Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om "Förslag till rådets förordning om ändring av förordning (EG) nr 1258/1999 om finansiering av den gemensamma jordbrukspolitiken"

(KOM(2002) 293 slutlig - 2002/0125 (CNS)

(2003/C 61/11)

Den 19 juli 2002 beslutade rådet att i enlighet med artikel 152 i EG-fördraget rådfråga Ekonomiska och sociala kommittén om ovannämnda förslag.

Sektionen för jordbruk, landsbygdsutveckling och miljö, som svarat för kommitténs beredning av ärendet, antog sitt yttrande den 29 augusti 2002. Föredragande var Rudolf Strasser.

Vid sin 393:e plenarsession den 18-19 september 2002 (sammanträdet den 18 september 2002) antog Ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 128 röster för och 3 nedlagda röster.

1. Inledning

1.1. Kommissionens förslag går ut på att förlänga tidsperioden för möjligheten att vägra finansiering med medel från garantifonden för jordbruket (EUGFJ). I artikel 7.4 i rådets förordning (EG) nr 1258/1999 (finansiering av den gemensamma jordbrukspolitiken) föreskrivs att det inte är möjligt att vägra finansiering av de utgifter som har betalts mer än tjugofyra månader innan kommissionen skriftligen har meddelat de berörda medlemsstaterna om resultatet av sina kontroller.

1.2. Kommissionen föreslår att denna tidsperiod skall förlängas till 36 månader. I förslagets motivering betonas bland annat följande:

- Begränsningen skall tillämpas på ett sätt som bättre tar hänsyn till Europeiska unionens ekonomiska intressen.

- Det är meningen att förlängningen av referensperioden skall leda till att "de inkorrekta utgifterna minskas".

1.3. En arbetsgrupp som kommissionen inrättade 1993 för reformen av räkenskaperna beträffande garantifonden för jordbruket (EUGFJ) ansåg att man borde fastställa bestämmelser som gör det möjligt att korrigera utgifter inom en tidsram på 36 månader. Rådet tog dock inte hänsyn till detta förslag utan fastställde en tidsperiod på 24 månader.

2. Kommentarer

2.1. Kommittén anser att kommissionen helt klart bör kunna kräva tillbaka medel som givits ut på ett inkorrekt sätt för att undvika negativa ekonomiska konsekvenser för gemenskapsbudgeten. I detta hänseende bör man beakta att det finns olika grunder för regelvidrig användning av betalningar. En orsak som kommissionen tar upp, kan vara att brister uppstår direkt efter införandet av nya bestämmelser eller efter betydande ändringar av olika bestämmelser. Om man liksom de senaste åren ofta ändrar förordningar och direktiv förstärks detta problem.

2.2. Kommittén anser därför att kommissionen bör förses med nödvändiga medel för förstärkning av de förebyggande kontrollerna, dels för att avhjälpa brister i tid, dels för att vid behov utveckla medlemsstaternas förvaltning.

2.3. Kommittén tvivlar dock på att man nämnvärt kommer att kunna minska antalet felaktiga utbetalningar genom att förlänga referensperioden. Man kan nämligen inte förvänta sig att andelen upptäckta fall av felaktiga utbetalningar därigenom kommer att öka. Om referensperioden förlängs till 36 månader skulle nämligen skuldrisken för medlemsstaterna kunna öka, och bevisföringen kan försvåras.

Bryssel den 18 september 2002.

Ekonomiska och sociala kommitténs

ordförande

Göke Frerichs