EUROPEISKA KOMMISSIONEN 
Bryssel den 2.12.2011 
SEK(2011) 1417 slutlig 
  
ARBETSDOKUMENT FRÅN KOMMISSIONENS AVDELNINGAR 
SAMMANFATTNING AV KONSEKVENSBEDÖMNINGEN 
Följedokument till 
Förslag till EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING  
om Europeiska havs- och fiskerifonden [och om upphävande av rådets förordning (EG) 
nr 1198/2006, rådets förordning (EG) nr 861/2006 och rådets förordning nr XXX/2011 
om en integrerad havspolitik] 
{KOM(2011) 804 slutlig} 
{SEK(2011) 1416 slutlig}  
 
SV 2   SV 1. VERKTYG FÖR OFFENTLIGT STÖD TILL DEN GEMENSAMMA FISKERIPOLITIKEN OCH 
DEN INTEGRERADE HAVSPOLITIKEN  
Under perioden 2007–2013 finansieras den gemens amma fiskeripolitiken genom följande 
finansieringsinstrument:  
– Europeiska fiskerifonden (EFF) (delad förvaltning)  är det främsta 
finansieringsinstrumentet för den geme nsamma fiskeripolitiken. Budget: 4 304 
miljoner euro.  
– Genom det andra finansieringsinstrumentet (direktförvaltning)  finansieras 
följande: kontroll och tillsyn  (345 miljoner euro), datainsamling och 
vetenskaplig rådgivning ( 360 miljoner euro), styrelseformer  (45 miljoner 
euro) och frivilliga och obligatoriska bidrag till regionala 
fiskeriförvaltningsorganisationer  (9,8 miljoner euro år 2010).  
– Genom Europeiska garantifonden för jordbruket (EGFJ) 
(direktförvaltning)  finansieras den gemensa mma marknadsordningen för 
fiskeri- och vattenbruksprodukter (15 milj oner euro/år) och ersättning för de 
extra kostnader som tillkommer vid mar knadsföringen av fisk eriprodukter från 
de yttersta randområdena (15 miljoner euro/år). 
– Finansieringen av den integrerade havspolitiken (direktförvaltning)  uppgick 
till 20,4 miljoner euro (2008-2010). En ny fö rordning om finansiering av den 
integrerade havspolitiken 2011–2013 är under utarbetande genom medbeslutandeförfarandet och kommer att antas 2011.  
Genom det andra finansieringsinst rumentet finansieras även pa rtnerskapsavtalen om fiske. 
Partnerskapsavtalen har i likhet med de ob ligatoriska bidragen till de regionala 
fiskeriförvaltningsorganisationerna sin egen rä ttsliga grund och kommer inte att omfattas av 
tillämpningsområdet för Europeiska  havs- och fiskerifonden (EHFF). 
2. P
ROBLEMFORMULERING  
I konsekvensanalysen avseende reformen av de n gemensamma fiskerip olitiken konstateras att 
den gemensamma fiskeripolitiken, trots att framsteg gjorts sedan 2002-års reform, har 
misslyckats med att åstadkomma ett fiske som är  hållbart i alla dimensioner (miljömässigt, 
ekonomiskt och socialt). Till viss del kan missl yckandets sägas bero på  hur den gemensamma 
fiskeripolitiken finansieras. Det finns problem  vad gäller hur finansieringsinstrumenten är 
utformade och hur de fungerar , särskilt när det gäller EFF oc h deras innehåll är inte heller 
ändamålsenligt . 
När det gäller utformningen har vart och e tt av finansieringsinstrumenten sin egen 
programplanering och sitt eget system för övervakning, utvärdering och kontroll. Dessutom 
hålls det separata förhandlingar om vart och ett av instrumenten. Detta försvårar 
samordningen och gör det svårare att nå en kritisk massa. Samordningen med andra 
strukturfonder via de så kallade  skiljelinjerna är också otillr äcklig när det gäller att skapa 
synergieffekter och undvika dubbelarbete. 
 
SV 3   SV EFF är dessutom inte i tillräckligt hög grad inriktad på de strategiska prioriteringarna för den 
gemensamma fiskeripolitiken. De operativa programmen utformas ofta som menyer över 
vilka åtgärder som medlemsstaterna kan välja  mellan. Många medlemsstater väljer hellre 
lönsamma investeringar än fokuserar på  prioriteringarna för den gemensamma 
fiskeripolitiken. Detta förstärks av att de t inte finns några villkor som kräver att 
prioriteringarna uppfylls och av att övervakning s- och utvärderingssystemet är svagt och 
heterogent. Varje medlemsstat a nvänder sina egna indikatorer och detta gör det svårare att 
sammanställa information om indikatorerna och göra jämförelser.  
Dessutom fördelas 75 % av EFF på gr undval av fiskets hist oriska andel av 
sammanhållningspolitiken. Resterande 25% (i cke-konvergensregioner) fördelas på grundval 
av fiskerisektorns storlek. Detta ger stora skillnader (så mycket som 30 till 1) i termer av stöd per capita, vilket drabbar icke-konvergensmedlemsstater som har stora fiskeri- och 
vattenbrukssektorer, medan andra medlemsstater t illdelas stora belopp för relativt små fiskeri- 
och vattenbrukssektorer. Detta är  tillsammans med det faktum a tt det tar lång tid att skapa ett 
förvaltnings- och kontrollsystem och att utarbeta ett operativt program (vilket är villkoret för 
genomförandet av EFF) huvudorsaken till det låga  utnyttjandet av EFF (20 % i oktober 2011).  
Bristen på ett strategiskt synsä tt förklarar också varf ör det är svårt att uppnå en kritisk massa 
för många projekt och varför de möjligheter til l stöd till miljöåtgärder som EFF ger bara 
utnyttjas i liten utsträckning. 
Bristerna finns huvudsakligen i den del av EFF som förvaltas genom delad förvaltning, dvs. 
den del som disponerar över huvuddelen av de  tillgängliga medlen. När det gäller de 
instrument som förvaltas genom direktförvaltning är det största problemet att stödet splittras 
upp på både den gemensamma fiskeripolitiken och den integrerade havspolitiken, samt den 
tunga administration som den centr ala budgetförvaltningen innebär.  
Det finns också brister vad gäller effektivitet
 då de medel som avsatts för miljöåtgärder  inom 
ramen för den gemensamma fiskeripolitiken inte har kunnat eliminera överkapaciteten. Trots 
att man lagt ut 1,7 miljarder euro på skrotning sedan 1994 har den faktiska fiskekapaciteten inom de flesta av EU:s fiskeflottor inte minskat. Överkapacitete n är en huvudorsak till 
överfisket och till låg ekonomisk lönsamhet. Offe ntliga bidrag får endast begränsade effekter 
på den stora andelen utkast inom många fi sken i EU. Förslaget om en ny gemensam 
fiskeripolitik innehåller ett förbud mot utkast och detta bör  öka efterfrågan på selektiva 
redskap och nya fiskemetoder.  
En annan grundförutsättning för en framgångsrik reformerad gemensam fiskeripolitik är att 
det finns vetenskaplig rådgivning och ekonomiska data att tillgå. Det finns för närvarande vetenskaplig rådgivning att tillgå för 45 % av de kommersiella bestånd som EU ansvarar för. 
Andelen måste öka under kommande år för a tt säkra övergången till  hållbart fiske. 
Samordningen med andra havsrelaterade om råden är svag och rådgivningen är inte 
kompatibel mellan områdena i tillräcklig grad. 
Vattenbruket är ett annat område där det offentliga stödet behöver göras mer effektivt. Man 
bör i större utsträckning betona den strate giska aspekten och främja grön tillväxt inom 
vattenbruket. Det offentliga stödet bör främja de miljöbevarande tjänster som extensivt vattenbruk tillhandahåller i känsliga livsomr åden (ds. främjande av den biologiska 
mångfalden).  
 
SV 4   SV Avslutningsvis är den nuvarande fysiska planeringen i havsområde n inte tillräcklig för att det 
ska vara möjligt att påverka den konkurrens  om utrymmet som råder mellan olika 
havsrelaterade verksamheter och de negativa konsekvenser för miljö och ekonomi som denna 
får. 
När det gäller ekonomi kan konstate ras att det offentliga stödet in te bidragit till att minska 
innovationsklyftan inom EU:s fiskeri- och va ttenbrukssektor (arbetsproduktiviteten är 25 % 
lägre än EU-genomsnittet). Den låga innovationsni vån förklarar till viss del varför EU-flottan 
presterar dåligt och varför vattenbruksproduktione n har stagnerat under de senaste femton 
åren. Innovationsklyftan förkla ras ofta med att de berörda företagen är små. 91 % av 
fiskeföretagen äger endast ett fartyg och 98 % av  vattenbruken är små och medelstora företag. 
Det faktum att företagen är små begränsar dera s möjligheter till finansiering och försäkringar. 
Innovationsklyftan är särskilt tydlig när det gäll er saluföring och säljfrämjande åtgärder. Detta 
gäller också sektorns höga energiförbrukning, särskilt fångstsektorns energiförbrukning. 
Avslutningsvis innebär uppsplittringen av de o lika havsrelaterade politiska områdena att 
potentiella synergieffekter inte utnyttjas och att det inte ges nå got adekvat stöd till forskning 
och teknisk innovation. Det är dessutom svår t att tydligt definier a var den egentliga 
tillväxtpotentialen finns inom havsområdet.  
När det gäller de sociala aspekterna kan konstate ras att de arbetstillfäl len som fångstsektorn 
erbjuder inte är attraktiva. I många kustsamhäll ets blir fisket mindre och mindre viktigt. Nya 
verksamheter ersätter fisket som arbetsgiva re och inkomstkälla, men i vissa kustsamhällen 
finns inga alternativ. Den nya gemensamma fi skeripolitiken skulle dessutom på kort sikt 
kunna resultera i att arbetsti llfällen går förlorade i fångstsektorn och i därmed 
sammanhängande verksamheter. Vissa samhällen ri skerar således att inte vara lönsamma på 
medellång sikt.  
3. VILKA PÅVERKAS ? 
Själva grunden för offentligt stöd måste vara att skapa en framgångsrik gemensam 
fiskeripolitik och integrerad havspolitik. De berörda aktörern a förblir desamma som anges i 
konsekvensanalysen avseende reformen av den gemensamma fiskeripolitiken: 
Aktör  Beskrivning av aktörerna  Huvudsakliga intresseområden  
EU:s fångstsektor  Fartygsägare, befraktare och besättningar  Att bevara lönsamheten och arbetstillfällena  
Vattenbrukssekto
rn Vattenbrukare  Samma som ovan.  
Anknytande 
näringslivssektor
er och samhällen  Näringslivssektorer oc h samhällen som är 
beroende av fisket  Samma som ovan. Synliggörande av samhällen i 
fiskeområdena.  
Bearbetningssekt
orn Företag som bereder råvaro r som importerats eller 
som fångats i EU-vatten  Större mervärde. Tillgång till råvaror.  
Reglerande 
myndigheter för 
sektorn  De nationella, regionala  och lokala organ som 
reglerar fisket.  Optimering av det offentliga stödet så att de 
politiska målen kan uppnås. Tryggad 
livsmedelsförsörjning.  
 
SV 5   SV Forskning om 
sektorn  Vetenskapliga organ bidr ar till bevarandet och 
förvaltningen av bestånden.  Effektiv fiskeriförvaltning tack vare att det finns 
data av hög kvalitet att tillgå vid rätt tidpunkt.  
Konsumenterna  De som konsumerar fiskeri- och 
vattenbruksprodukter.  Tillgång, kostnad, kvalitet och näringsvärde för 
fiskeriprodukter med olika nivåer av miljöstatus.  
Tredjeländer  Fiskerisektorer som konkurrerar med EU-
flottorna. Vattenbrukare och exportörer.  Intressekonflikter mellan dem som ser EU som en 
exportmarknad och lokala fiskesamhällen som 
konkurrerar med EU-flottorna om tillträdet till de 
lokala resurserna.  
Icke-statliga 
organisationer, 
det civila 
samhället och 
EU-medborgarna  Icke-statliga organisationer som arbetar för 
hållbar förvaltning. 
Personer ur allmänheten so m intresserar sig för 
fiskerisektorn och havsmiljön.  Bevarande av fiskbestånden, den biologiska 
mångfalden och oceanernas, flodernas och 
sjöarnas skönhets- eller rekreationsvärde och en 
ekonomiskt och socialt hållbar industri. Tryggad 
livsmedelsförsörjning.  
 
4. BEHÖRIGHET  
EU har ensam behörighet när det gäller bevara ndet av de marina biologiska resurserna. 
Härutöver (dvs. de delar av den gemensamma fiskeripolitiken som förvaltas genom delad 
förvaltning) gäller subsidiaritets- och prop ortionalitetsprinciperna. Förslaget om EU:s 
framtida budget är förenligt med subsidiaritets principen såtillvida a tt det inriktas på 
”politikområden där EU kan uppnå större eff ektivitet genom att agera på EU-nivå i det 
rådande bistra klimatet med nationella åtst ramningsplaner och ekonomisk konsolidering”, 
På området havsfrågor och fiske innehåller fö rslaget en ny fond (EHFF) som består av fyra 
pelare: Smart grönt fiske, smart grönt vatt enbruk, hållbar territoriell utveckling inom 
fiskeområdena som gynnar alla och en integrerad  havspolitik. De tre fö rsta pelarna kommer 
att förvaltas genom delad förvaltning och den fjärde genom direktförvaltning. Förutom de 
fyra pelarna kommer EMFF att omfatta komplet terande åtgärder fö r datainsamling och 
vetenskaplig rådgivning, kontroll,  styrelseformer, fiskerimar knader (även i de yttersta 
randområdena), frivilliga bidrag till regionala fiskeriförvaltningsorganisationer (RFMO) samt 
tekniskt stöd.  
5. EHFF: S MÅL  
EHFF ska stödja följande: 
– Åtgärder för att uppfylla målen för den nya gemensamma fiskeripolitiken och 
hållbart och konkurrenskraftigt fiske- och vattenbruk.  
– Åtgärder för vidareutveckling av  den integrerade havspolitiken.  
– Åtgärder för att främja en balans erad utveckling av fiskeområdena. 
EHFF kommer härigenom att bidra till att måle n för Europa 2020 uppnås, även tack vare tre 
flaggskeppsinitiativ, dvs. Initiativen Ett resurseffektivt Europa, En innovationsunion  och En 
agenda för ny kompetens och nya arbetstillfällen . Ett antal specifika mål har fastställts. 
 
SV 6   SV 5.1. Specifika mål i samband med att EHFF utarbetas 
– Översyn av tilldelningskriterierna. 
– Fokusering på smarta gröna invest eringar och territo riell utveckling. 
– Bättre strategisk planer ing och programplanering 
– Främjande av kollektiva strategier. 
– Inrättande av en ram för överva kning och utvärdering som bygger på 
gemensamma indikatorer. 
– Tydligare villkor. 
– Utnyttjande av synergieffekter mellan den gemensamma fiskeripolitiken och 
finansieringsinstrumenten för den inte grerade havspolitiken. Förenkling och 
mindre administration. 
– Utnyttjande av synergieffekter med andra EU-fonder (som Life). 
5.2. Specifika mål för EHFF:s innehåll 
– Verkningslösa stöd bör tas bort. 
– Fiskets miljöpåverkan bör minska.  
– EHFF bör, inom ramen för strävandena att åstadkomma ett hållbart fiske, bidra 
till förvaltningen och bevarandet av de marina ekosystemen och till ramdirektivet om en marin strategi och Natura 2000. 
– Främjande av grön tillväxt inom vattenbruket.  
– Större tillgång på vetenskapliga data  och rådgivning. Samordning av data om 
fisket och om den integrerade havspolitiken. 
– Åtgärder för att säkra att den gemens amma fiskeripolitikens bestämmelser 
efterlevs.  
– Åtgärder för att främja gränsöverskridande/ekosystemsbaserad förvaltning av 
EU:s havsområden. 
– Mer innovation. 
– Åtgärder för att främja djurs hälsa och välbefinnande.  
– Åtgärder för att motverka splittring av havspolitiken och för att bidra till att 
tillväxtmöjligheter kan identifieras. 
– Åtgärder för att minska energiförbrukningen. 
 
SV 7   SV – Åtgärder för att skapa attraktiva jobb och för att göra kustsamhällena 
lönsamma. 
6. FÖRSLAG  
Tre reformförslag har tagits fram. I enli ghet med reformen av den gemensamma 
fiskeripolitiken och förslaget om EU:s framtida budget har förslagen ”Ingen politik” och 
”Ingen förändring” strukits. Al ternativet ”Ingen förändring” kvarstår emellertid som 
utgångspunkt för diskussionen. 
6.1. Gemensamma delar 
De olika reformförslagen har vissa delar som är gemensamma till följd av förslaget till den 
nya gemensamma fiskeripolitiken och ko mmissionens meddelande om den fleråriga 
budgetramen. 
• EHFF ingår i den gemensamma strategiska ramen och omfattas av förordningen om 
gemensamma bestämmelser. 
• Tilldelningskriterierna baseras på fiskerisektorns storlek. 
• Stöden till fiskeflo ttorna utgår.  
• Den gemensamma marknadsordningen in tegreras med EHFF och av sex 
interventionsinstrument bibehå lls endast lagringsstödet.  
• Ordningen för stöd till de yttersta randområdena införlivas med EHFF. 
• En kritisk massa uppnås genom att man fokuserar på kollektiva åtgärder, 
producentorganisationerna, a ndra kollektiva organ och lokala aktionsgrupper inom den 
territoriella utvecklingen.  
• Det införs villkor som baseras på stödbe rättigande och innehåll, förenlighet med 
kontrollförordningen och IUU-fö rordningen, efterlevnad av kr aven på datainsamling och 
efterlevnad av kravet på att anta en na tionell strategisk plan för vattenbruket.  
• Övervakningen bygger på en gemensam ram och på gemensamma indikatorer. 
Anslaget för EHFF är på 6,692 m iljarder euro (i löpande pris er). Anslaget bör efter en 
förhandsutvärdering fördelas mella n politikområdena enligt följande: 
Område  Andel av EHFF-anslaget för 2014–2020  
F.d. EFF (varav)  67 - 70% 
- Fiskeri  30 – 35%  
- Vattenbruk  15-17,5% 
- Lokalutveckling  15-17,5% 
Frivilliga bidrag till internationella 
organisationer, även regionala 1,5 -2,0% 
 
SV 8   SV fiskeriförvaltningsorganisationer  
Datainsamling och vetenskaplig rådgivning  7 -8% 
Kontroll och tillsyn  10 - 11% 
Marknadsåtgärder inbegripet stöd till de 
yttersta randområdena  2,5 – 3%  
Styrelseformer  0,8-1% 
Den integrerade havspolitiken  6 – 7%  
 
6.2. Innehåll  
Alternativ 1: Inom alternativet ” EFF+ ” (som motsvarar alternativ 1 och 1A i 
konsekvensanalysen avseende reformen av de n gemensamma fiskeripolitiken) undersöker 
man vad som skulle hända om man tog itu med samtliga utformnings- och innehållsproblem som identifierats för EFF, bland annat vad so m skulle hända om man tar bort stödet till 
tillfälligt och permanent upphörande med fiskev erksamheten, om den strategiska planeringen 
stärks, om det införs tydligare villkor som koppas till efterlevnaden av den gemensamma 
fiskeripolitikens bestämmelser, om det införs  en ny ram för utvärdering och övervakning och 
om kollektiva projekt prioriteras. Åtgärderna för territoriell utveckli ng stärks och samordnas 
bättre med andra initiativ för lokalutveckling. Finansie ringsinstrumentens nuvarande 
utformning bibehålls, men man försöker samor dna tillämpningsområdena och målen på ett 
bättre sätt. 
Alternativ 2: ”EFF + integration” : Utöver de åtgärder som ingå r i alternativ 1 innebär det 
här alternativet att samtliga finansieringsinst rument för den gemensamma fiskeripolitiken 
samlas i en ny fond samtidigt som man fortsätter  att förvalta dem separat i enlighet med de 
nuvarande genomförandeformerna (delad förvaltn ing och direktförvaltning). Den integrerade 
havspolitiken omfattas inte av den framtida fonden. 
Alternativ 3: ”EHFF-konvergens ”: Datainsamling, kontroll, den gemensamma 
marknadsordningen och instrumentet för de ytte rsta randområdena införlivas med EHFF och 
förvaltas genom delad förvaltning. Den integrer ade havspolitiken införlivas med den framtida 
fonden. 
7. B
EDÖMNING AV ALTERNATIVEN /BÄSTA ALTERNATIVET  
Alternativen bedöms på grundval i vilken må n de bedöms kunna mins ka utkasten, minska 
innovationsklyftan och skapa arbetstillfällen i kust samhällen. Alternativ 3 anses vara det bästa 
alternativet, både vad gäller dess verkan och dess kostnadseffektivitet. 
 Miljömässig 
hållbarhet  Ekonomisk 
hållbarhet  Social 
hållbarhet  Förenkling och 
administration  Kostnadseffe
ktivitet  
Ingen förändring  (-) (-) (-) (-) (-) 
 
SV 9   SV EFF+  (XX) (XX) (XX) (XX) (XX) 
EFF+ integration  (XX) (XX) (XX) (XXx) (XXx) 
EHFF-konvergens  (XXx)  (XXx) (XXx) (XXX) (XXX) 
8. ÖVERVAKNING OCH UTVÄRDERING  
EHFF bör förses med ett starkt övervaknings- och utvärderingssystem. Det bör fastställas 
gemensamma utfalls-, resultats- och effektindi katorer i samverkan mellan kommissionens och 
medlemsstaterna vilka bör bygga på data som saml as in på åtgärds- och programnivå och som 
sammanställs på nationell nivå och EU-nivå.