Förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om att starta och driva verksamhet i e-penninginstitut samt om tillsyn av sådan verksamhet (98/C 317/06) KOM(1998) 461 slutlig - 98/0252(COD)

(Framlagt av kommissionen den 21 september 1998)

EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen, särskilt artikel 57.2 första och tredje meningen i detta,

med beaktande av kommissionens förslag,

med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande,

i enlighet med förfarandet i artikel 189b i fördraget, och

av följande skäl:

Räckvidden för den verksamhet som bedrivs i kreditinstitut enligt definitionen i artikel 1, första strecksatsen punkt b i rådets direktiv 77/780/EEG (1), senast ändrat genom Europaparlamentets och rådets direktiv 98/. . ./EG, är begränsad.

Det är nödvändigt att ta hänsyn till dessa instituts särskilda egenskaper och vidta lämpliga åtgärder för att samordna och harmonisera medlemsstaternas lagar och andra författningar om att starta och driva verksamhet i e-penninginstitut samt om tillsyn av sådan verksamhet.

Med det tillvägagångssätt som valts begränsas harmoniseringen till det som är nödvändigt och tillräckligt för att säkra ett ömsesidigt erkännande av auktorisationer och tillsynsfunktioner, vilket möjliggör ett enda, för hela gemenskapen giltigt verksamhetstillstånd samt tillämpning av principen om hemlandstillsyn.

Mot bakgrund av den snabbt ökande elektroniska handeln är det önskvärt att införa ett regelverk som gör det möjligt att utnyttja alla potentiella fördelar med e-pengar och som framför allt inte hämmar teknisk innovation. Genom detta direktiv införs därför en teknikneutral rättslig ram med vilken tillsynen av e-penninginstitut harmoniseras i den utsträckning som krävs för att garantera en sund och ansvarsfull verksamhet och, framför allt, institutens finansiella integritet.

Enligt punkt 5 i bilagan till rådets direktiv 89/646/EEG (2), senast ändrad genom direktiv 92/30/EEG (3), har kreditinstitut redan idag rätt att utställa och administrera betalningsmedel, inbegripet e-pengar, och att bedriva sådan verksamhet inom hela gemenskapen under förutsättning av ömsesidigt erkännande och ett omfattande tillsynssystem som tillämpas på kreditinstituten i enlighet med gemenskapens bankdirektiv.

Det är motiverat och önskvärt att införa en särskild tillsynsordning för e-penninginstitut, som även om den avpassas efter tillsynsordningen för kreditinstitut och direktiven 77/780/EEG och 89/646/EEG skiljer sig från den ordningen, eftersom utgivning av e-pengar på grund av dessa pengars särskilda egenskaper som ersättning för mynt och sedlar inte kan betraktas som inlåning från allmänheten, något som enligt artikel 3 i direktiv 89/646/EEG är förbjudet för företag som inte är kreditinstitut.

De särskilda risker som är förknippade med utgivning av e-pengar måste beaktas genom att tillsynsordningen görs mer målinriktad och mindre svår att följa än tillsynsordningen för kreditinstitut, framför allt genom lägre inledande kapitalkrav och genom att direktiven 89/647/EEG (4), 92/121/EEG (5) och 93/6/EEG (6) inte är tillämpliga.

Det är emellertid nödvändigt att bevara likartade konkurrensvillkor mellan kreditinstitut som ger ut e-pengar och e-penninginstitut och därigenom garantera sund konkurrens mellan ett större antal institut till förmån för användarna. Detta kan uppnås genom att de mindre svårhanterliga inslagen i tillsynsordningen för e-penninginstitut uppvägs genom bestämmelser som är strängare än de som gäller för kreditinstitut, framför allt vad gäller begränsningar för den verksamhet som kan bedrivas av e-penninginstitut och begränsningar av institutens investeringar, vilket syftar till att säkerställa att deras skulder i samband med utestående e-pengar hela tiden garanteras genom mycket likvida tillgångar med låg risk.

Med tanke på att driftsfunktioner och andra funktioner i samband med utgivning av e-pengar kan utföras av företag som inte står under tillsyn är det lämpligt att ge behöriga myndigheter vissa befogenheter i fråga om dessa företag.

Det är lämpligt att ge behöriga myndigheter möjlighet att upphäva vissa av kraven i detta direktiv när det gäller e-penninginstitut som är verksamma endast inom respektive medlemsstats territorium och vars verksamhet inte överskrider vissa tröskelvärden.

Antagandet av detta direktiv utgör det lämpligaste sättet att uppnå de önskade målen. Direktivet begränsas till det minimum som krävs för att uppnå dessa mål och går inte utöver vad som är nödvändigt för detta ändamål.

Kommissionen har hört Rådgivande bankrörelsekommittén om antagandet av detta direktiv.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Räckvidd, definitioner och begränsning av verksamheten

1. Detta direktiv är tillämpligt på e-penninginstitut.

2. Direktivet är inte tillämpligt på de institut som anges i artikel 2.2 i direktiv 77/780/EEG.

3. I detta direktiv avses med

a) e-penninginstitut: ett finansiellt företag som inte är ett kreditinstitut enligt definitionen i artikel 1, första strecksatsen punkt a i rådets direktiv 77/780/EEG, och som ger ut betalningsmedel i form av e-pengar eller som investerar behållningen från sådan verksamhet utan att omfattas av rådets direktiv 93/22/EEG (7).

b) e-pengar: ett penningmässigt värde

i) som lagras på en elektronisk produkt, t.ex. ett kort med inbyggd mikroprocessor eller i ett dataminne,

ii) som godkänns som betalningsmedel av andra företag än det utgivande institutet,

iii) som utvecklas för att ställas till användarnas förfogande som en elektronisk ersättning för mynt och sedlar, och

iv) som utvecklas i syfte att elektroniskt genomföra betalningar av mindre belopp.

4. Ett e-penninginstituts verksamhet skall, vid sidan av utgivning av e-pengar, begränsas till

a) att tillhandahålla närbesläktade finansiella och icke-finansiella tjänster, till exempel administration av e-pengar, genom att utföra driftsfunktioner och andra funktioner med anknytning till utgivningen, och utgivning och administration av andra betalningsmedel enligt punkt 5 i bilagan till direktiv 89/646/EEG, och

b) att tillhandahålla icke-finansiella tjänster som levereras elektroniskt.

Ett e-penninginstitut skall inte ha några innehav i andra företag, såvida inte dessa företag utför driftsfunktioner eller andra funktioner med anknytning till e-pengar som ges ut eller distribueras av det berörda institutet.

Artikel 2

Tillämpning av bankdirektiven

1. Om inte annat uttryckligen anges, skall hänvisningar till kreditinstitut i EG-förordningar, andra direktiv än direktiven 77/780/EEG och 89/646/EEG, rekommendationer och ståndpunkter inte vara tillämpliga på e-penninginstitut.

2. Artikel 2.5, 2.6, artikel 3.3 b-d, 3.7, artiklarna 4, 6, artikel 7.2, 7.3, artikel 8.2, 8.3, 8.4, och artiklarna 10 och 14 i direktiv 77/780/EEG och artiklarna 4, 6, 10, 12, artikel 18.2, och artiklarna 23 och 24 i direktiv 89/646/EEG skall inte vara tillämpliga. Etableringsfriheten och friheten att tillhandahålla tjänster enligt artikel 18-21 i direktiv 89/646/EEG skall inte vara tillämpliga på e-penninginstitutens verksamhet, med undantag för utgivning av e-pengar.

3. Rådets direktiv 91/308/EEG (8) och 92/30/EEG (9) skall vara tillämpliga på e-penninginstitut.

4. Vid tillämpning av artikel 3 i direktiv 89/646/EEG skall medel som erhålls i utbyte mot e-pengar inte betraktas som insättningar i den bemärkelse som avses i den artikeln om det i de grundläggande avtalsbestämmelserna

a) klart fastställs att e-pengar har särskilda egenskaper som elektronisk ersättning för mynt och sedlar, och

b) inte ges möjlighet att betala in pengar i förskott för att vid en senare tidpunkt erhålla e-pengar i utbyte.

Möjligheten att lösa in e-pengar är inte i sig ett tillräckligt skäl för att betrakta de medel som användaren har betalat i förskott som insättningar enligt artikel 3 i direktiv 89/646/EEG. I avtalet mellan utgivaren och användaren skall anges om de lagrade e-pengarna kan lösas in eller inte och i förekommande fall när detta kan ske, på vilka villkor det kan ske och vilka formaliteter som krävs.

Artikel 3

Startkapital och krav på kapitalbas

1. Ett e-penninginstitut skall ha ett startkapital på minst 500 000 ecu. Trots vad som sägs i artiklarna 2 och 3 nedan skall kapitalbasen inte understiga detta belopp.

2. Ett e-penninginstitut skall alltid ha en kapitalbas på minst 2 % av det högsta av följande belopp: det aktuella beloppet eller de föregående sex månadernas genomsnittsvärde på institutets sammanlagda skulder i samband med utestående e-pengar.

3. Ett e-penninginstitut som ännu inte har varit verksamt i sex månader, inbegripet dagen då verksamheten inleddes, skall ha en kapitalbas på minst 2 % av det högsta av följande belopp: det aktuella beloppet eller det belopp som fastställts som mål efter sex månader för skulder i samband med utestående e-pengar. Det belopp som fastställts som mål efter sex månader för institutets skulder i samband med utestående e-pengar skall framgå av institutets verksamhetsplan med förbehåll för eventuella ändringar som begärts av de behöriga myndigheterna.

Artikel 4

Investeringsbegränsningar

1. Ett e-penninginstitut skall investera ett belopp som inte understiger institutets skulder i samband med utestående e-pengar, men endast i följande tillgångar:

a) tillgångsposter som med avseende på kreditrisken åsätts nollvikt enligt punkterna 1, 2, 3 och 4 i artikel 6.1 a och artikel 7.1 i direktiv 89/647/EEG och som är mycket likvida,

b) avistamedel hos kreditinstitut i zon A och skuldebrev, som

i) är mycket likvida,

ii) inte omfattas av punkt 1 a,

iii) av behöriga myndigheter erkänns som kvalificerade poster enligt artikel 2.12 i direktiv 93/6/EEG, och

iv) som ges ut av företag som inte har något direkt eller indirekt innehav i det berörda e-penninginstitutet eller som måste tas upp i dessa företags koncernredovisning eller i vilka det berörda e-penninginstitutet har ett direkt eller indirekt innehav.

2. Investeringarna enligt punkt 1 b får inte överstiga tjugo gånger det berörda e-penninginstitutets kapitalbas och skall omfattas av begränsningar som är minst lika stränga som de som är tillämpliga på kreditinstitut enligt direktiv 92/121/EEG.

3. E-penninginstitut kan använda mycket likvida ränte- och valutakursrelaterade poster utanför balansräkningen i form av derivatinstrument som omsätts på erkända börser, vilka inte omfattas av bilaga II till direktiv 89/647/EEG, för att säkra sig mot marknadsrisker som härrör från utgivningen av e-pengar och investeringarna enligt punkt 1. Användning av derivatinstrument enligt första meningen är tillåten endast om den sker i avsikt att fullständigt undanröja marknadsriskerna och om detta verkligen uppnås i största möjliga utsträckning.

4. Medlemsstaterna skall införa lämpliga begränsningar för hur stora marknadsrisker e-penninginstitut får ta på sig genom investeringar enligt punkt 1.

5. Vid tillämpning av punkt 1 skall tillgångar värderas till det lägsta av följande värden: anskaffningsvärde eller marknadsvärde.

6. Om värdet av tillgångarna enligt punkt 1 understiger skulderna i samband med utestående e-pengar skall den behöriga myndigheten se till att det berörda e-penninginstitutet vidtar lämpliga åtgärder för att snabbt rätta till situationen. För detta ändamål och endast för en begränsad tid kan de berörda myndigheterna tillåta att institutets skulder i samband med e-pengar garanteras genom andra tillgångar än de som anges i punkt 1 upp till ett belopp som inte överstiger det lägsta av följande belopp: 5 % av dessa skulder eller institutets sammanlagda kapitalbas.

Artikel 5

Kontroll av behöriga myndigheter

De behöriga myndigheterna skall minst två gånger om året kontrollera efterlevnaden av artiklarna 3 och 4 på grundval av uppgifter från e-penninginstituten.

Artikel 6

Sund och ansvarsfull verksamhet

1. Ett e-penninginstitut skall ha en sund och ansvarsfull ledning, sunda rutiner för administration och bokföring samt en tillräcklig internkontroll. Dessa bör motsvara institutets finansiella och icke-finansiella riskexponeringar.

2. Om ett e-penninginstitut bedriver verksamhet av det slag som anges i artikel 1.3 a i samarbete med ett annat företag som utför driftsfunktioner eller andra funktioner med anknytning till denna verksamhet och som vad gäller de risker som hör samman med dessa funktioner inte står under tillsyn, skall de avtal som ligger till grund för samarbetet ge e-penninginstitutet rätt att på ett lämpligt sätt övervaka och begränsa dessa risker och att omedelbart avsluta samarbetet om utövandet av rättigheterna omöjliggörs i praktiken eller på begäran av de behöriga myndigheterna enligt punkt 3 sista strecksatsen.

3. För att garantera en effektiv tillsyn av ett e-penninginstitut som samarbetar med ett annat företag på det sätt som beskrivs i punkt 2, skall medlemsstaterna se till att de behöriga myndigheterna kan

a) begära att det andra företaget tillhandahåller alla uppgifter som kan vara relevanta för tillsynen av e-penninginstitutet,

b) genomföra eller låta externa inspektörer genomföra inspektioner på plats hos det andra företaget för att kontrollera sådana uppgifter, och

c) kräva att e-penninginstitutet omgående rättar till eventuella brister och om nödvändigt omedelbart upphäver det avtal som ligger till grund för samarbetet med det andra företaget.

Artikel 7

Undantag

1. Medlemsstaterna får undanta e-penninginstitut från tillämpningen av artikel 1.4, 3.1 och artikel 8 i detta direktiv och direktiven 77/780/EEG och 89/646/EEG om all verksamhet av det slag som avses i artikel 1.3 a som institutet genomför ensamt eller i samarbete med andra e-penninginstitut uppfyller följande villkor:

a) Verksamheten genererar skulder i samband med utestående e-pengar som normalt inte överstiger 10 miljoner ecu och som aldrig överstiger 12 miljoner ecu.

b) I de avtal om e-pengar som ligger till grund för verksamheten fastställs att högst 150 ecu kan lagras på den elektroniska produkt som ställs till användarnas förfogande som betalningsmedel.

Ett e-penninginstitut som undantagits från tillämpningen av någon av de ovannämnda artiklarna skall inte omfattas av den etableringsfrihet eller frihet att tillhandahålla tjänster som fastställs i rådets direktiv 89/647/EEG.

2. Vid tillämpning av detta direktiv på företag som ansöker om undantag enligt punkt 1 eller för vilka ett undantag har beviljats avses med:

a) behöriga myndigheter: de nationella myndigheter som ansvarar för tillsynen av e-penninginstitut.

b) kapitalbas: kapitalbas enligt definitionen i direktiv 89/299/EEG (10).

Artikel 8

Auktorisation av redan verksamma institut

1. Auktorisation skall anses föreligga i fråga om sådana institut för elektroniska pengar som omfattas av detta direktiv, men som redan är verksamma då bestämmelserna för genomförande av direktivet träder i kraft, och som inledde sin verksamhet enligt gällande bestämmelser i den medlemsstat i vilken institutets huvudkontor ligger. Medlemsstaterna skall ålägga sådana e-penninginstitut att inom rimlig tid inkomma med alla uppgifter som är relevanta för att de behöriga myndigheterna skall kunna bedöma om institutet uppfyller kraven i direktivet, vilka åtgärder som krävs för att se till att de uppfylls eller om auktorisationen skall återkallas.

2. Presumtionen enligt punkt 1 första meningen skall inte gälla e-penninginstitut som har beviljats undantag enligt artikel 7. Om ett sådant undantag först måste godkännas av de behöriga myndigheterna, skall presumtionen vara ogiltig från den tidpunkt då undantaget beviljas.

Artikel 9

1. Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 31 december [1999]. De skall genast underrätta kommissionen om detta.

När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.

2. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.

Artikel 10

Detta direktiv träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.

Artikel 11

Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.

(1) EGT L 322, 17.12.1977, s. 30.

(2) EGT L 386, 30.12.1989, s. 1.

(3) EGT L 110, 28.4.1992, s. 52.

(4) EGT L 386, 30.12.1989, s. 14.

(5) EGT L 29, 5.2.1993, s. 1.

(6) EGT L 141, 11.6.1993, s. 1.

(7) EGT L 141, 11.6.1993, s. 27.

(8) EGT L 166, 28.6.1991, s. 77.

(9) EGT L 110, 28.4.1992, s. 52.

(10) EGT L 124, 5.5.1989, s. 16.