SV Europeiska unionens officiella tidning CE 351/56

Onsdagen den 7 juli 2010

Ersättning till direktörer i börsnoterade företag och ersättningspolitik i finanstjänstesektorn

P7_TA(2010)0265

Europaparlamentets resolution av den 7 juli 2010 om ersättning till direktörer i börsnoterade företag och ersättningspolitik i finanstjänstesektorn (2010/2009(INI))

2011/C 351 E/08

Europaparlamentet utfärdar denna resolution

med beaktande av kommissionens rekommendation av den 30 april 2009 om ersättningspolicy inom finanstjänstesektorn (C(2009)3159),

med beaktande av kommissionens rekommendation av den 30 april 2009 om att komplettera rekommendationerna 2004/913/EG och 2005/162/EG när det gäller ordningen för ersättningar till ledande befattningshavare i börsnoterade bolag (C(2009)3177),

med beaktande av förslaget till Europaparlamentets och rådets direktiv om ändring av direktiv 2006/48/EG och 2006/49/EG i fråga om kapitalkrav för handelslager och omvärdepapperisering samt samlad tillsynsbedömning av ersättningspolitik (KOM(2009)0362),

med beaktande av principerna för sund ersättningspraxis från FSB (Financial Stability Forum) av den 2 april 2009 och åtföljande genomförandestandarder av den 25 september 2009,

med beaktande av principerna för ersättningspolitik från Europeiska banktillsynskommittén (CEBS) av den 20 april 2009,

med beaktande av CEBS:s rapport om det nationella genomförandet av CEBS:s principer för ersättningspolitik av den 11 juni 2010,

med beaktande av Baselkommittén för banktillsyns utvärderingsmetoder för ersättningsprinciper och ersättningsstandarder från januari 2010,

med beaktande av slutsatserna i OECD:s rapport från februari 2010 ”Corporate governance and the financial crisis” och den goda praxis som håller på att växa fram för att införa principerna,

med beaktande av sin resolution av den 18 maj 2010 om etiska frågor i samband med företagsledning (1),

med beaktande av kommissionens grönbok av den 2 juni 2010 om företagsstyrning i finansiella institut och om ersättningspolicy (KOM(2010)0284),

med beaktande av kommissionen rapport av den 2 juni 2010 om medlemsstaternas tillämpning av kommissionens rekommendation 2009/385/EG (2009 års rekommendation om ersättning till ledande befattningshavare) om att komplettera rekommendationerna 2004/913/EG och 2005/162/EG när det gäller ordningen för ersättningar till ledande befattningshavare i börsnoterade bolag (KOM(2010)0285),

med beaktande av kommissionens rapport av den 2 juni 2010 om EU:s medlemsstaters tillämpning av kommissionens rekommendation 2009/384/EG om ersättningspolicy inom finanstjänstesektorn (KOM(2010)0286),

med beaktande av artikel 48 i arbetsordningen,

med beaktande av betänkandet från utskottet för ekonomi och valutafrågor och yttrandet från utskottet för sysselsättning och sociala frågor (A7-0208/2010), och av följande skäl:

A. Ersättningspolitiken i finanssektorn och vissa börsnoterade bolag för personalgrupper vars arbete väsentligt påverkar bolagets riskprofil har varit utformad för att uppmuntra transaktioner för att uppnå kortsiktiga vinster, vilket lett till att alltmera riskexponerade affärsmodeller utvecklats till skada för arbetstagare, sparare och investerare, och hållbar tillväxt i allmänhet.

B. I kommissionens grönbok om företagsstyrning i finansiella institut och ersättningspolitik betonas det att bristen på effektiva kontrollmekanismer allvarligt bidragit till överdrivet risktagande inom finansiella institut, och att man inom företagsstyrningen bör ta hänsyn till finanssystemets stabilitet, vilket är beroende av många aktörers insatser.

C. De olämpliga ersättningsstrukturer som vissa finansinstitut tillämpat och som skapat incitament för överdrivet och ansvarslöst risktagande var en del av de samlade risker som ledde till den nuvarande finansiella, ekonomiska och sociala krisen, och därför är detta nu en viktig fråga för politiska beslutsfattare och tillsynsmyndigheter.

D. Som en del av sitt sociala ansvar måste finansinstituten på ett integrerat sätt ta hänsyn till den sociala miljön i de omgivningar där institutet verkar, samt till alla inblandade parters intresse, såsom kunder, aktieägare och anställda.

E. Många initiativ har tagits på global, europeisk och nationell nivå för att ta itu med problematisk ersättningspraxis. Inte bara för att kunna skapa lika konkurrensvillkor, utan även för att säkerställa Europas globala konkurrenskraft och främja hållbar och rättvis konkurrens mellan marknader är det nödvändigt att agera på ett globalt samordnat sätt.

F. De FSB-principer om sund ersättningspraxis som godkändes av G20-ledarna innehåller fem olika element för sund ersättningspraxis. Det är viktigt att främja ett samtidigt införande av dessa principer.

G. De principer man kommit överens om och de redan vidtagna åtgärderna när det gäller ersättningspolitik måste kontrolleras löpande och vid behov anpassas för att skapa lika villkor i hela EU och trygga den europeiska finanssektorns internationella konkurrenskraft.

H. Många vetenskapliga studier liksom praktiska erfarenheter har visat att icke-bindande rekommendationer får begränsad effekt på ersättningspolitik. Detta talar för att det är nödvändigt att ta i bruk starkare instrument för att säkerställa att principerna respekteras.

I. Kommissionen fastställer i sin rapport att endast sexton medlemsstater tillämpat kommissionens rekommendation helt eller delvis, trots att krisen inneburit en stark drivkraft att genomföra en genomgripande reform när det gäller ersättningspolitik.

Allmänt

1. Europaparlamentet välkomnar de initiativ som kommissionen och FSB tagit avseende ersättningspolitik inom finanssektorn och i börsnoterade företag i allmänhet. Parlamentet anser dock att finansbolagets storlek och därmed verksamhetens bidrag till systemrisken bör beaktas proportionellt när man beslutar om ytterligare regleringar i frågor som rör finansinstitutens ersättningspolitik och kapitalkrav.

2. Europaparlamentet noterar de förslag som läggs fram i betänkandet om kapitalkravsdirektiven om bindande principer för ersättningspolitik i finanssektorn.

Effektiv styrning av ersättning

3. Europaparlamentet betonar att tillsynsmyndigheter bör bestämma om finansinstitut eller börsnoterade företag bör ha en ersättningskommitté. Detta ska göras utifrån deras storlek, interna organisation och natur samt verksamhetens omfattning och komplexitet. När tillsynsmyndigheten bedömer det som lämpligt ska ersättningskommittén bestämma ersättningspolitiken. Denna ersättningskommitté måste vara oberoende och ansvarig inför aktieägare och tillsynsmyndigheter och bör ha ett nära samarbete med företagets riskkommitté för utvärderingen av de incitament som skapas genom ersättningssystemet.

4. Europaparlamentet betonar att ersättningskommittén måste ha tillgång till innehållet i kontrakt och de kontrakt som denna kommitté kontrollerar ska vara utformade på ett sätt som gör det möjligt att bestraffa grov försummelse med minskade ersättningar. Grov vårdslöshet föreligger framför allt när man inte har vidtagit nödvändig aktsamhet. I detta fall ska ersättningskommittén se till att den minskade ersättningen inte bara är symbolisk utan också utgör ett betydande bidrag till att täcka de skador som har orsakats. Finansinstitut bör även uppmanas att utnyttja ett malussystem, vilket innebär återbetalning av resultatbaserad ersättning till följd av att undermåliga resultat upptäckts.

5. Europaparlamentet anser att ordföranden och de röstberättigade ledamöterna i ersättningskommittén ska vara personer från ledningsorganet som inte innehar någon verkställande funktion i det berörda finansinstitutet. Parlamentet anser att direktörer och styrelseledamöter bör undvika att samtidigt vara styrelseledamöter i andra företag om det finns risk för intressekonflikter.

6. Europaparlamentet anser att aktieägarna bör, om lämpligt, ges möjlighet att bidra till att bestämma en hållbar ersättningspolitik och kan för detta ändamål ges möjlighet att uttrycka sina synpunkter om ersättningspolitiken genom en icke-bindande omröstning om ersättningsrapporten vid företagets bolagsstämma.

7. Europaparlamentet betonar att ersättning till styrelseledamöter som inte har någon verkställande funktion enbart bör bestå av fast ersättning och inte av resultat- eller aktiebaserad ersättning.

8. Europaparlamentet betonar att ledamöter med riskkontroll som uppgift bör vara oberoende av de enheter som de kontrollerar, ha lämpliga befogenheter och få ersättning som är oberoende av resultaten för dessa affärsenheter.

Ersättning som är anpassad till ansvarsfullt risktagande

9. Europaparlamentet betonar att man bör anpassa ersättningar symetriskt till följderna av alla typer av risker samt beakta tidsperspektivet i de nuvarande och potentiella risker som påverkar helhetsresultatet och stabiliteten i företaget.

10. Europaparlamentet påpekar att direktörer inte får drivas av egna privata ekonomiska intressen vid förvaltningen av börsnoterade bolag. Parlamentet anser att direktörers privata ekonomiska intressen i samband med rörlig ersättning i många fall står i konflikt med bolagets långsiktiga intressen, inklusive dess anställdas och aktieägares intressen.

11. Europaparlamentet anser att ersättningssystemen, ska stå i proportion till finansinstitutens storlek, interna organisation och komplexitet och ska spegla skillnaderna mellan olika finanssektorer, såsom bankverksamhet, försäkring och fondförvaltning.

12. Europaparlamentet betonar att de system för operativ riskhantering som tillämpas av ledning, risktagare och kontrollfunktioner bör ses över av tillsynsmyndigheten som också ska genomföra ingående kontroller av dem. Parlamentet anser att sådana förfaranden även bör gälla personal vars totala ersättning, inklusive pensionsavsättningar, placerar dem i samma lönekategori som dessa personalkategorier.

13. Europaparlamentet anser att nivåerna på den rörliga ersättningen bör bygga på förhandsbestämda och mätbara prestationskriterier som ska främja företagets långsiktiga hållbarhet.

14. Europaparlamentet understryker att prestationsbaserad ersättning bör koppla storleken på bonuspotten till företagets totalresultat och kapitalbas, medan en anställds enskilda prestationsbaserade ersättning bör bygga på en kombinerad bedömning av den enskildas, den aktuella affärsenhetens och institutets sammanlagda resultat.

15. Europaparlamentet anser att direktörers privata ekonomiska intressen med koppling till rörlig ersättning i många fall står i konflikt med företagets långsiktiga intressen. Parlamentet betonar att ersättningspolitiken för medlemmar i företagsledningen och andra medarbetare som har ansvaret för att fatta beslut som innefattar risker bör spegla en avvägd och fungerande riskhantering. Parlamentet anser därför att fasta och rörliga ersättningar måste stå i rimlig proportion till varandra. Parlamentet efterlyser ett snabbt och generellt införande av åtgärder som gör det möjligt att minska eller helt dra tillbaka de rörliga delarna i ersättningen till personalgrupper vars arbetsinsatser gjort att företagets resultat har försämrats.

16. Europaparlamentet anser att inte bara kvantitativa åtgärder utan även kvalitativa resultatkriterier och mänsklig bedömning bör beaktas för att bestämma nivån på den rörliga ersättningen.

17. Europaparlamentet anser att garanterad bonus inte bör förekomma i ersättningsplanerna.

18. Europaparlamentet anser att skillnaden mellan den högsta och lägsta ersättningen i ett företag måste vara rimlig, inte endast av etiska skäl utan även med hänvisning till social rättvisa och ekonomisk hållbarhet.

19. Europaparlamentet betonar att företag bör inrätta ett internt förfarande som godkänns av tillsynsmyndigheten för att hantera tvister som kan uppstå mellan deras riskhanteringsfunktioner och operativa enheter.

20. Europaparlamentet betonar att dessa principer bör utsträckas till ersättningen till alla personer som i tjänsten utövar ett väsentligt inflytande på riskprofilen för det företag som de arbetar för, däribland ledningen, risktagare, kontrollfunktioner och den personal vars totala ersättning inklusive pensionsavsättningar, placerar dem i samma lönekategori som dessa personalkategorier.

21. Europaparlamentet betonar att vd- och styrelseansvarsförsäkringar, som är avsedda att skydda direktörer, styrelseledamöter och höga chefer mot krav på grund av riskfyllda eller vårdslösa beslut och åtgärder i egenskap av företagsledare, inte är förenliga med en hållbar riskhantering på ersättningsområdet.

En balanserad struktur på ersättningspaketet

22. Europaparlamentet betonar att det måste finnas en balans mellan rörlig och fast ersättning.

23. Europaparlamentet anser att rörlig ersättning endast bör betalas om den är hållbar utifrån institutets finansiella situation och kapitalbas, och motiverad utifrån företagets långsiktiga resultat. Parlamentet anser att behöriga tillsynsmyndigheter bör ha rätt att för finansinstitut begränsa det totala värdet på ersättningen för att stärka det egna kapitalet.

24. Europaparlamentet betonar att en betydande del av den rörliga ersättningskomponenten bör spridas ut över en lämplig tidsperiod. Storleken på den uppskjutna andelen och längden på denna period bör fastställas i enlighet med konjunkturcykeln, affärsverksamhetens natur, dess risker och den berörda medarbetarens verksamhet. Ersättning som betalas ut enligt ett system med uppskjuten betalning bör inte bli en förvärvad rättighet snabbare än ersättning som betalas ut tidsproportionellt. Åtminstone 40 procent av den rörliga ersättningskomponenten ska skjutas upp. För en rörlig ersättningskomponent som uppgår till ett särskilt högt belopp bör minst 60 procent av beloppet skjutas upp under en tidsperiod på minst fem år.

25. Europaparlamentet anser att en betydande andel av den rörliga ersättningen bör ges i andra instrument än pengar, såsom förlagslån, villkorat kapital, aktier eller aktierelaterade instrument, så länge dessa instrument skapar incitament som är förenliga med långsiktigt värdeskapande och tidshorisonten för riskerna.

26. Europaparlamentet anser att ersättningspolitiken ska gälla den totala ersättningen inklusive pensionsavsättningar och löner för att undvika godtycklig bonus. Parlamentet anser dessutom att pensionsbonusar ska ges i andra instrument än pengar, såsom efterställda fordringar, villkorat kapital, aktier eller aktierelaterade instrument för att skapa långsiktiga incitament.

27. Europaparlamentet föreslår att en övre gräns motsvarande två år av den fasta komponenten av direktörers ersättning avsätts för avgångsvederlag (”gyllene fallskärmar”) då anställningen upphör i förtid och att avgångsvederlag vid misslyckanden eller frivilliga uppsägningar förbjuds.

28. Europaparlamentet kräver att jämställdhetsaspekter ska beaktas vid utformandet av lönepolitiken.

29. Europaparlamentet upprepar vikten av att sanktionera alla former av diskriminering i företagen, särskilt i fråga om lönepolicy, karriärutveckling och förfaranden för rekrytering av personer i ledande ställning.

Effektiv tillsyn och engagemang från intressenter

30. Europaparlamentet anser att företagen bör lämna klar, fullständig och aktuell information om sin ersättningspraxis och att tillsynsmyndigheterna bör få tillgång till all den information som de behöver för att bedöma huruvida denna praxis är förenlig med tillämpliga principer.

31. Europaparlamentet kräver även fullständig insyn i de statligt ägda företagens, liksom i övriga företags, ersättningspolitik och bonusprogram.

32. Europaparlamentet kräver även att företagens pensionsavtal eller pensionstilläggsavtal offentliggörs, och att detta också ska gälla statligt ägda företag.

33. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att skärpa sina rekommendationer av den 30 april 2009 om betalningsstruktur och riskanpassning enligt de principer som fastställdes av rådet för finansiell stabilitet som G20-länderna ställde sig bakom i september 2009.

34. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att anta strikta bindande principer för ersättningspolitiken i finanssektorn som bygger på förslagen om bankverksamhet i betänkandet om kapitalkravsdirektivet och ett system med rapporteringskrav baserat på ett förfarande enligt principen ”följ eller förklara” för börsnoterade företag som inte respekterar dessa principer.

35. Europaparlamentet uppmanar tillsynsorganen i finanssektorn att genomföra de utvärderingsmetoder för ersättningsprinciper och ersättningsstandarder som föreslogs av Baselkommittén för banktillsyn i januari 2010.

36. Europaparlamentet uppmanar kommissionen och medlemsstaterna att främja en gemensam internationell struktur för att visa information om hur många personer som befinner sig i lönekategorier från 1 miljon euro och uppåt, inklusive de huvudsakliga faktorerna lön, bonus, långsiktig ersättning och pensionsavgift.

37. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att se över både de interna och externa revisorernas roller som ett led i arbetet med att fullt ut nå en effektiv företagsstyrning.

38. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att undersöka om man kan förstärka de företagsexterna styrelseledamöternas roll genom att bland annat se till att företagen löpande erbjuder utbildning och oberoende ersättningspaket som speglar de företagsexterna styrelseledamöternas oberoende ställning, och samtidigt ger tillsynsmännen befogenhet att fråga ut ”godkända personer”.

39. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att i sina lagförslag förtydliga tillsynsmyndigheternas roll för ersättningspolitiken.

40. Europaparlamentet understryker att rörliga ersättning inte bör betalas ut med hjälp av verktyg eller metoder som gör det lättare att undvika att betala inkomstskatt på denna ersättning.

41. Europaparlamentet begär att man ser till att denna ersättning, när den ska regleras, inte bryter mot de grundläggande rättigheter som är garanterade i fördragen, särskilt inte mot den rätt som tillerkänts parter på arbetsmarknaden att – i enlighet med nationella lagar och rutiner – ingå och tillämpa kollektivavtal.

42. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att skapa en europeisk krishanteringsram så att nya finansiella kriser kan undvikas, och därvid beakta de initiativ som internationella organ som G20-länderna och IMF har tagit.

43. Europaparlamentet ber kommissionen att uppmana medlemsstaterna att påminna de börsnoterade företagen och företagen inom finanssektorn om deras samhällsansvar och skadade image och att de måste verka på ett föredömligt sätt i ett internationellt välfärdssamhälle.

44. Europaparlamentet anser att upprätthållande av verksamhet eller dotterbolag i icke-samarbetsvilliga länder strider mot företagens övergripande långsiktiga intressen, och begär att en EU-strategi för att bekämpa skatteparadis utarbetas i syfte att konkretisera de åtaganden som gjordes av G20-länderna i London och Pittsburgh.

*

* *

45. Europaparlamentet uppdrar åt talmannen att översända denna resolution till rådet, kommissionen och de nationella och europeiska tillsynsmyndigheterna.

(1) Antagna texter, P7_TA(2010)0165.