1 att upprätta en gemensam ram för insamling, sammanställning, leverans och utvärdering av gemenskapsstatistik rörande struktur, verksamhet, konkurrenskraft och effektivitet hos företagen inom gemenskapen. Om förordning 58/97 genomförs fullständigt kommer det att leda till att de nationella statistikmyndigheterna, som är ansvariga för insamlingen av uppgifter, förser Eurostat med uppgifter som är jämförbara mellan medlemsstaterna. I förordning 58/97 fastställs eller förutses de normer, standarder och definitioner som är nödvändiga för att jämförbar gemenskapsstatistik skall kunna produceras, men det anges inte närmare vilka insamlingsmetoder som skall användas. Statistikmyndigheterna i varje medlemsstat kan alltså sköta insamlingen av uppgifter på det sätt som är lämpligast i deras egen situation, till exempel ta hänsyn till nationella krav på hur bolagsräkenskaper skall vara uppställda.

Tack vare sitt kommittéförfarande lämnar förordning 58/97 utrymme för en viss grad av flexibilitet, som innebär att åtgärder för anpassning till den ekonomiska och tekniska utvecklingen kan vidtas av kommissionen efter samråd med medlemsstaterna.

Den ram som omnämns i artikel 1 i förordning 58/97 består av ett antal allmänna föreskrifter i texten som är relevanta för största delen av statistiken över företagsstrukturer eller för all denna statistik. Dessa allmänna föreskrifter kompletteras av mer specifika föreskrifter i de fyra bilagorna. Den första bilagan har allmän giltighet och rör produktionen av uppgifter avseende ett antal standardindikatorer för alla verksamheter som omfattas av förordningen. De andra tre bilagorna avser industrisektorn, handeln (distributionssektorn) och byggsektorn. Denna moduluppbyggnad gör det relativt enkelt att ändra förordning 58/97, om och när beslut fattas om att utvidga insamlingen av uppgifter till att mer detaljerat täcka en viss aspekt av näringslivet.

1.1.2. Utfört utvecklingsarbete

1.1.2.1. Införlivande av förordning 58/97 i statistikbilagan till EES-avtalet

Förordning 58/97 införlivades i bilaga XXI (statistikbilagan) till EES-avtalet genom beslut 13/1999 av Gemensamma EES-kommittén vid dess 60:e möte den 29 januari 1999 och trädde i kraft dagen därpå.

1.1.2.2. Rådets förordning om ändring av förordning 58/97 (antagen 1998)

Den 16 februari 1998 antogs rådets förordning (EG, Euratom) nr 410/98 om ändring av förordning (EG, Euratom) nr 58/97 om statistik rörande företagsstrukturer. Därigenom utökades förordning 58/97 med en femte bilaga. Syftet med denna bilaga är att fastställa en ram för statistik över företagsstrukturer inom livförsäkringsverksamhet och annan försäkringsverksamhet från och med referensperioden 1996.

1.1.2.3. Kommissionens förordningar med tillämpningsföreskrifter för förordning 58/97

I förordning 58/97 anges ett förfarande för hur kommissionen efter samråd med Kommittén för det statistiska programmet kan fastställa tillämpningsföreskrifter för förordning 58/97.

I förordning 58/97 anges ett antal områden där tillämpningsföreskrifter skall fastställas. Under tiden mellan antagandet av texten 1996 och utarbetandet av den här rapporten har detta förfarande använts för följande aspekter av tillämpningen:

-- Definitioner av variabler.

-- Första referensår för sammanställningen av de preliminära resultaten.

-- Fördelning (uppdelning) av resultat.

-- Periodicitet för sammanställandet av statistiken.

-- Lämpligt tekniskt format för överföringen av resultaten.

-- Övergångsperiod samt undantag från bestämmelserna i förordning 58/97.

-- Kriterier för kvalitetskontroll.

Åtgärder avseende alla dessa aspekter har lagts fram för Kommittén för det statistiska programmet och antagits i form av nio kommissionsförordningar under 1998 och 1999. [9]

[9] Kommissionens förordning (EG) nr 2699/98 av den 17 december 1998 om de undantag som skall beviljas för statistik över företagsstrukturer (EGT L 344, 18.12.1998, s. 1), kommissionens förordning (EG) nr 2700/98 av den 17 december 1998 om definitioner av uppgifter för statistik över företagsstrukturer (EGT L 344, 18.12.1998, s. 49), kommissionens förordning (EG) nr 2701/98 av den 17 december 1998 om de dataserier som skall tas fram för statistiken rörande företagsstrukturer (EGT L 344, 18.12.1998, s. 81), kommissionens förordning (EG) nr 2702/98 av den 17 december 1998 om det tekniska formatet för överföringen av statistik rörande företagsstrukturer (EGT L 344, 18.12.1998, s. 102), kommissionens förordning (EG) nr 1618/1999 av den 23 juli 1999 om kriterier för kvalitetskontroll av statistik över företagsstrukturer (EGT L 192, 24.7.1999, s. 11), kommissionens förordning (EG) nr 1225/1999 av den 27 maj 1999 om definitioner av variabler för statistik över försäkringstjänster (EGT L 154, 19.6.1999, s. 1), kommissionens förordning (EG) nr 1226/1999 av den 28 maj 1999 om de undantag som skall beviljas för statistik över försäkringstjänster (EGT L 154, 19.6.1999, s. 46), kommissionens förordning (EG) nr 1227/1999 av den 28 maj 1999 om det tekniska formatet för överföring av statistik över försäkringstjänster (EGT L 154, 19.6.1999, s. 75) och kommissionens förordning (EG) nr 1228/1999 av den 28 maj 1999 om de dataserier som skall framställas för statistik över försäkringstjänster (EGT L 154, 19.6.1999, s. 91).

1.1.2.4. Anpassningsprocessen

Förfarandet för fastställande av tillämpningsföreskrifter kan användas även för åtgärder med syftet att anpassa bestämmelserna i förordning 58/97 till den ekonomiska och tekniska utvecklingen. I slutet av 2000 utarbetade Eurostat sina första förslag till ändring av förordning 58/97 enligt kommittéförfarandet. Syftet var att försöka minska statistikbelastningen eller åtminstone begränsa dess tillväxt genom att avskaffa mindre användbara delar av kraven, så att det skulle beredas utrymme för nya undersökningar eller för annan framtida utveckling av förordning 58/97. Efter att ha diskuterats med uppgiftsanvändarna och de nationella statistikmyndigheterna antogs förslagen av kommissionen den 6 september 2002. Mer information om detta ges i kapitel 3.1.

1.1.2.5. Europaparlamentets och rådets förordning om ändring av förordning 58/97 (antagen 2002)

År 2001 antog kommissionen ett förslag till en andra ändring av förordning 58/97. Syftet var väsentligen att införa två nya bilagor avseende kreditinstitut och pensionsfonder, att lägga till två variabler avseende kostnader för miljöskydd och att på obestämd tid förlänga perioden för arbetet med pilotstudierna. Den 20 juni 2002 antog rådet en gemensam ståndpunkt, och i oktober 2002 godkände Europaparlamentet denna ståndpunkt. Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 2056/2002 av den 5 november 2002 om ändring av rådets förordning (EG, Euratom) nr 58/97 om statistik rörande företagsstrukturer [10] offentliggjordes den 21 november 2002 och trädde i kraft 20 dagar senare.

[10] EGT L 317, 21.11.2002, s. 1.

1.2. Eurostats genomförande av förordning 58/97

Kommissionens formella arbete med genomförandet har avsett utarbetandet av dess egna förordningar med tillämpningsföreskrifter för förordning 58/97 och förordningar om ändring av förordning 58/97. I praktiken behövs det många andra åtgärder för att se till att de uppgifter som överförs till Eurostat når fram till användarna.

När Eurostat tar emot uppgifter genomför man ett antal kontroller för att avgöra om de levererade uppgifterna är enhetliga och fullständiga och om tidsfristerna enligt förordning 58/97 har efterlevts, med hänsyn tagen till eventuella undantag. Om enhetlighetskontrollerna visar att det finns problem, försöker Eurostat lösa dessa genom diskussion med de berörda länderna. Allvarliga problem med efterlevnaden av kraven enligt förordning 58/97 diskuteras bilateralt med de berörda länderna.

Eurostat tillför mervärde på flera sätt till de uppgifter som överförs av de nationella statistikmyndigheterna. Under de senaste åren har utvecklingen främst avsett två områden, nämligen skattning av totalsummor för EU och påskyndande av databehandlingen. I enkla fall, där det finns uppgifter för alla medlemsstaterna, beräknas totalsummor för EU. Ofta behöver det göras skattningar, och Eurostat fortsätter att utveckla och utöka sitt sortiment av skattningar för statistiken över företagsstrukturer. Med början 2002 har Eurostat utvidgat sina förfaranden för skattning av totalsummor för EU avseende tillverkningssektorn till att omfatta även utvinning av mineral, el-, gas-, värme- och vattenförsörjning, byggverksamhet och alla de icke-finansiella tjänstesektorer som omfattas av förordning 58/97. Skattningsförfarandena har dessutom utvidgats till att omfatta även dataserierna med uppdelning efter storleksklass; tidigare omfattade de bara de nationella serierna.

Eurostat fortsätter att samarbeta med olika partner i strävan att förbättra hanteringen av konfidentiella uppgifter. Bland annat har man vid Eurostat under 2002 infört ny programvara i ett försök att automatisera behandlingen av konfidentiella uppgifter, så att databehandlingen skall kunna gå snabbare och felrisken reduceras.

Eurostat har begränsade resurser för att behandla nationella datauppsättningar och för att tillföra mervärde genom aggregering, skattning, beräkning av härledda indikatorer och spridning av information. Tidigare har Eurostat låtit underleverantörer utföra vissa av dessa processer, men under de senaste åren har man övergått till att låta all behandling av uppgifter som omfattas av förordning 58/97 utföras internt, med undantag av uppgifterna avseende finansiell förmedling. Dessutom utför Eurostat internt alla de tjänster som tillför mervärde, bortsett från utarbetandet av vissa spridningsprodukter.

1.3. Genomförandet av förordning 58/97 i medlemsstaterna

1.3.1. De nuvarande metoderna för sammanställning av uppgifter

I förordning 58/97 föreskrivs en övergångsperiod. Konkret har det rört sig om en period av fyra år, omfattande referensperioderna från och med 1995 till och med 1998. Ett stort antal ändringar gjordes i nationell praxis under perioden närmast efter det att förordning 58/97 trädde i kraft. I princip är läget nu mer stabilt eftersom övergångsperioden är slut och alla nödvändiga åtgärder bör ha vidtagits. I detta avsnitt av rapporten ges en översikt över läget för det senaste tillgängliga referensåret, vilket i allmänhet är 2000.

Medlemsstaternas undersökningsstrategier kan klassificeras på ett antal olika sätt. En grupp av medlemsstater förlitar sig nästan helt på statistiska undersökningar (Belgien, Tyskland, Grekland [11], Spanien, Irland, Nederländerna, Österrike, Portugal och Storbritannien), en andra grupp använder främst administrativa uppgifter som substitut för statistiska undersökningar i fråga om en stor del av populationen (Danmark, Finland och Sverige) och en tredje grupp producerar samlade resultat genom att jämföra undersökningsuppgifter och administrativa uppgifter (Frankrike, Italien, Luxemburg och Norge).

[11] Från 1999 avser man att använda administrativa uppgifter för tillverkningsföretag med under 10 sysselsatta, som ersättning för det sampel som påbörjades 1997.

Praktiskt taget alla medlemsstaterna använder sampling i undersökningarna under ett visst värde på företagsstorleken, och vissa av dem litar helt till administrativa uppgifter och undersöker inte de mindre företagen över huvud taget (Danmark, Frankrike [12], Luxemburg, Finland och Sverige). I Belgien, Tyskland, Spanien, Frankrike [13], Irland, Italien, Österrike, Portugal och Storbritannien använder man förenklade frågeformulär för de mindre företagen.

[12] I vissa sektorer.

[13] I vissa sektorer.

I alla medlemsstaterna utom en samordnas undersökningarna i de olika sektorerna åtminstone genom att man använder ett gemensamt företagsregister. Det främsta undantaget från denna regel är NACE-avdelning J (finansiell förmedling), som av medlemsstaterna behandlas som ett specialfall - se nästa stycke.

Bortsett från denna enda NACE-avdelning använder medlemsstaterna i allmänhet ett harmoniserat system för att sammanställa resultaten avseende alla övriga verksamheter. I vissa länder är det dock större skillnad mellan de metoder som används i de olika sektorerna, och dessa undersökningssystem kan generellt beskrivas som samordnade snarare än harmoniserade. I Frankrike och Spanien genomför exempelvis ministerier vissa av undersökningarna, med varierande grad av samordning från statistikmyndighetens sida. Olika undersökningsstrategier används för olika sektorer i Danmark (från 2001 bara för avdelning E) Tyskland, Spanien, Irland och Nederländerna. De övriga medlemsstaterna tenderar att ha ett mer harmoniserat system där sektorspecifika frågor tas upp i frågeformulär som särskilt anpassats till de berörda verksamheterna snarare än i separata undersökningar. En utveckling mot sådana harmoniserade strategier har kunnat observeras sedan förordning 58/97 antogs.

När det gäller försäkringssektorn ansvarar ofta den nationella statistikmyndigheten och tillsynsmyndigheterna för var sin del av insamlandet av uppgifter och överföringen av dessa till Eurostat.

-- I Belgien, Danmark, Tyskland [14], Spanien, Frankrike, Italien, Österrike och Finland ansvarar de berörda tillsynsmyndigheterna för insamlingen och överföringen av uppgifterna.

[14] För vissa variabler.

-- På Irland har den nationella statistikmyndigheten hela ansvaret för denna sektor.

-- I Luxemburg, Nederländerna, Sverige, Storbritannien och Norge är det tillsynsmyndigheterna som samlar in uppgifterna men den nationella statistikmyndigheten som överför dem till Eurostat.

-- I Portugal samlar tillsynsmyndigheterna in vissa uppgifter, men den nationella statistikmyndigheten överför dessa till Eurostat och samlar dessutom in vissa andra uppgifter.

De flesta medlemsstaterna har företaget som sin främsta statistiska enhet i undersökningarna, men det råder stor variation i fråga om hur man sammanställer uppgifter avseende verksamhetsenheter [15] och regionala uppgifter.

[15] En verksamhetsenhet omfattar alla delar av ett företag som bidrar till bedrivandet av en verksamhet på undergruppsnivå (4 siffror) i NACE Rev. 1. Mer utförlig information finns i ordlistan.

Flera medlemsstater samlar in uppgifterna om verksamhetsenheter (eller lokala verksamhetsenheter) direkt med hjälp av ett särskilt frågeformulär eller ett insticksblad i huvudfrågeformuläret. Så är fallet i Danmark, Tyskland (för NACE-avdelning E), Luxemburg, Nederländerna, Österrike, Finland, Sverige och Norge.

Vissa medlemsstater samlar in uppgifter om lokala enheter och använder dessa i stället för uppgifter om verksamhetsenheter. Så är fallet i Spanien och Italien.

Vissa medlemsstater samlar in företagsuppgifter med uppdelning efter verksamhet för en eller flera viktiga variabler och använder sedan dessa i skattningen av uppgifterna om verksamhetsenheter för alla de variabler som krävs. Så arbetar man i Portugal och Storbritannien. I Tyskland beräknar man uppgifterna om verksamhetsenheter (för NACE-avdelningarna C och D) genom att kombinera företagsresultaten med uppgifter om lokala verksamhetsenheter från den kortperiodiska företagsstatistiken.

Flera medlemsstater sammanställer ännu inte uppgifter om verksamhetsenheter (Belgien, Grekland, Frankrike och Irland).

Flera medlemsstater samlar in uppgifterna om lokala enheter (eller lokala verksamhetsenheter) direkt med hjälp av ett särskilt frågeformulär eller ett insticksblad i huvudfrågeformuläret. Så är fallet i Belgien, Danmark [16], Grekland, Spanien (för industriuppgifter), Irland [17], Luxemburg, Österrike, Finland [18], Sverige [19] och Norge.

[16] Som statistisk enhet används den lokala verksamhetsenheten, inte den lokala enheten.

[17] Används för industrin; regionala uppgifter saknas för bygg-, distributions- och tjänstesektorerna.

[18] Används för industrin och byggsektorn; registeruppgifter används när man gör skattningar för distribution och tjänster.

[19] Används för industrin; registeruppgifter används när man gör skattningar för distribution och tjänster; regionala uppgifter sammanställs inte för byggsektorn.

Vissa medlemsstater samlar in företagsuppgifter med uppdelning efter region för en eller flera viktiga variabler och använder sedan dessa i skattningen av de regionala uppgifterna för alla de variabler som krävs. Så arbetar man i Spanien (för distribution och tjänster), Italien och Nederländerna.

I Tyskland uppskattar man regionala uppgifter för industrin och byggsektorn med hjälp av kortperiodisk företagsstatistik (utom uppgifterna om investeringar inom industrin, som samlas in genom en årlig undersökning). För NACE-avdelningarna G och H används administrativa uppgifter.

I Portugal sammanställer man regionala uppgifter med den rättsliga enheten/företaget som statistisk enhet.

I Storbritannien sammanställer man regional statistik med hjälp av administrativa uppgifter och modeller som ger en regional uppdelning av företagsresultaten.

Även de metoder som används för att sammanställa de preliminära resultaten varierar mellan medlemsstaterna.

-- I Spanien, Tyskland [20], Frankrike, Irland [21], Portugal, Storbritannien och Norge använder man tidigt inkomna svar på huvudundersökningen. I Tyskland använder man även resultaten från undersökningar med kortare periodicitet än ett år (månads- eller kvartalsundersökningar).

[20] Används för industrin och byggsektorn; dessutom uppskattar man preliminära resultat för vissa tjänstesektorer.

[21] Används för industrin; preliminära resultat saknas för bygg-, distributions- och tjänstesektorerna.

-- I Luxemburg använder man administrativa uppgifter, bland annat företagsregistret.

-- I Belgien, Danmark, Italien, Finland och Sverige använder man en kombination av tidiga resultat från undersökningarna och administrativa uppgifter.

-- I Nederländerna uppskattar man resultaten utifrån undersökningar med kortare periodicitet än ett år (månads- eller kvartalsundersökningar).

-- I Österrike använder man resultat från undersökningar med kortare periodicitet än ett år för industri-, bygg- och distributionssektorerna, kompletterade med företagsregisteruppgifter för industri- och byggsektorerna; för tjänstesektorn används uppgifter från nationalräkenskaperna.

-- I Grekland sammanställer man ännu inte preliminära resultat.

1.3.2. Insatser för genomförandet som har gjorts respektive som återstår

1.3.2.1. Översikt över insatserna sedan referensåret 1997

Flera medlemsstater hade gjort större ändringar i sina undersökningssystem mellan antagandet av förordning 58/97 och kommissionens föregående (första) rapport till rådet och Europaparlamentet om genomförandet av förordning 58/97. För referensperioden 1997 var statistiken över företagsstrukturer - om man bortser från punktlighetsaspekten, där flera medlemsstater fortfarande hade en del att göra - relativt komplett med avseende på omfattade verksamheter och företagsstorlekar i Belgien, Frankrike, Italien, Luxemburg, Österrike, Portugal, Finland och Sverige. Åtminstone för den huvudsakliga årliga dataserien avseende företagen behövdes det få eller inga ytterligare större förändringar för att en hög genomförandenivå skulle uppnås. Sedan dess har många av medlemsstaterna arbetat med att sammanställa resultat för enskilda verksamheter eller variabler som då inte fanns tillgängliga och med att förbättra punktligheten för resultaten. Ett antal medlemsstater har dessutom gjort större ändringar i sina undersökningssystem sedan referensperioden 1997, särskilt genom att avsevärt utöka verksamhets- eller företagsstorlekstäckningen hos sin statistik eller genom att öka undersökningsfrekvensen. I synnerhet följande kan noteras:

-- I Belgien har man förbättrat förfarandet för sammanställning av uppgifterna så att man kan redovisa regionala uppgifter utan storlekströskel. Resultat sammanställs nu också för ett antal variabler som tidigare saknades.

-- I Danmark har man utökat täckningen för sin räkenskapsstatistik från tillverknings-, bygg- och detaljhandelssektorerna till samtliga verksamheter som krävs enligt förordning 58/97.

-- I Tyskland har man börjat sammanställa resultat för industri- och byggsektorerna som motsvarar hela populationen utan storlekströskel, till en början på grundval av skattningar för de mindre företagen och från 2001 med hjälp av en stickprovsundersökning för företag med färre än 20 sysselsatta. Täckningen för undersökningen av distributionssektorn har utökats och är nu fullständig. Frekvensen för undersökningen i NACE-avdelning H har ökats: den genomförs numera varje år. Sedan 1999 har man sammanställt resultat för NACE-avdelningarna I och K, med en ny stickprovsundersökning från referensåret 2000. Resultat sammanställs nu också för ett antal variabler som tidigare saknades.

-- I Grekland har man tagit bort storlekströskeln på 10 sysselsatta för avdelningarna C till E genom att införa en totalundersökning under detta tröskelvärde för avdelningarna C och E samt en stickprovsundersökning för avdelning D. Sedan 1999 ersätter man stickprovsundersökningen för avdelning D med administrativa uppgifter. Trots detta har tröskelvärdet fortsatt att tillämpas på de uppgifter för avdelningarna C och D som sammanställs enligt bestämmelserna i förordning 58/97 till och med referensåret 1999 (det sista år för vilket det finns uppgifter).

-- I Spanien har man infört en undersökning som skall omfatta alla tjänsteverksamheter. Till en början omfattar den hälften av tjänsteverksamheterna varje år, men från 2000 kommer en fullständig undersökning att genomföras årligen. Statistik över byggsektorn har redovisats sedan 1999. Industriundersökningen har utökats så att man nu sammanställer resultat för vissa variabler som tidigare saknades. Storlekströskeln på en anställd för industrisektorerna togs bort 1999.

-- I Italien var storleks- och verksamhetstäckningen redan relativt fullständig, men sedan 1998 har man använt administrativa källor för de större företagen. För företag med 20-99 anställda gjorde man före 1998 en kartläggning. Sedan 1998 har man använt ett sampel för denna storlekskategori. Dessutom använder man nu administrativa uppgifter för att sammanställa preliminära resultat.

-- I Luxemburg var storleks- och verksamhetstäckningen redan relativt fullständig, men nu använder man i större utsträckning administrativa källor för de mindre företagen, och till följd av detta har den nedre tröskeln för medtagande i undersökningen höjts till 50 anställda eller omsättning över 7 miljoner euro.

-- I Nederländerna har man utökat undersökningens täckning till att omfatta även avdelning C och huvudgrupp 73. Storlekströskeln på 20 sysselsatta har tagits bort för avdelning E samt för investeringsundersökningen i avdelningarna C till F. De flesta undersökningarna fick en ny utformning 2000.

-- I Portugal har man börjat producera serier av verksamhetsenhetsuppgifter, regionala uppgifter och preliminära uppgifter. Resultat sammanställs nu för ett antal variabler som tidigare saknades. Storlekstäckningen har utökats och är nu fullständig.

-- I Finland var storleks- och verksamhetstäckningen redan relativt fullständig, men nu använder man i större utsträckning administrativa källor för de mindre företagen, och till följd av detta har man infört sampling i undersökningen för företag i byggsektorn med 5-19 sysselsatta och för företag i distributionssektorn med 5-49 sysselsatta. Tidigare ingick alla företag i dessa sektorer med över 10 sysselsatta i undersökningen.

-- Svenska regionala uppgifter för NACE-avdelningarna E (el-, gas-, värme- och vattenförsörjning) och G-K (distribution och tjänster) har redovisats sedan 1999. Preliminära resultat har sammanställts i enlighet med kraven i förordning 58/97 sedan 1998.

-- I Storbritannien införde man 1998 ett harmoniserat undersökningssystem (annual business inquiry, ABI) som omfattar alla verksamheter och ersätter det tidigare systemet med separata sektoriella undersökningar och en separat sysselsättningsundersökning. Till följd av detta togs flera nya variabler med 1998 och 1999, och dessutom har NACE-undergrupp 64.11 omfattats sedan 1999. Man sammanställer numera preliminära resultat. Administrativa uppgifter används numera vid sammanställningen av regionala uppgifter.

-- I Norge har man infört ett nytt system för tjänstestatistik. Även om det inte handlar om ny uppgiftsinsamling sammanställer man numera uppgifter motsvarande kraven i förordning 58/97 för NACE-huvudgrupp 11 och NACE-avdelning E på grundval av befintlig statistik. Generellt använder man i högre grad administrativa uppgifter i stället för undersökningar. Man sammanställer resultat (från statistiska undersökningar) för ett antal nya variabler, bland annat finansiell leasing, kostnader för miljöskydd och kostnader för programvara.

Som framgår av texten ovan fortsätter man i medlemsstaterna, exempelvis i Italien, Luxemburg och Finland, att förfina sina undersökningssystem även i de fall där täckningen av verksamheter och företagsstorlekar redan tidigare var relativt fullständig, främst för att minska belastningen på de mindre företagen. Österrike har har meddelat att man tänker göra liknande förändringar från 2002 i syfte att undanta de mindre företagen från de statistiska undersökningarna och att uppskatta resultaten i huvudsak på grundval av administrativa uppgifter. Portugal har planer på en större översyn mellan 2002 och 2005 som bland annat skall syfta till att förenkla frågeformulären, öka användningen av administrativa och andra uppgifter samt få till stånd ett allt bättre fungerande elektroniskt informationsutbyte. Sverige har planer på att i större utsträckning använda administrativa uppgifter för de större företagen, varvid resultaten från de statistiska undersökningarna och de administrativa uppgifterna skall sammanföras för dessa företag.

1.3.2.2. Återstående problem och tidtabeller för genomförandet

Per referensåret 2000 återstår det ett antal problem i fråga om genomförandet i medlemsstaterna. I några fall har man utvecklat eller till och med genomfört planer för att komma till rätta med dessa problem.

-- Belgien redovisar ännu inte uppgifter om verksamhetsenheter och sammanställer inte heller några resultat avseende inköp av energi. I nuläget finns det inga planer för hur dessa problem skall lösas, och det man satsar på är att underhålla det nuvarande undersökningssystemet.

-- I Danmark finns det planer för hur man skall sammanställa de FoU-relaterade variablerna (interna kostnader och anställda) och den variabel som avser antalet arbetade timmar.

-- I Tyskland bör undersökningssystemet få fullständig täckning om den planerade stickprovsundersökningen av små industri- och byggföretag och undersökningen i NACE-avdelningarna I och K genomförs på ett framgångsrikt sätt. Det återstår vissa tolkningsproblem med anknytning till NACE-undergrupp 74.15 (holdingbolag) som väntas kunna lösas genom införandet av den nya näringsgrensindelningen (WZ 2003).

-- I Grekland inbegriper resultaten för näringslivet inte de företag som har färre än 10 sysselsatta, trots att det samlas in uppgifter för dessa företag. Inga uppgifter om verksamhetsenheter eller preliminära resultat sammanställs. Det förväntas inte några preliminära resultat förrän tidigast referensperioden 2003.

-- I Frankrike omfattar de preliminära resultaten inte företag i NACE-avdelning D som har färre än 20 anställda.

-- På Irland omfattar resultaten för näringslivet inte företag med färre än 3 sysselsatta och resultaten för byggsektorn omfattar inte företag med färre än 20 sysselsatta. Preliminära uppgifter sammanställs ännu inte vare sig för bygg-, distributions- eller tjänstesektorn. Man hoppas kunna producera preliminära uppgifter för de flesta av dessa verksamheter avseende referensåret 2002. Det finns ännu inga regionala uppgifter för byggsektorn, men man avser att redovisa sådana för referensåret 2000. Inga uppgifter om verksamhetsenheter sammanställs. Information om personalkostnader för tjänstesektorerna finns ännu inte att tillgå men kommer att redovisas från och med referensåret 2001. Många variabler saknas för försäkringssektorn.

-- Luxemburg har inte redovisat några regionala [22] serier men kommer att försöka göra detta i framtiden. Resultat sammanställs inte för ett antal variabler, bland annat avseende företagsdemografi, antalet hemarbetande anställda och underentreprenader. Uppdelningarna efter storleksklass för försäkringssektorn är inte tillräckligt detaljerade.

[22] Luxemburg är en enda region på den detaljnivå som krävs enligt förordning 58/97.

-- Nederländerna använder fortfarande storleksklasser uttryckta i antalet anställda men väntas övergå till antalet sysselsatta för referensåret 2002.

-- I Finland har man infört en pilotundersökning som lär komma att användas senast referensåret 2002 för de fleråriga variablerna inom distributionssektorn.

-- I Sverige sammanställer man ännu inte regional statistik över byggsektorn och inte heller resultat för FoU-variablerna eller antalet deltidsanställda.

-- Storbritannien kommer att redovisa uppgifter om antalet arbetade timmar från och med referensåret 2000. Vissa av uppgifterna för försäkringssektorn finns ännu inte tillgängliga.

-- I Norge har man sammanställt preliminära resultat för bygg-, distributions- och tjänstesektorerna från och med referensåret 2001 och för industrisektorerna från och med referensåret 2002. Resultat för FoU-variablerna kommer att sammanställas för referensåret 2001 utifrån en separat FoU-undersökning.

1.4. Övriga aspekter av genomförandet

1.4.1. Införandet av formaten för överföring av uppgifter

Nästan alla länderna redovisar uppgifterna i enlighet med formatet för uppgiftsöverföring. När det gäller genomförandet i praktiken kan dock två problem noteras:

I bilagorna till förordning 58/97 anges den lägsta nivå på vilken uppgifter skall överföras till Eurostat. Detta är ofta den fyrsiffriga nivån men ibland en högre nivå. Varken förordning 58/97 eller dess tillämpningsföreskrifter kräver att uppgifter på högre nivåer i NACE-näringsgrensindelningen (avdelningsnivå, underavdelningsnivå osv.) skall överföras, men de förbjuder inte heller detta. För att kunna fastställa vilka uppgifter som är konfidentiella och på vederbörligt sätt skydda dessa har Eurostat uppmuntrat medlemsstaterna att redovisa alla högre nivåer, och de flesta av dem gör detta.

Det andra problemet är att vissa medlemsstater underlåter att redovisa uppgifter för de verksamheter eller storleksklasser där det inte finns några aktiva enheter. Att sådana uppgifter inte redovisas tolkas som att uppgifter saknas; det korrekta tillvägagångssättet är att ange värdet noll. Den viktigaste konsekvensen av detta är att användarna inte kan tolka uppgifterna, eftersom de inte vet vilka värden som är noll och vilka som helt enkelt saknas. För det andra underskattas uppgiftstillgången eftersom dessa "ej redovisade" nollvärden tolkas på exakt samma sätt som saknade värden i utvärderingar av uppgiftstillgången, exempelvis sådana som görs på annan plats i den här rapporten.

1.4.2. Tillämpningen av enprocentsregeln

På flera ställen i förordning 58/97 anges att vissa medlemsstater av storleksskäl kan undantas från vissa bestämmelser. Dessa undantag fastställs normalt med ledning av hur stor andel av EU-totalsumman för en viss variabel i en viss sektor som den berörda medlemsstaten står för. För att detta skall kunna avgöras måste det uppenbart först beräknas en EU-totalsumma. De viktigaste fallen av sådana undantag enligt dessa regler avser bilagorna 3 och 4 till förordning 58/97, även om det också finns andra fall. Om en medlemsstat står för mindre än en procent av EU-totalsumman både i termer av omsättning och i termer av antalet sysselsatta för någon av huvudgrupperna i avdelning F eller G, behöver den medlemsstaten inte redovisa uppgifter för den huvudgruppen avseende de variabler som inte finns med i bilaga 1. Tyvärr finns det - nästan sex år efter det att förordning 58/97 antogs - inga EU-totalsummor för någon av de fyra berörda huvudgrupperna. Hittills har man utgått från att både Irland och Luxemburg ligger under denna tröskel i båda fallen. Även om det ännu inte finns tillräckliga uppgifter för att man skall kunna göra en exakt bedömning av läget, förefaller det sannolikt att de flesta av anslutningsländerna också kommer att omfattas av enprocentsregeln avseende vissa eller samtliga huvudgrupper i avdelningarna F och G. Därför är det nödvändigt att förtydliga tolkningen av denna regel och slå fast hur den konkret skall tillämpas framöver.

1.4.3. Definitioner

Definitionerna av "nyetablering" och "företagsnedläggning" innebär en uttrycklig koppling mellan dessa variabler och företagsregistret. I praktiken kommer de flesta övriga variablerna i förordning 58/97 från administrativa deklarationer eller undersökningar, och de justeras så att hänsyn tas till de ändringar i populationen som har upptäckts under uppgiftsinsamlingen. Det anges inte i definitionerna exakt när företagen skall räknas. Detta skulle exempelvis kunna göras den 1 januari eller den 31 december under referensperioden, eller också skulle det kunna anges att företag skall räknas om de har bedrivit verksamhet under åtminstone en viss del av referensåret. Det finns ett antal inbördes sammanhängande, komplicerade frågor som påverkar definitionerna av sådana demografiska variabler, och Eurostat och medlemsstaterna arbetar tillsammans med att förtydliga dessa frågor.

I kommissionens förordning om definitioner saknas definitioner av följande variabler: bruttoinvesteringar i koncessioner, patent, licenser, varumärken och liknande rättigheter (15 42 0), investeringar i köpt programvara (15 44 1), investeringar i egenproducerad programvara (15 44 2), fördelning av omsättningen per produkt (18 21 0) och intäkter från underentreprenader (23 12 0).

Ett antal medlemsstater har tagit upp frågor som rör hur variablerna definieras i praktiken. Följande problemområden har nämnts: sysselsättningsvariabler räknade i heltidstjänster, finansiell leasing, antalet lärlingar och praktikanter, kostnader för inhyrd arbetskraft, variablerna avseende kostnader för miljöskydd samt kostnaderna för och sysselsättningen inom intern FoU.

DEL II

2. Statistiken över företagsstrukturer

2.1. Statistikens kvalitet: relevans och fullständighet

2.1.1. Användarna och deras behov

2.1.1.1. Gemenskapspolitiken

Huvudsyftet med den europeiska företagsstatistiken är att den skall ge sådan information om det europeiska näringslivets struktur, verksamhet, konkurrenskraft och effektivitet som krävs för exakta och aktuella sektoranalyser. Hur de politiska instrumenten utformas och hur verkningsfulla de blir är beroende av en noggrann övervakning av strukturvariabler som främst syftar till att bedöma de olika aspekterna av gemenskapsföretagens konkurrenskraft och lönsamhet.

Europeiska rådet ställde vid sitt möte i Lissabon i mars 2000 upp målet att Europeiska unionen skall bli "världens mest konkurrenskraftiga och dynamiska kunskapsbaserade ekonomi, med möjlighet till hållbar ekonomisk tillväxt med fler och bättre arbetstillfällen och en högre grad av social sammanhållning" [23].

[23] Ordförandeskapets slutsatser från Europeiska rådets möte i Lissabon - "Ett strategiskt mål för nästa decennium".

Vid sitt möte i Stockholm i mars 2001 framhöll Europeiska rådet än en gång hur viktigt det är att utnyttja den inre marknadens potential, eftersom "väl fungerande marknader är av yttersta vikt för att öka nyttan för konsumenterna och skapa ett företagarvänligt klimat. Tidigare reformers framgång med sjunkande kostnader och bättre urval och kvalitet på de produkter som tillhandahålls utgör ett starkt incitament för ytterligare framsteg. Att skapa en effektivt fungerande inre marknad för tjänster är en av Europas högsta prioriteringar."

Därför anmodade Europeiska rådet medlemsstaterna och kommissionen att "förbättra kvaliteten på de statistikuppgifter som krävs för bänkmärkning på gemensamt överenskomna områden med avgörande betydelse för företagspolitiken och se till att dessa uppgifter finns att tillgå i rätt tid".

Vid Europeiska rådets vårmöte 2003 i Bryssel meddelade kommissionen dessutom sin avsikt att inför 2004 års vårmöte lägga fram en rapport om hur strukturindikatorer och andra analysverktyg i större utsträckning skall kunna användas för att bedöma framstegen inom ramen för Lissabonstrategin.

Utöver dessa behov av statistik över företagsstrukturer hos de politiskt ansvariga finns det andra behov inom statistiksystemet, särskilt med anknytning till nationalräkenskaperna och den kortperiodiska statistiken.

Statistiken över företagsstrukturer används utom i den grundläggande näringspolitiken även i arbetet med att utforma och följa politiska åtgärder på en rad andra, mer specifika områden, exempelvis miljöområdet.

2.1.1.2. Näringslivets och näringslivsorganisationernas användning av statistiken

Företagen behöver information om konkurrensläget i den egna branschen och information om de branscher där deras leverantörer och kunder är verksamma. De kan få tillgång till den europeiska statistiken över företagsstrukturer antingen direkt från kommissionens produkter (databaser, elektroniska produkter vid sidan av Internet och tryckta produkter) eller via mellanhänder. Bland dessa spelar de europeiska branschorganisationerna en viktig roll som förmedlare av statistisk information från statistikinstituten till de egna medlemmarna. Många av dessa organisationer har egen statistisk kapacitet och utnyttjar denna till att sammanställa uppgifter från många olika källor, bland annat statistiken över företagsstrukturer, så att de kan förse sina medlemmar med information som är specifik för deras verksamhet. De viktigaste skälen för europeiska branschorganisationer att använda uppgifter från Eurostat är att dessa är relativt standardiserade och finns tillgängliga för ett stort antal länder.

2.1.1.3. Spridning till uppgiftslämnare

I ett antal medlemsstater skickar man systematiskt eller på begäran tillbaka de aggregerade resultaten till de företag som har deltagit i undersökningarna. Uppgiftslämnare i Tyskland får resultat i tabellform för industri- och byggverksamhet. I Danmark och Grekland skickas information tillbaka endast på begäran. I Spanien får de som lämnat uppgifter inom den viktigaste industriundersökningen individuellt anpassad information där deras enhet jämförs med liknande enheter, medan de som lämnat uppgifter inom undersökningen av tjänstesektorn får aggregerade uppgifter om sin verksamhet. I Finland förser man uppgiftslämnarna med individuellt anpassad information där deras enhet jämförs med liknande enheter. I Sverige får uppgiftslämnarna information om några nyckelindikatorer. I Frankrike är man i färd med att genomföra ett program för att systematiskt skicka tillbaka information, antingen individuellt anpassad eller statistisk, till varje företag som lämnar uppgifter till en statistisk undersökning. Man började med detta för många år sedan inom tillverkningsindustrin. I Portugal planerar man att genomföra en politik som innebär att man systematiskt skickar tillbaka statistisk information till uppgiftslämnarna.

2.1.1.4. Bibehållande av relevansen för användarna

Eurostat fortsätter att bedöma i vilken mån den statistik över företagsstrukturer som ställs till användarnas förfogande också tillgodoser dessas behov. Kommissionens förordning nr 1614/02, som antogs i september 2002, är ett exempel på konsekvenserna av en sådan bedömning. Som nämnts tidigare innefattade arbetet med denna förordning diskussioner med både användare och leverantörer av uppgifter om lämpliga sätt att finjustera kraven enligt förordningen så att användarnas behov kunde tillgodoses bättre.

Ett annat exempel på ett försök att ändra förordning 58/97 så att statistiken över företagsstrukturer behåller sin relevans är kommissionens föreslagna ändring med syftet att förstärka sammanställandet av uppgifter om kostnader för miljöskydd.

Dessutom har man upprättat ett treårigt rullande program i syfte att utveckla nya områden av statistik över företagsstrukturer. I detta program anges vilka projekt som planeras under de närmaste tre åren och vilket slags arbete som skall utföras inom dessa projekt - normalt handlar det om förberedelser, metodutveckling, insamling av uppgifter (testning av metoder) och utvärdering. Utvärderingen kan leda till att arbetet avbryts, till att en ny uppgiftsinsamling görs eller till att en rättslig ram utarbetas och därefter genomförs. Varje år ses detta rullande program över mot bakgrund av åsikterna från dem som använder Eurostatuppgifter (särskilt inom kommissionen) och medlemsstaternas egna utvecklingsplaner. På grundval av denna översyn beslutas det om planerna behöver ändras och nya projekt läggas till eller befintliga projekt avbrytas. Förhoppningen är att detta tillvägagångssätt skall göra utvecklingsarbetet mer överblickbart och stabilt, så att robusta metoder kan införas i medlemsstaterna och så att alla länderna kan lära av varandras praxis på de områden som är under utveckling.

Ett inslag i det nuvarande treåriga rullande programmet (2002-2004) gäller anordnande av enskilda undersökningar på specifika teman (ad hoc-undersökningar). Bakom detta ligger antagandet att i en ekonomi som förändras snabbt måste det europeiska statistiksystemet kunna reagera lika snabbt och flexibelt på nya användarbehov. Förslaget om att sådana undersökningar skall kunna anordnas har godkänts vid ett antal möten med nationella statistikmyndigheter. Förhoppningsvis kommer dessa undersökningar att vara ett bra verktyg för att belysa företeelser om vilka mycket lite är känt. Däremot kommer det inte att förelås några ad hoc-undersökningar när det gäller insamling av information som krävs in på regelbunden basis. Efter samråd med användarna och de nationella statistikmyndigheterna har "relationer mellan företag" valts som tema för den första undersökningen. En projektbeskrivning, ett utkast till frågeformulär och ett antal definitioner har utarbetats.

Eurostat undersöker möjligheten att införa en rättslig ram, något som kan krävas för att ad hoc-undersökningar skall kunna genomföras av alla medlemsstaterna.

En mer långsiktig bedömning av användarnas behov har gjorts inom ramen för utvecklingen av den "strategi för tjänstestatistik" som nyligen har diskuterats av Eurostat och de nationella statistikmyndigheterna. I denna strategi beskrivs översiktligt de närmaste stegen i utvecklingen av statistiken över företagsstrukturer i tjänstesektorn. Det rör sig om att bygga vidare på det stora steg framåt som tagits för själva förordning 58/97 - se kapitel 4.3.

2.1.2. Eurostats spridningspolicy

Eurostat sprider statistik över företagsstrukturer och de metoder som används i det sammanhanget genom ett antal produkter. De viktigaste sammanfattas i tabell 1 nedan.

Tabell 1: Huvuddragen i spridningspolicyn för statistiken över företagsstrukturer

>Plats för tabell>

Utöver dessa publikationer har Eurostat givit ut ett antal enstaka publikationer med resultaten från vissa undersökningar eller med analyser som i huvudsak bygger på statistiken över företagsstrukturer. En lista över de främsta publikationerna mellan januari 1999 och slutet av april 2002 finns i bilaga 1.

Sedan 2001 har spridningspolicyn rationaliserats med ett bättre balanserat program som mål. Detta har i synnerhet resulterat i färre specialpublikationer om sektorerna distribution och finansiell förmedling samt större tonvikt på tjänstesektorerna inom ramen för den främsta publikationen European Business, facts and figures.

En analys av användarnas uppfattning om publikationerna med anknytning till statistiken över företagsstrukturer gjordes 2002. Denna analys ledde fram till ett antal ganska allmänt hållna slutsatser om de starka och svaga sidorna hos dagens spridningspraxis. Bland det som framkom märks att det är viktigt att ha publikationer som regelbundet återkommer och att många användare inte förstår hur de olika publikationerna i dagens sortiment förhåller sig till och kompletterar varandra. I rapporten noterades att Eurostats publikationer spelar en viktig roll genom att de sprider harmoniserad statistik för ett antal länder snarare än att bara samla icke sammanställda nationella uppgifter. Bland de specialiserade användarna fanns det enligt rapporten intresse för mer information om praxis i metodfrågor, för kvantitativa mått på uppgifternas kvalitet och för fler skattningar avseende saknade eller försenade uppgifter.

2.1.3. Databaser på Internet

NewCronos är Eurostats referensdatabas. Statistiken över företagsstrukturer görs tillgänglig av Eurostat i databasens "tema 4" (industri, handel och tjänster), inom SBS-domänen. Denna domän innehåller alla de uppgifter som skickats in av medlemsstaterna (och andra EES-länder) i enlighet med bestämmelserna i förordning 58/97 samt liknande uppgifter från kandidatländerna och andra länder. Dessutom innehåller den uppgifter från vissa av utvecklingsprojekten med anknytning till statistiken över företagsstrukturer, till exempel om företagsdemografi och om handelsstatistik över utländska dotterbolag. Det har gjorts en analys av hur många gånger som databasens huvudsakliga uppgiftstabeller konsulterades under en sjumånadersperiod 2002 (maj till november). Analysen (se tabell 2) visar att de huvudsakliga serierna av företagsuppgifter (nationella uppgifter om företag oavsett storlek) är de som studeras oftast, både när det gäller de uppgifter som omfattar alla näringslivssektorer och när det gäller de specialiserade tabellerna för försäkringssektorn. Även storleksklassuppgifterna är populära, särskilt de som omfattar industrisektorerna.

Tabell 2: Material för bedömning av spridningspolicyn för företagsstrukturstatistiken

>Plats för tabell>

2.2. Statistikens kvalitet: uppgiftstillgång

Sedan referensperioden 1999 finns det inte längre några undantag för medlemsstaterna från bestämmelserna i förordning 58/97 och dess bilagor 1-5. I detta kapitel beskrivs hur uppgiftstillgången har förbättrats fram till i dag och anges på vilka områden tillgången ännu inte är fullständig.

Tabellerna nedan ger en översikt över uppgiftstillgången för de årliga företagsserierna. Bedömningen bygger på läget referensåren 1996 och 2000 (i de fall där uppgifter för referensåret 2000 saknas, anges procentandelen för referensåret 1999 inom parentes). Analysen visar hur stor andel (i procent) av uppgifterna som är tillgängliga i förhållande till de obligatoriska kraven enligt förordning 58/97. I utvärderingen har man beaktat samtliga obligatoriska variabler [24] och den mest detaljerade verksamhetsuppdelning som krävs enligt förordningen. I de fall där undantag av storleksskäl medges, har hänsyn tagits till detta vid beräkningen av andelarna.

[24] För försäkringssektorns del har bara variablerna i lista A beaktats, trots att år 2000 är det första då variabler i lista B måste överföras.

Analysresultaten sammanfattas för varje enskild NACE-avdelning (utförligare för finansiell förmedling). Syftet är att ge viss information om den sektoriella karaktären hos eventuella problem med uppgiftstillgången. Värdena inom parentes efter benämningen på respektive NACE-avdelning är det teoretiska maximiantalet uppgiftselement för ett referensår och bygger på en kombination av antalet variabler som krävs och antalet verksamheter i den berörda NACE-avdelningen. Det första värdet är det standardantal som används för de flesta medlemsstaterna och Norge, medan det andra värdet är antalet för mindre länder som åtnjuter undantag: Irland och Luxemburg har i allmänhet skickat in uppgifter utifrån antagandet att de åtnjuter sådana undantag, och därför bygger i samtliga fall procentandelarna för dessa länder på detta andra värde.

Analysen av uppgiftstillgången gjordes på grundval av Eurostats referensdatabas "NewCronos" den 16 januari 2003. Det bör noteras att Eurostat inte omedelbart för in erhållna uppgifter eftersom valideringsförfarandena och hanteringen av konfidentiell information tar viss tid. Uppgifter som vid den ovannämnda tidpunkten hade redovisats men som inte hade behandlats och därför inte fanns tillgängliga i NewCronos markeras med en asterisk (*). Om en medlemsstat redovisar uppgifter i flera omgångar (exempelvis kan uppgifterna för vissa sektorer eller för vissa variabler från specialundersökningar vara försenade), kan dessutom andelen uppgifter för år 2000 fortfarande komma att öka inom den närmaste framtiden.

Tabell 3 visar andelen (i procent) tillgängliga uppgifter, oavsett om dessa är konfidentiella eller inte.

Tabell 3: Tabell över uppgiftstillgång: allmän bedömning, referensåren 1996 och 2000

>Plats för tabell>

Anmärkning: För Grekland har årliga företagsuppgifter avseende 1999 för avdelningarna C-E redovisats. På grund av den tröskel (på tio sysselsatta) som används i Grekland sprider Eurostat inte dessa uppgifter tillsammans med de uppgifter från andra länder som stämmer överens med förordning 58/97, utan i en separat, begränsad datauppsättning. Det grekiska statistikkontorets skattningar av andelen tillgängliga uppgifter för 1999 är 91 % för avdelning C, 88 % för avdelning D och 41 % för avdelning E.

Anmärkning: Andelen tillgängliga uppgifter för Finland avseende försäkring för år 2000 skulle vara 100 % om inte vissa poster med värdet "noll" felaktigt hade kodats som "ej tillgängligt".

Tabell 4 visar, för det senaste år för vilket uppgifter finns (antingen 1999 eller 2000), hur stor andel (i procent) av de begärda uppgifterna som finns tillgängliga och hur stor andel av de begärda uppgifterna som inte är konfidentiella - detta illustrerar i vilken utsträckning konfidentialiteten minskar uppgiftstillgången.

Tabell 4: Tabell över uppgiftstillgång: konfidentialiteten minskar uppgiftstillgången

>Plats för tabell>

Mycket generellt kan man dra slutsatsen att uppgiftstillgången är förhållandevis god inom distribution; hotell- och restaurangverksamhet; transport, magasinering och kommunikation; fastighets- och uthyrningsverksamhet, företagstjänster. Sämst är tillgången inom el-, gas-, värme- och vattenförsörjning; byggverksamhet; försäkring.

Samtliga uppgifter (alla variabler som krävs för alla verksamheter som krävs) fanns referensåret 2000 för 11 av de 16 länderna (medlemsstaterna och Norge) avseende följande sektorer: hotell- och restaurangverksamhet; transport, magasinering och kommunikation; fastighets- och uthyrningsverksamhet, företagstjänster. För alla övriga sektorer var antalet länder med fullständig uppgiftstillgång mycket mindre.

Om man jämför uppgiftstillgången 1996 och 2000 kan man konstatera att det har skett en förbättring i samtliga sektorer. De största förbättringarna har skett inom byggverksamhet; distribution; hotell- och restaurangverksamhet; fastighets- och uthyrningsverksamhet, företagstjänster. Förbättringen är resultatet av två faktorer. För det första finns det när det gäller flera länder uppgifter tillgängliga från fler sektorer 2000 än det fanns 1996; detta gäller framför allt Danmark, Tyskland, Spanien, Sverige och Norge. För det andra är andelen tillgängliga uppgifter större 2000 än den var 1996 eftersom fler verksamheter eller fler variabler finns tillgängliga; detta gäller framför allt Österrike, Tyskland och Spanien.

Information om tillgången på storleksklassuppgifter och regionala uppgifter finns i bilaga 2.

2.3. Statistikens kvalitet: punktlighet

I tabell 5 nedan anges förseningarna i överföringen av de viktigaste företagsserierna. Dessa förseningar uttrycks i antalet månader utöver den tillåtna fristen enligt förordning 58/97 och kommissionens tillämpningsförordningar. För de flesta sektorerna har fristen för överföring av uppgifter fastställts till 18 månader efter referensperiodens slut. För försäkringssektorn är fristen 12 månader efter referensperiodens slut. Naturligtvis är dessa frister konstanta under perioden. De fall där uppgifter för år 2000 ännu inte har inkommit markeras med ett streck (-).

I de fall där reviderade uppgifter har lämnats in, har tidpunkten mitt emellan den första och den sista uppgiftsöverföringen använts. I ett undantagsfall där ett land först skickade in en uppsättning uppgifter långt före fristens utgång och sedan mycket senare en reviderad version har förseningen i överföringen angivits som "0" - varken för tidigt eller för sent.

Analysen med avseende på punktlighet gjordes den 15 januari 2003.

Tabell 5: Punktlighetstabell för slutliga uppgifter enligt förordning 58/97, referensåren 1996 och 2000

>Plats för tabell>

I kommissionens förordning (EG) nr 2702/98 anges ett standardiserat tekniskt format för överföringen av statistik rörande företagsstrukturer som alla medlemsstater hade infört senast referensåret 2000 med undantag av Storbritannien, som sedan dess också har infört det. Om ett land inte har infört det standardiserade överföringsformatet, innebär detta att det tar längre tid innan användarna får tillgång till de slutgiltiga uppgifterna. Flera länder har reviderat sina uppgifter - bland annat Danmark (1999), Spanien, Luxemburg och Norge -, och även detta inverkar negativt på hur snabbt användarna kan få tillgång till de slutgiltiga uppgifterna, även om det uppenbart är bättre att redovisa de reviderade uppgifterna än att medvetet offentliggöra felaktig information.

När det gäller läget år 2000 för bilagorna 1-4 kan man urskilja flera grupper av länder med avseende på punktligheten:

-- Fyra länder - Österrike, Portugal, Finland och Sverige - uppfyller punktlighetskraven fullständigt, vilket de alla också gjorde redan 1999.

-- Fem länder - Danmark, Italien, Luxemburg, Nederländerna och Storbritannien - uppvisar korta förseningar (högst en månad) för en eller flera serier.

-- Tre länder - Belgien, Frankrike och Norge - uppvisar längre förseningar (två till fyra månader) för en eller flera serier; för Frankrikes del berodde detta enbart på tekniska, datorrelaterade problem som nu har åtgärdats.

-- Två länder - Tyskland och Spanien - skulle helt eller näst intill helt uppfylla punktlighetskriterierna om det inte vore för uppgifterna om distributionssektorn (Tyskland) respektive byggsektorn (Spanien). Uppgifterna om byggsektorn produceras i Spanien oberoende av den nationella statistikmyndigheten.

De två återstående länderna befinner sig i speciella situationer. För Irlands del är förseningen i överföringen av uppgifter lång för var och en av sektorerna. Grekland har helt enkelt inte redovisat några uppgifter för flera ekonomiska sektorer avseende referensåret 2000 och uppgifterna om industrisektorn kom in flera månader för sent, även om de redovisades avsevärt snabbare än uppgifterna för referensåret 1999.

Denna översikt kan inte ta hänsyn till alla de specifika situationerna i de enskilda länderna, och man bör inte ägna alltför mycket uppmärksamhet åt små skillnader i förseningar mellan olika länder. Det är ganska liten skillnad mellan den första och den andra gruppen av länder liksom mellan den andra och den tredje.

Förutom att fastställa det rådande läget kan man också dra vissa slutsatser om framstegen.

Redan 1996 uppfyllde Österrike och Danmark helt eller nästan helt punktlighetskraven, och detta har de fortsatt att göra fram tills nu. I Nederländerna, Portugal, Finland och Sverige gjordes stora framsteg under övergångsperioden och man lyckades minska förseningarna så att man helt eller nästan helt uppfyllde kraven. Detsamma gäller Spanien, med det undantag avseende byggsektorn som nämnts ovan.

I Belgien, Frankrike och Storbritannien gjordes liknande ansträngningar under övergångsperioden, och vid dennas slut uppfyllde de kraven helt. Läget för dessa tre länder när det gäller punktligheten var dock sämre 2000 än 1999 men är över lag mycket bättre än det var 1996, och det kan röra sig om ett tillfälligt problem.

Italien och Luxemburg minskade båda förseningarna under övergångsperioden, även om förseningarna fortfarande var ganska betydande 1999. Framstegen har dock fortsatt och förstärkts sedan övergångsperiodens slut.

För Tysklands del försämrades punktligheten för uppgifterna mellan 1996 och övergångsperiodens slut, men sedan dess har det skett en förbättring. Om man undantar distributionssektorn var förseningarna mindre år 2000 än de var 1996. För industri- och byggsektorerna uppfylldes punktlighetskraven helt.

Även Grekland och Irland uppvisade försämrad punktlighet för sina uppgifter mellan 1996 och övergångsperiodens slut, men båda har gjort framsteg sedan dess. När det gäller Irland har dessa framsteg på senare tid fört landet tillbaka till 1996 års position. För Greklands del var förseningarna mindre år 2000 än de var 1996.

När man studerar framstegen under en viss tidsperiod måste man vara försiktig. Utvecklingen för andra kvalitetsaspekter kan exempelvis ha lett till en försämrad situation i fråga om punktlighet. Exempel på sådan utveckling är att man tar bort ett tröskelvärde för att få bättre jämförbarhet eller att man utökar verksamhetstäckningen för att få bättre uppgiftstillgång - båda dessa åtgärder har vidtagits i Tyskland under övergångsperioden. Förhoppningsvis kommer punktligheten i dessa fall åter att förbättras, något som förefaller ske i Tyskland.

De flesta medlemsstaterna redovisar uppgifter för bilaga 5 (försäkring) i god tid eller med en liten försening. Det var bara Danmark, Irland och Storbritannien som uppvisade större förseningar i redovisningen av uppgifter för referensåret 2000. Belgien och Grekland redovisade inga uppgifter för det referensåret.

Tillgången på preliminära resultat var ganska dålig under övergångsperioden. För referensåret 2000 (uppgifterna skulle redovisas senast i slutet av oktober 2001) redovisade alla medlemsstaterna utom Grekland och Irland sådana uppgifter, och den längsta förseningen för något enskilt land var en månad. Irland och Norge planerar att börja redovisa preliminära resultat för åtminstone några sektorer från och med referensåret 2001 och resultat för övriga sektorer från och med referensåret 2002. I tabell 6 nedan anges förseningarna i överföringen av de preliminära resultaten för 2001. Dessa förseningar uttrycks i antalet månader utöver den tillåtna fristen enligt förordning 58/97 och kommissionens tillämpningsförordningar. Fristen för överföring av uppgifter är 10 månader efter referensperiodens slut.

De fall där uppgifter för 2001 ännu inte har inkommit markeras med ett streck (-). Om det finns ett planerat datum för redovisning anges den planerade förseningen med en asterisk (*).

Analysen med avseende på punktlighet gjordes den 15 januari 2003.

Tabell 6: Punktlighetstabell för preliminära uppgifter enligt förordning 58/97, referensåret 2001

>Plats för tabell>

Information om punktligheten för storleksklassuppgifterna och de regionala uppgifterna finns i bilaga 3.

2.4. Statistikens kvalitet: exakthet

2.4.1. Genomförandet av förordningen om kvalitetsaspekter

Enligt kommissionens förordning (EG) nr 1618/1999 av den 23 juli 1999 om kriterier för kvalitetskontroll av statistik över företagsstrukturer måste medlemsstaterna varje år (från och med 1997) redovisa information om variationskoefficient, svarsbortfall, insamlingsmodell och metod för fastställande av huvudaktivitet.

Observera att vissa medlemsstater undantas från dessa krav. En medlemsstat behöver inte redovisa denna information om det totala förädlingsvärdet till faktorkostnad i den medlemsstaten normalt är under 1 % av det totala värdet för EU. Detta tröskelvärde gäller varje verksamhet enligt NACE Rev. 1 för vilken en kvalitetsindikator eller en rapport begärs. Luxemburg och Irland anses av storleksskäl vara undantagna från bestämmelserna i kommissionens förordning men har frivilligt gett Eurostat information om hur deras insamlingssystem är organiserade.

År 1999 hade alla medlemsstaterna redovisat rapporten. I rapporterna för år 1999 lämnade alla medlemsstaterna information om alla de punkter som krävs, i vissa fall dock med undantag av det partiella svarsbortfallet. Eurostat har analyserat den redovisade informationen om variationskoefficienter för att kunna beräkna ett sammanlagt värde för EU. Vissa av resultaten från denna analys redovisas i bilaga 4.

När den här rapporten skrevs hade sista datum för redovisning av kvalitetsrapporten för år 2000 ännu inte infallit, men flera medlemsstater hade ändå lämnat in sin rapport.

Flera medlemsstater använder inte bara kvalitetsmåtten som en service till användarna utan också för att förfina sina processer för produktion av uppgifter. I synnerhet används kvalitetsmåtten när man ser över samplingsmetoder och när man försöker satsa särskilt på att förbättra svarsfrekvensen på de områden som har störst behov av uppmärksamhet.

2.5. Statistikens kvalitet: jämförbarhet

Generellt är statistik som mest användbar när den möjliggör tillförlitliga jämförelser av värden från olika platser och tidpunkter. När det gäller statistiken över företagsstrukturer innebär detta framför allt att man bör kunna jämföra samma statistiska uppgifter avseende olika länder och att man bör kunna tolka innebörden av aggregerad statistik för flera länder, exempelvis EU-totalsummor. Det finns några mer grundläggande jämförbarhetsproblem som beror på ofullständig efterlevnad av förordning 58/97 och dess tillämpningsföreskrifter eller av därmed sammanhängande lagstiftning som ligger till grund för statistiken över företagsstrukturer, exempelvis lagstiftning om näringsgrensindelningar och statistiska enheter. Nedan ges ett antal exempel.

2.5.1.1. Tröskelvärden och statistiska enheter

Fram till nyligen använde många medlemsstater tröskelvärden som innebar att en del av populationen inte omfattades av den statistik över företagsstrukturer som de sammanställde, vilket minskade jämförbarheten både mellan länder och mellan sektorer. Tabeller över omfattningen av detta för de årliga serierna av företagsuppgifter och för de regionala serierna finns i bilaga 5.

Många medlemsstater vidtog under övergångsperioden från och med referensåret 1995 till och med referensåret 1998 åtgärder för att ta bort sådana tröskelvärden. Av de kvarvarande tröskelvärdena för den årliga företagsserien är följande de mest betydelsefulla:

-- Grekland tillämpar fortfarande ett tröskelvärde på 10 sysselsatta inom industri- och byggsektorerna.

-- Irland tillämpar fortfarande ett tröskelvärde på 3 sysselsatta inom industrin och 20 sysselsatta inom byggsektorn.

Frågan om statistiska enheters jämförbarhet är mer komplicerad. Luxemburg är den enda medlemsstat som uppgivit att man använder en annan enhet än företaget för den huvudsakliga årliga företagsserien. Detta tyder - tyvärr felaktigt - på god jämförbarhet. En studie som Eurostat och medlemsstaterna gjorde av läget för genomförandet av rådets förordning 696/93 om statistiska enheter kom fram till att termen "företag" har vitt skilda betydelser. I förlängningen torde detta innebära att även innebörden av den statistik över företagsstrukturer som sammanställs med denna enhet som grund varierar kraftigt.

Den grupp som studerade genomförandet av rådets förordning 696/93 var enig om att det fanns ett trängande behov av att förbättra jämförbarheten. Gruppen har fastställt vissa regler för fastställande av ett företags gränser och har föreslagit att den skall få fortsätta att utarbeta ytterligare regler. Dessutom har gruppen för avsikt att undersöka under vilka omständigheter verksamhetsenheten avviker från företaget samt att ytterligare undersöka möjligheterna att enas om en enda statistisk enhet (antingen verksamhetsenheten eller företaget) för statistiken över företagsstrukturer och även för den kortperiodiska företagsstatistiken.

2.5.1.2. Definitioner

Många medlemsstater har redovisat uppgifter för vissa variabler enligt definitioner som avviker från standarddefinitionerna, vilket minskar jämförbarheten mellan olika länder. Under övergångsperioden kan detta ses som ett försök av medlemsstaterna att förse användarna med åtminstone vissa uppgifter, även om de inte är harmoniserade - alternativet skulle mycket väl kunna ha varit att inte redovisa några uppgifter alls. Förmodligen hade alla dessa problem med definitioner lösts vid övergångsperiodens slut. Det är dock möjligt att det fortfarande finns andra problem som Eurostat inte känner till. Information om de främsta av de problem som konstaterades under övergångsperioden finns i listan i bilaga 6.

2.5.2. Statistikens kvalitet: enhetlighet

Statistik som kommer från en och samma källa är enhetlig i den bemärkelsen att de enskilda beståndsdelarna på ett tillförlitligt sätt kan kombineras på mer komplexa sätt. Statistik från olika källor är enhetlig i den utsträckning som den bygger på gemensamma definitioner, klassifikationer och metodstandarder. Eurostat har nyligen inlett ett antal studier som skall bedöma i vilken mån statistiken över företagsstrukturer och vissa andra datauppsättningar är inbördes enhetliga. I en av studierna jämförs statistiken över företagsstrukturer med kortperiodisk statistik på årsbasis och i en annan studeras sysselsättningsmåtten i statistiken över företagsstrukturer och i en rad andra källor. Det finns vissa tidiga resultat från jämförelsen med den kortperiodiska statistiken på årsbasis: man studerade den årliga tillväxten mellan 1995 och 1999 och konstaterade att jämförelserna var särskilt bristfälliga i NACE-avdelningarna 30 (tillverkning av kontorsmaskiner och datorer) och 37 (återvinning). Man planerar fortsatt arbete med att finjustera de metoder som används och med att ytterligare undersöka vad som orsakar skillnaderna, vilket bland annat kan tänkas vara användningen av olika statistiska enheter, uppgiftskällor och metoder för behandling av uppgifterna.

2.6. Framtida arbete på kvalitetsområdet

Eurostat kommer att upprätta ett program där det anges prioriteringar för strävan att mäta och förbättra kvaliteten på statistiken över företagsstrukturer. Detta kvalitetsprogram kommer att vara ett flerårigt rullande program, och det kommer att diskuteras och godkännas vid årliga möten med medlemsstaterna. Tanken är att följande skall ingå i programmet:

Mätning av statistikens kvalitet med hjälp av en uppsättning kvalitetsindikatorer, så att det kan fastställas på vilka områden det behövs kvalitetshöjande insatser.

Särskild uppmärksamhet åt förbättring av uppgifternas enhetlighet i de fall där uppgifter från olika undersökningar eller källor kombineras.

Utvärdering av hur företagsregistrens kvalitet påverkar statistiken över företagsstrukturer.

DEL III

3. Kostnaderna och statistikbelastningen

3.1. Anpassningsprocessens konsekvenser

I slutet av år 2000 utarbetade Eurostat sina första förslag till ändring av förordning 58/97 enligt kommittéförfarandet. Syftet var att försöka minska statistikbelastningen eller åtminstone begränsa dess tillväxt, så att det skulle beredas utrymme för nya undersökningar eller för annan framtida utveckling av förordning 58/97. Förslagen diskuterades med uppgiftsanvändarna och de nationella statistikmyndigheterna.

Efter diskussioner med alla berörda parter enades man om följande anpassningar:

-- Två variabler (löner och sociala avgifter) lades till i listan över variabler i avsnitt 4.4 i bilaga 1 till förordning 58/97.

-- En variabel (sociala avgifter) lades till i listan över variabler i avsnitt 4.3 i bilaga 3 till förordning 58/97.

-- Verksamhetsnivåkraven för uppgifterna om ett antal variabler (inköp av energiprodukter, FoU-kostnader och sysselsättning) i bilagorna 2 och 4 ändrades.

-- Variabeln "Omsättning i huvudverksamheten på fyrsiffrig nivå i NACE Rev. 1" ändrades till "på tresiffrig nivå".

-- Två variabler i avsnitt 4.3 i bilaga 3 avseende omsättningsandelen för handel respektive agenturverksamhet ersattes med en variabel som omfattar båda dessa verksamheter.

-- En variabel (förädlingsvärde till baspriser, som redan var en frivillig variabel) ströks i alla bilagorna.

-- En variabel (antal lärlingar och praktikanter) ströks i avsnitt 4.3 i bilaga 2 och i avsnitt 4.4 i bilaga 4, och elva variabler avseende inköp av olika typer av energiprodukter omgrupperades till sex variabler i avsnitt 4.4 i bilagorna 2 och 4.

-- Serien med fördelning mellan offentlig och privat sektor i avsnitt 7.3 i bilagorna 2 och 4 ströks.

De ändringar i förordning 58/97 som räknas upp i stycket ovan gjordes också i kommissionens tillämpningsförordningar om definitioner, dataserier och överföringsformat. Dessutom ändrades kommissionens förordning om dataserier på så sätt att antalet storleksklasser i serierna med storleksklasser minskades.

Ändringarna kommer att införas för uppgifterna avseende referensåret 2002.

I maj 2002 godkände Kommittén för det statistiska programmet enhälligt kommissionens utkast till förordning. Den 6 september 2002 antog kommissionen denna förordning [25], som trädde i kraft den 26 september 2002.

[25] Kommissionens förordning (EG) nr 1614/2002 av den 6 september 2002 om anpassning av rådets förordning (EG, Euratom) nr 58/97 till den ekonomiska och tekniska utvecklingen och ändring av förordningarna (EG) nr 2700/98, (EG) nr 2701/98 och (EG) nr 2702/98.

Ytterligare ändringar föreslogs av kommissionen och av olika medlemsstater, men det gick inte att uppnå den nödvändiga enigheten om dessa.

3.2. Några sätt att begränsa statistikbelastningen

Det finns ett antal åtgärder som kan begränsa belastningen på uppgiftslämnarna. Några exempel:

i) Man kan utveckla undersökningsstrategier som minskar antalet observerade enheter, antingen genom att undanta delar av populationen från undersökningarna eller genom att ersätta totalundersökningar med stickprovsundersökningar.

ii) Man kan organisera undersökningarna bättre, så att man mindre ofta behöver undersöka samma enheter två gånger.

iii) Man kan införa roterande sampel [26].

[26] Detta kanske inte minskar belastningen, men det ser till att denna fördelas jämnare över företagspopulationen.

iv) Man kan stryka överflödiga frågor som ingår i flera frågeformulär.

v) Man kan använda förenklade frågeformulär för de mindre företagen.

vi) Man kan använda administrativa uppgifter i större utsträckning eller mer systematiskt.

vii) Man kan förenkla införandet av uppgifterna (med hjälp av elektroniska blanketter i stället för papper och penna).

viii) Man kan förenkla överföringen av uppgifterna (med hjälp av förfrankerade kuvert, faxservrar eller möjlighet till överföring på elektronisk väg).

ix) Man kan se till att undersökningarna stämmer överens med andra administrativa deklarationer (redovisningsstandarder eller bokföringsprogramvara).

Översikten i det följande över medlemsstaternas åtgärder är tänkt att avse enbart referensperioden 1999-2002. I praktiken är det dock svårt att dra en exakt gräns eftersom vissa åtgärder tog mer än ett år att förbereda. I andra fall har man inlett mycket aktiva förberedelser för nya projekt som skall genomföras avseende referensåret 2003. Detta innebär att denna översikt måste tolkas som avseende "de senaste åren".

Av alla de genomförandemetoder som används eller planeras i medlemsstaterna minskas svarsbördan mest - något som konstaterades redan i den första rapporten till Europaparlamentet och rådet (år 2000) - genom utnyttjande av administrativa uppgifter utan att information går förlorad.

3.2.1. Det går att urskilja olika sätt att utnyttja administrativa uppgifter

3.2.1.1. Administrativa uppgifter används för en hel storlekskategori: stor inverkan

Generellt använder allt fler statistikmyndigheter enbart administrativa uppgifter för täckningen av företag under en viss sysselsättningströskel (till exempel 20 eller 50 sysselsatta).

Före 1999 var det bara fyra länder (Danmark, Frankrike, Finland och Sverige) som använde administrativa uppgifter vid sammanställandet av uppgifter för någon betydande del av det område som omfattas av förordning 58/97 - närmare bestämt för företag under en viss storlekströskel eller inom vissa verksamheter. Sedan 1999 är det ytterligare fyra länder (Grekland, Spanien, Luxemburg och Nederländerna) som har använt en sådan metod eller planerar att göra detta nästa gång de samlar in uppgifter. I nuläget förlitar sig åtta av de sexton länder som tas upp i den här rapporten helt och hållet på statistiska undersökningar och skattningsmetoder för de flesta av kraven enligt förordning 58/97.

3.2.1.2. Både administrativa och statistiska uppgifter används för samma enheter på ett samordnat sätt

Denna metod innebär normalt att man utvecklar undersökningsstrategier där de statistiska frågeformulären bara innehåller de variabler som inte kan erhållas från administrativa källor.

Metoden kan leda till bättre harmonisering av administrativa och statistiska definitioner.

Den kan också leda till ökat samarbete mellan statistikmyndigheterna och andra förvaltningar. Det kan finnas lagstadgade krav på sådant samarbete, exempelvis att alla ändringar som görs i det administrativa uppgiftssystemet först måste diskuteras med statistikerna.

Användningen av metoden kan underlättas avsevärt om det finns ett enda registreringsnummer som används i de administrativa eller statistiska registren.

3.2.1.3. Både administrativa och statistiska uppgifter används på ett integrerat (och sofistikerat) sätt

I denna metod extrapolerar man, med hjälp av tekniker för kvotskattning, resultat från stickprovsundersökningar till att gälla hela populationen. Härvidlag utnyttjar man värden på kompletterande variabler som kan hämtas från administrativa källor. Denna metod har stor inverkan. Ett alternativ är att man bygger upp ett fullständigt integrerat statistiskt system, där det samtidigt finns uppgifter från både administrativa och statistiska källor. För detta krävs att man kontrollerar att uppgifterna från olika källor är konsekventa och att man använder skattnings- och imputationstekniker.

En annan möjlighet är att använda en alterneringsstrategi för de små enheterna i vissa sektorer: den statistiska undersökningen genomförs inte varje år utan exempelvis bara vartannat år, och det andra året använder man administrativa uppgifter för det sampel som undersöktes året före. Detta innebär att man inte behöver genomföra undersökningar för alla sektorerna samtidigt (eftersom bara hälften av dem undersöks varje enskilt år), och detta ger en jämnare arbetsbelastning för statistikkontoret. Denna metod har stor inverkan på tillgången på preliminära uppgifter.

3.2.1.4. Att använda administrativa uppgifter kan vara förenat med vissa svårigheter

Man bör inte systematiskt jämka samman de administrativa och de statistiska kraven i så stor utsträckning att statistikens kvalitet blir lidande i alltför hög grad (det kan vara lämpligt att behålla vissa variabler som räknas två gånger i båda källorna, exempelvis sysselsättningen). Dessutom är det inte alltid möjligt att strikt jämka samman de definitioner som används för de båda källorna, eftersom detta kan innebära att man inte tar hänsyn till att den administrativa och den statistiska informationen har olika ändamål.

3.2.1.5. Kontinuerlig kontroll av frågeformulärens och undersökningarnas relevans

Genomförandet av förordning 58/97 har givit vissa medlemsstater ett bra tillfälle att göra en genomgripande revidering av sina befintliga frågeformulär (bland annat har man strukit variabler som tidigare begärdes in för nationella ändamål men som inte krävs enligt förordning 58/97 och därvid anpassat formen efter den berörda verksamheten samt harmoniserat insamlingen av uppgifter mellan olika undersökningar och i vissa fall avskaffat några undersökningar eller delar av undersökningar).

Vissa länder har utfäst sig att regelbundet och systematiskt kontrollera frågeformulärens relevans (inom ramen för ett officiellt rullande program).

3.2.1.6. Optimering genom samplingstekniker

Parallellt med åtgärderna för att i större utsträckning utnyttja administrativa källor har flera medlemsstater i betydande grad minskat antalet direktundersökta företag genom att sampla på ett bättre sätt eller genom att göra stickprovsundersökningar i stället för totalundersökningar. Detta har ofta fått stor inverkan när det gäller att minska svarsbördan, även om det bara är småföretagen som berörs.

Detta kan åstadkommas genom att man använder samplingstekniker där sannolikheten att bli utvald är lägre för småföretagen. En annan möjlighet är att använda samordnad sampling när man drar urval för (minst två) olika undersökningar eller när man drar urval för olika år. Syftet är att se till att den belastning som det innebär att besvara frågorna fördelas jämnare mellan företagen, särskilt mellan småföretagen. Konkret kan det handla om att de enheter som ingick i ett visst sampel inte kan ingå i nästa (negativ samordning). Ibland tillämpar man strikta regler för småföretag som innebär att en viss tid måste förflyta innan ett företag åter kan tas med i en undersökning.

I någon mån kan den "grova" indikator som beskrivs i kapitel 3.3 kvantitativt återspegla inverkan av dessa tekniker.

3.2.1.7. Andra metoder för att hjälpa företagen att klara av statistikbelastningen

Förbättring av det elektroniska datautbytet: man har utfört - eller planerar - inledande försök med elektroniska frågeformulär (som inbegriper förfaranden för kontroll/verifiering) och man har också testat elektronisk överföring av uppgifter mellan de nationella statistikmyndigheterna och företagen. Det är fortfarande svårt att bedöma vilken inverkan dessa satsningar kommer att få när det gäller att minska svarsbördan.

Nya sätt att samla in uppgifter har utvecklats sedan 1998 - bland annat att uppgiftslämnarna får Excel-filer i stället för frågeformulär på papper. Dessutom finns det i vissa länder projekt där man skall samla in uppgifter via Internet från och med referensåret 2001. I båda fallen är inverkan på svarsbördan medelstor.

Man kan hjälpa uppgiftslämnarna genom att ge dem anvisningar om hur frågeformulären skall fyllas i (bland annat information om sambanden mellan frågorna på blanketterna och baskontoplanerna). Inverkan på svarsbördan bedöms vara liten.

Man kan skicka ut en broschyr till utvalda företag där man förklarar varför informationen behövs och hur viktigt det är att de medverkar i undersökningen samt redogör för hur den nationella statistikmyndigheten försöker minimera belastningen på företagen. Inverkan på svarsbördan bedöms vara liten.

3.3. En sammanfattande indikator på statistikbelastningens utveckling

Syftet här är att göra en kvantitativ bedömning av utvecklingen på europeisk nivå för den svarsbörda som förordning 58/97 lägger på företagen. Det måste betonas hur svårt det är att göra en relevant kvantitativ bedömning, och vissa viktiga begränsningar måste framhållas. Trots detta har det gjorts ett försök att bygga upp en sådan indikator.

3.3.1. Metod och begränsningar för en kvantitativ indikator

Denna indikator mäter utvecklingen mellan 1990 och 2003 av hur många företag som har undersökts med hjälp av statistiska frågeformulär. Beräkningen bygger på information från de flesta medlemsstaterna (plus Norge). Beroende på referensår var det mellan tio och tolv länder som redovisade information. I de flesta fallen redovisades också uppdelningar efter storleksklass, så att indikatorerna kunde uppdateras för varje enskild storleksklass.

Beräkningsprincipen är att jämförelser görs på ett "konstant område", det vill säga att indikatorn beräknas med avseende på oförändrad sektor- och storlekstäckning under de perioder som studeras. Detta innebär att indikatorn inte beaktar den ökning av antalet utskickade frågeformulär som beror på att täckningen av ekonomin har utökats. En bruttoindikato