[pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |

Bryssel den 1.2.2006

SEK(2006) 108 slutlig

Rekommendation till

RÅDETS YTTRANDE

enligt artikel 5.3 i rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om Belgiens uppdaterade stabilitetsprogram, 2005-2009

(framlagt av kommissionen)

MOTIVERING

Bakgrund

Stabilitets- och tillväxtpakten som trädde i kraft den 1 juli 1998 syftar till att genom sunda offentliga finanser stärka förutsättningarna för prisstabilitet och stark hållbar tillväxt som kan bidra till ökad sysselsättning. Pakten ändrades första gången 2005. Reformen genomfördes mot bakgrund av att pakten har visat sig användbar för att förankra budgetdisciplin, samtidigt som dess effektivitet och ekonomiska underbyggnad behövde stärkas och de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet säkerställas.

Enligt rådets förordning (EG) nr 1466/97 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken [1] , som utgör en del av pakten, skall medlemsstaterna lägga fram stabilitets- och konvergensprogram och årliga uppdateringar av dessa för rådet (medlemsstater som redan infört den gemensamma valutan skall lägga fram [uppdaterade] stabilitetsprogram och medlemsstater som ännu inte infört den gemensamma valutan skall lägga fram [uppdaterade] konvergensprogram). Belgiens första konvergensprogram lades fram i december 1998. I enlighet med förordningen yttrade sig rådet om programmet den 15 mars 1999 på grundval av en rekommendation från kommissionen och efter att ha hört Ekonomiska och finansiella kommittén. I enlighet med samma förfarande bedöms uppdaterade stabilitets- och konvergensprogram av kommissionen och granskas av den ovannämnda kommittén. De kan även granskas av rådet.

I dessa program skall medlemsstaterna ange sina mål för de offentliga finanserna på medellång sikt och beskriva genom vilka politiska åtgärder dessa mål skall uppnås samt de ekonomiska antaganden som planen bygger på. Efter reformen av stabilitets- och tillväxtpakten skall målen på medellång sikt differentieras mellan enskilda medlemsstater mot bakgrund av de stora ekonomiska och finanspolitiska skillnaderna i EU, även med avseende på de finanspolitiska riskerna för de offentliga finansernas hållbarhet. Andra inslag i reformen är bland annat att en mer symmetrisk strategi bör eftersträvas för finanspolitiken över konjunkturcykeln, genom att striktare budgetdisciplin tillämpas under goda tider, samtidigt som ”omfattande strukturreformer” med en kontrollerbar effekt på de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet bör beaktas vid en tillfällig avvikelse från målen på medellång sikt eller anpassningsbanan mot dem.

Kommissionen har granskat det uppdaterade stabilitetsprogram som Belgien nyligen lämnade in med beaktande av kommissionens höstprognos 2005 samt uppförandekoden [2] , den allmänt vedertagna metoden för uppskattning av potentiell total produktion och konjunkturrensade saldon och de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken som ingår i de integrerade riktlinjerna för perioden 2005–2008, och har på grundval av nedanstående analys överlämnat en rekommendation till rådets yttrande om programmet.

Bedömning

(1) Belgien lade fram 2005 års uppdatering av sitt stabilitetsprogram den 5 december 2005, vilket var en vecka efter det att tidsfristen hade löpt ut. Det omfattar perioden 2005-2009. Programmet motsvarar i stort sett den modellstruktur och de krav på uppgifter för stabilitets- och konvergensprogram som definieras i den nya uppförandekoden [3] .

(2) I Belgien har den reala BNP-tillväxten legat runt 2 % i genomsnitt under den senaste tioårsperioden, vilket är något högre än genomsnittet för euroområdet. Sysselsättningsgraden är däremot låg (runt 60 %) och arbetslösheten uppvisar betydande regionala skillnader och en hög andel långtidsarbetslöshet. Sedan 2000 har Belgien upprätthållit ett saldo i den offentliga sektorns finanser nära balans.

(3) Det makroekonomiska scenario som läggs fram i programmet bygger på en viss förbättring av real BNP-tillväxt till 2,2 % i genomsnitt över perioden 2006–2009, efter ett relativt svagt utfall 2005 (1,4 %), samt en sakta men säkert stigande sysselsättning (0,7 % per år). Scenariet kan anses trovärdigt och avviker endast marginellt från det som läggs fram i kommissionens höstprognos 2005. Det negativa produktionsgapet väntas minska i omfattning mot slutet av programperioden. Programmets inflationsframräkningar är visserligen något högre än i kommissionens höstprognos, men de förefaller realistiska med tanke på att de antaganden som har gjorts om externa faktorer är något mindre gynnsamma.

(4) Den 17 februari 2005 godkände rådet i sitt yttrande den budgetstrategi som hade lagts fram i 2004 års uppdatering av Belgiens stabilitetsprogram. Vad gäller budgetgenomförandet 2005 beräknas i kommissionens höstprognos 2005 att de offentliga finanserna kommer att vara i balans 2005, vilket är i linje med målet i den förra uppdateringen av stabilitetsprogrammet, trots att BNP-tillväxten blev betydligt lägre. Den statistiska redovisningen av ett antal enstaka transaktioner behöver dock fortfarande klargöras med Eurostat och kan leda till en stor tillfällig ökning av underskottet för 2005.[4]

(5) Den finanspolitiska strategi som beskrivs i det uppdaterade programmet syftar till att bibehålla balans i den offentliga sektorns finanser fram till 2006 och därefter bygga upp överskott (upp till 0,7 % av BNP 2009) för att skuldkvoten skall kunna fortsätta att minska. Efter en successiv minskning från 7,2 % av BNP 2001 till 4,3 % 2005, väntas det primära överskottet stabiliseras knappt över 4 % av BNP från och med 2006. Enligt programmet kommer den offentliga intäktskvoten att minska (främst till följd av en minskning av skattebelastningen på arbetskraft), men detta uppvägs mer än väl av en sänkning av utgiftskvoten (främst ränteutgifter). Enstaka och andra tillfälliga åtgärder har fortfarande stor vikt under 2006 (0,6 % av BNP), även om de belgiska myndigheterna planerar att i allt mindre utsträckning tillgripa den typen av åtgärder från och med 2006. Den nya uppdateringen bekräftar i stort sett den finanspolitiska strategi som lades fram i det föregående programmet, mot bakgrund av praktiskt taget liknande förutsättningar.

(6) Enligt kommissionens beräkningar med den allmänt vedertagna metoden på grundval av programmet, kommer det strukturella saldot (dvs. efter konjunkturrensning och utan beaktande av enstaka och andra tillfälliga åtgärder) att förbättras med nästan 1 % av BNP över programperioden. Det försämras från plus minus noll 2005 till ett underskott på 0,25 % av BNP 2006, för att sedan åter förbättras, till ett överskott på 0,5 % av BNP 2007. Därefter beräknas förbättringen av det strukturella saldot att ske mer gradvis, för att nå nästan 1 % av BNP 2009. De belgiska myndigheterna har fastställt ett strukturellt saldo på 0,5 % av BNP som mål på medellång sikt i den mening som avses i stabilitets- och tillväxtpakten, och det förväntas vara uppfyllt 2007. Eftersom målet på medellång sikt är mer långtgående än riktmärket (för vilken målnivån är ett underskott på ca 1 % av BNP) bör det, om det uppnås, uppfylla villkoret att ge en tillräcklig marginal för att förebygga alltför stora underskott. Detta mål på medellång sikt anses lämpligt enligt den aktuella bedömningen, eftersom det ligger inom det intervall som i stabilitets- och tillväxtpakten och uppförandekoden har fastställts för euroområdet och medlemsstater som ingår i ERM II, och det är mer ambitiöst än vad som krävs med avseende på skuldkvoten och den genomsnittliga potentiella BNP-tillväxten på lång sikt.

(7) Sammantaget kan budgetutfallet bli sämre än vad som beräknas i programmet, särskilt under åren 2006–2007. Det makroekonomiska scenariet kan visserligen anses realistiskt och regeringen har nyligen infört nya åtgärder för att bättre kontrollera utgifterna för hälso- och sjukvård, men för 2006 verkar de skatteintäkter som planeras enligt programmet vara något optimistiskt räknade och utgiftsberäkningarna förefaller inte innehålla några säkerhetsmarginaler mot oväntat dåliga utfall. För 2007 finns det ingen förklaring i programmet till hur de betydande enstaka och andra tillfälliga åtgärder som löper ut skall uppvägas. Det skall dock erkännas att de belgiska myndigheterna under senare tid har visat en stor beslutsamhet när det gäller att uppfylla sina balanserade mål för de offentliga finanserna.

(8) Med hänsyn tagen till ovanstående riskbedömning är det möjligt att programmets finanspolitiska strategi inte riktigt räcker till för att fram till 2007 uppfylla de mål på medellång sikt som de belgiska myndigheterna har fastställt i programmet. Å andra sidan är dock programmets mål på medellång sikt enligt vad som konstaterats ovan mer ambitiösa än vad som krävs enligt stabilitets- och tillväxtpakten och den finanspolitiska strategi som beskrivs förefaller räcka till för att klara ett budgetsaldo i strukturella termer som kan anses vara lämpligt enligt pakten över hela programperioden. Finanspolitiken i programmet ger även en tillräcklig säkerhetsmarginal som motverkar riskerna att överskrida underskottströskeln på 3 % av BNP under normala konjunktursvängningar. Den genomsnittliga årliga förbättringen av det strukturella saldot är visserligen liten, men anpassningstakten mot målet på medellång sikt är i stort sett godtagbar. Under 2006 är anpassningen emellertid inte i linje med kraven i stabilitets- och tillväxtpakten, eftersom den planerade försämringen av det strukturella saldot är 0,25 % av BNP i ett läge där produktionsgapet (visserligen fortfarande negativt) är i avtagande.

(9) Den belgiska skuldkvoten förblir långt högre än referensvärdet på 60 % av BNP (94 % av BNP i slutet av 2005), men har förevisat en imponerande minskning ända sedan 1993 (137 % av BNP). Efter en tillfällig uppbromsning 2005 till följd av att en skuld övertogs från det nationella järnvägsbolaget SNCB, (motsvarande 2,5 % av BNP), beräknas skuldkvoten fortsätta minska, till under 80 % 2009. Den största drivkraften bakom minskningen är alltjämt det stora primära överskottet (som dock har gått ned från något över 7 % av BNP 2001 till något över 4 % 2005). Skuldutvecklingen skulle kunna bli mindre gynnsam än enligt programmets beräkningar med tanke på den ovan diskuterade möjligheten att budgetutfallet blir sämre än väntat. Skuldkvoten verkar trots detta vara på en tillräckligt avtagande trend mot referensvärdet och närmar sig detta i snabb takt.

(10) I fråga om de offentliga finansernas hållbarhet förefaller Belgien löpa en medelstor risk med anledning av de prognostiserade budgetkostnaderna för den åldrande befolkningen. Bruttoskuldens nuvarande nivå är visserligen avtagande, men den ligger fortfarande långt över referensvärdet, och en kontinuerlig minskning av skuldkvoten är beroende av att det går att bibehålla höga primära överskott över en lång tid. Den belgiska strategin att göra långsiktiga överväganden till det centrala inslaget i finanspolitiken, bl. a. genom skuldminskning, kommer otvivelaktigt att minska riskerna för bristande hållbarhet och ”lagen om en åldrandefond” stärker det politiska åtagandet genom att rättsligt bindande mål fastställs för finanspolitiken. Dessutom bör den senaste tidens åtgärder för att höja den effektiva pensionsåldern och sysselsättningsgraden ge ett positivt bidrag till de offentliga finansernas hållbarhet. Det är dock möjligt att det nuvarande saldot i de offentliga finanserna inte räcker till för att helt fånga upp den stora utgiftsökningen till följd av den åldrande befolkningen, vilket understryker vikten av att bibehålla stora primära överskott under de kommande åren.

(11) De finanspolitiska åtgärder som föreslås är i stort sett förenliga med de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken, vilka utgör en del av de integrerade riktlinjerna för perioden 2005–2008. Särskilt minskningen av skuldkvoten sker i tillfredsställande takt och ett antal reformer genomförs för att förbättra socialförsäkringssystemets hållbarhet. Minskningen av den strukturella balansen 2006 är dock inte helt i linje med den integrerade riktlinje som föreskriver att alla nödvändiga korrigerande åtgärder skall vidtas för att nå målet på medellång sikt.

(12) I det nationella handlingsprogram som Belgien lade fram den 26 oktober 2005 i samband med den förnyade Lissabonstrategin för tillväxt och sysselsättning framhålls bl.a. följande utmaningar av särskild finanspolitisk betydelse: i) Att stödja sysselsättningen genom att minska skatten på arbete och ii) att bibehålla de offentliga finanserna nära balans och börja bygga upp överskott från och med 2007, för att skuldkvoten skall kunna fortsätta att minska. De förväntade effekterna av de åtgärder som föreslås i handlingsprogrammet framgår dock inte i tillräcklig utsträckning av de beräkningar av de offentliga finansernas utveckling som ingår i stabilitetsprogrammet. De finanspolitiska åtgärder som beskrivs i stabilitetsprogrammet verkar för övrigt i stort sett vara i linje med de som planeras i det nationella handlingsprogrammet.

Mot bakgrund av ovanstående bedömning kan de offentliga finanserna anses vara sunda och den kontinuerliga skuldminskning som planeras i programmet utgör ett exempel på att finanspolitiken drivs i enlighet med stabilitets- och tillväxtpakten. Det vore dock lämpligt att Belgien ökar den strukturella anpassningen 2006 och under de därpå följande åren identifierar och genomför ytterligare strukturåtgärder för att uppnå de finanspolitiska målen och därigenom minskar behovet av att tillgripa enstaka åtgärder.

Rekommendation till

RÅDETS YTTRANDE

enligt artikel 5.3 i rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om Belgiens uppdaterade stabilitetsprogram, 2005-2009

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR AVGETT FÖLJANDE YTTRANDE

med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,

med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken [5] , särskilt artikel 5.3 i denna,

med beaktande av kommissionens rekommendation, och

efter samråd med Ekonomiska och finansiella kommittén.

HÄRIGENOM FRAMFÖRS FÖLJANDE:

1. I Belgien har den reala BNP-tillväxten legat runt 2 % i genomsnitt under den senaste tioårsperioden, vilket är något högre än genomsnittet för euroområdet. Sysselsättningsgraden är däremot låg (runt 60 %) och arbetslösheten uppvisar betydande regionala skillnader och en hög andel långtidsarbetslöshet. Sedan 2000 har Belgien upprätthållit ett saldo i den offentliga sektorns finanser nära balans.

2. Den 17 februari 2005 godkände rådet i sitt yttrande den budgetstrategi som hade lagts fram i 2004 års uppdatering av Belgiens stabilitetsprogram.

3. Vad gäller budgetgenomförandet 2005 beräknas i kommissionens höstprognos 2005 att de offentliga finanserna kommer att vara i balans 2005, vilket är i linje med målet i den förra uppdateringen av stabilitetsprogrammet, trots att BNP-tillväxten blev betydligt lägre. Den statistiska redovisningen av ett antal enstaka transaktioner behöver dock fortfarande klargöras med Eurostat och kan leda till en stor enstaka ökning av underskottet för 2005.[6]

4. Den [14 februari 2006] granskade rådet Belgiens uppdaterade stabilitetsprogram, som omfattar perioden 2005-2009. Programmet motsvarar i stort sett den modellstruktur och de krav på uppgifter för stabilitets- och konvergensprogram som definieras i den nya uppförandekoden [7] .

5. I programmets bakomliggande makroekonomiska scenario räknar man med att den reala BNP-tillväxten skall öka från 1,4 % år 2005 till i genomsnitt 2,2 % under resten av programperioden. Enligt nu tillgänglig information förefaller detta scenario bygga på rimliga tillväxtantaganden. Inflationsberäkningarna i programmet förefaller också vara realistiska.

6. Den finanspolitiska strategi som beskrivs i programmet syftar till att bibehålla balans i den offentliga sektorns finanser fram till 2006 och därefter bygga upp överskott (upp till 0,7 % av BNP 2009) för att skuldkvoten skall kunna förbli på en nedåtgående trend. Efter en successiv minskning från 7,2 % av BNP 2001, väntas det primära överskottet stabiliseras knappt över 4 % av BNP från och med 2007. Enligt programmet kommer de offentliga intäkterna att minska (främst till följd av en minskning av skattebelastningen på arbetskraft), men detta uppvägs mer än väl av en sänkning av utgiftskvoten (främst ränteutgifter). Den nya uppdateringen bekräftar i sort sett den finanspolitiska strategi som lades fram i det föregående programmet, mot bakgrund av praktiskt taget liknande förutsättningar.

7. Enligt beräkningar med den allmänt vedertagna metoden väntas det strukturella saldot förbättras med nästan 1 procent av BNP under programperioden (dvs. det konjunkturrensade saldot netto efter engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder). Myndigheterna har fastställt budgetmålet på medellång sikt till 0,5 % av BNP med syftet att till år 2007 uppnå denna budgetställning. Eftersom målet på medellång sikt är mer långtgående än riktmärket (för vilken målnivån är ett underskott på ca 1 % av BNP) bör det, om det uppnås, uppfylla villkoret att ge en tillräcklig marginal för att förebygga alltför stora underskott. Detta mål på medellång sikt anses lämpligt enligt den aktuella bedömningen, eftersom det ligger inom det intervall som i stabilitets- och tillväxtpakten och uppförandekoden har fastställts för euroområdet och medlemsstater som ingår i ERM II, och det är mer ambitiöst än vad som krävs med avseende på skuldkvoten och den genomsnittliga potentiella BNP-tillväxten på lång sikt.

8. Budgetutfallet kan bli sämre än vad som beräknas i programmet, särskilt under åren 2006 och 2007. Det makroekonomiska scenariet kan visserligen anses realistiskt och regeringen har nyligen infört nya åtgärder för att bättre kontrollera utgifterna för hälso- och sjukvård, men för 2006 verkar de skatteintäkter som planeras enligt programmet vara något optimistiska och utgiftsberäkningarna förefaller inte innehålla några säkerhetsmarginaler mot oväntat dåliga utfall. För 2007 finns det ingen förklaring i programmet till hur man skall uppväga de betydande enstaka och andra tillfälliga åtgärder som löper ut. Det skall dock erkännas att de belgiska myndigheterna under senare tid har visat en stor beslutsamhet när det gäller att uppfylla sina balanserade mål för de offentliga finanserna.

9. Mot bakgrund av denna riskbedömning är det möjligt att programmets budgetpolitik inte räcker för att programmets medelfristiga mål säkert skall kunna uppnås till 2007, enligt programmets plan. Programmets mål på medellång sikt är emellertid, som ovan konstaterats, mer ambitiösa än vad som krävs enligt stabilitets- och tillväxtpakten. Budgetstrategin förefaller tillräcklig för att över hela programperioden uppnå en strukturell budgetställning som kan anses lämplig enligt pakten. Den budgetstrategi som beskrivs i programmet bör även över hela programperioden ge en tillräcklig säkerhetsmarginal för att motverka riskerna för att överskrida underskottströskeln på 3 % av BNP under normala konjunktursvängningar. Vad beträffar anpassningsbanan mot det finanspolitiska målet på medellång sikt är den genomsnittliga årliga förbättringen av det strukturella saldot visserligen liten, men anpassningstakten mot målet på medellång sikt är i stort sett godtagbar. Under 2006 är anpassningen emellertid inte i linje med kraven i stabilitets- och tillväxtpakten, eftersom den planerade försämringen av det strukturella saldot är 0,25 % av BNP i ett läge där produktionsgapet (visserligen fortfarande negativt) är i avtagande.

10. Skuldkvoten beräknas ha uppgått till 94 % av BNP i slutet av 2005, vilket är långt över fördragets referensvärde på 60 % av BNP. I programmet beräknas skuldkvoten minska med 16 procentenheter av BNP över programperioden, till 80 % av BNP. Skuldkvoten kan utveckla sig i en mindre gynnsam riktning än vad som förväntades i programmet med beaktande av riskerna i samband med de nämnda finanspolitiska målen. Skuldkvoten verkar trots detta vara på en tillräckligt avtagande trend mot referensvärdet och närmar sig detta i snabb takt.

11. I fråga om de offentliga finansernas hållbarhet förefaller Belgien löpa en medelstor risk med anledning av de prognostiserade budgetkostnaderna för den åldrande befolkningen. Bruttoskuldens nuvarande nivå är visserligen avtagande, men den ligger fortfarande långt över referensvärdet, och en kontinuerlig minskning av skuldkvoten är beroende av att det går att bibehålla höga primära överskott över en lång tid. Den belgiska strategin att göra långsiktiga överväganden till det centrala inslaget i finanspolitiken, bl. a. genom skuldminskning, kommer otvivelaktigt att minska riskerna för bristande hållbarhet och lagen om en åldrandefond stärker det politiska åtagandet genom att rättsligt bindande mål fastställs för finanspolitiken. Dessutom bör den senaste tidens åtgärder för att höja den effektiva pensionsåldern och sysselsättningsgraden ge ett positivt bidrag till de offentliga finansernas hållbarhet. Det är dock möjligt att det nuvarande saldot i de offentliga finanserna inte räcker till för att helt fånga upp den stora utgiftsökningen till följd av den åldrande befolkningen, vilket understryker vikten av att bibehålla stora primära överskott under de kommande åren.

12. De finanspolitiska åtgärder som föreslås är i stort sett förenliga med de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken, vilka utgör en del av de integrerade riktlinjerna för perioden 2005–2008. Särskilt minskningen av skuldkvoten sker i tillfredsställande takt och ett antal reformer genomförs för att förbättra socialförsäkringssystemets hållbarhet. Minskningen av den strukturella balansen 2006 är dock inte helt i linje med den integrerade riktlinje som föreskriver att alla nödvändiga korrigerande åtgärder skall vidtas för att nå målet på medellång sikt.

13. I det nationella handlingsprogram som Belgien lade fram den 26 oktober 2005 i samband med den förnyade Lissabonstrategin för tillväxt och sysselsättning framhålls bl.a. följande utmaningar av särskild finanspolitisk betydelse: i) Att stödja sysselsättningen genom att minska skatten på arbete och ii) att bibehålla de offentliga finanserna nära balans och börja bygga upp överskott från och med 2007, för att skuldkvoten skall kunna förbli på en nedåtgående trend. De förväntade effekterna av de åtgärder som föreslås i handlingsprogrammet framgår dock inte i tillräcklig utsträckning av de beräkningar av de offentliga finansernas utveckling som ingår i stabilitetsprogrammet. De finanspolitiska åtgärder som beskrivs i stabilitetsprogrammet verkar för övrigt i stort sett vara i linje med de som planeras i det nationella handlingsprogrammet.

Mot bakgrund av ovanstående bedömning anser rådet att de offentliga finanserna i princip är sunda och att den kontinuerliga skuldminskning som planeras i programmet utgör ett exempel på finanspolitik som drivs i enlighet med stabilitets- och tillväxtpakten. Belgien bör dock öka den strukturella anpassningen 2006 och under de därpå följande åren identifierar och genomför ytterligare strukturåtgärder för att uppnå de finanspolitiska målen och därigenom minskar behovet av att tillgripa enstaka åtgärder.

Jämförelse av prognostiserade nyckeltal för makroekonomin och de offentliga finanserna

2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |

Real BNP (förändring i procent) | SP dec 2005 | 2,6 | 1,4 | 2,2 | 2,1 | 2,3 | 2,2 |

KOM nov 2005 | 2,6 | 1,4 | 2,1 | 2,0 | Ej till. | Ej till. |

SP dec 2004 | 2,4 | 2,5 | 2,5 | 2,1 | 2,0 | Ej till. |

HIKP-inflation (%) | SP dec 2005 | 1,9 | 2,9 | 2,8 | 2,0 | 1,9 | 1,7 |

KOM nov 2005 | 1,9 | 2,7 | 2,6 | 1,9 | Ej till. | Ej till. |

SP dec 2004 | 1,9 | 2,0 | 1,8 | 1,8 | 1,8 | Ej till. |

BNP-gap (i % av potentiell BNP) | SP dec 20051 | -0,2 | -0,8 | -0,6 | -0,6 | -0,5 | -0,4 |

KOM nov 20052 | -0,1 | -0,8 | -0,8 | -1,0 | Ej till. | Ej till. |

SP dec 20041 | -0,8 | -0,5 | -0,2 | -0,4 | -0,5 | Ej till. |

Off. sektorns finansiella sparande (i % av BNP) | SP dec 2005 | 0,0 | 0,0 | 0,0 | 0,3 | 0,5 | 0,7 |

KOM nov 2005 | 0,0 | 0,0 | -0,3 | -0,5 | Ej till. | Ej till. |

SP dec 2004 | 0,0 | 0,0 | 0,0 | 0,3 | 0,6 | Ej till. |

Primärsaldo (% av BNP) | SP dec 2005 | 4,8 | 4,3 | 4,1 | 4,2 | 4,1 | 4,1 |

KOM nov 2005 | 4,8 | 4,4 | 3,8 | 3,4 | Ej till. | Ej till. |

SP dec 2004 | 4,9 | 4,5 | 4,4 | 4,5 | 4,7 | Ej till. |

Konjunkturrensat saldo (% av BNP) | SP dec 20051 | 0,1 | 0,4 | 0,3 | 0,6 | 0,8 | 0,9 |

KOM nov 2005 | 0,1 | 0,4 | 0,1 | 0,0 | Ej till. | Ej till. |

SP dec 20041 | 0,5 | 0,3 | 0,1 | 0,5 | 0,9 | Ej till. |

Strukturellt saldo (% av BNP) | SP dec 20054 | Ej till. | 0,0 | -0,3 | 0,4 | 0,7 | 0,9 |

KOM nov. 20055 | -0,6 | 0,0 | -0,4 | 0,0 | Ej till. | Ej till. |

SP dec 2004 | Ej till. | Ej till. | Ej till. | Ej till. | Ej till. | Ej till. |

Offentliga sektorns bruttoskuld (% av BNP) | SP dec 2005 | 94,7 | 94,3 | 90,7 | 87,0 | 83,0 | 79,1 |

KOM nov 2005 | 96,2 | 94,9 | 91,1 | 88,1 | Ej till. | Ej till. |

SP dec 2004 | 96,6 | 95,5 | 91,7 | 88,0 | 84,2 | Ej till. |

Anm. 1 Kommissionens beräkningar baserar sig på uppgifterna i programmet. 2 Grundat på en potentiell tillväxt på 2,0 %, 2,1 %, 2,1 % respektive 2,3 % under perioden 2004–2007. 3 Konjunkturrensat saldo (liksom i raderna ovanför) utan beaktande av enstaka och tillfälliga åtgärder. 4 Enstaka och andra tillfälliga åtgärder hämtade från programmet (0,4 % av BNP 2004 och 2005 och 0,6 % 2006, samtliga underskottsminskande). Siffrorna för de tillfälliga åtgärderna från och med 2007 (0,2 % 2007, 0,1 % 2008 och 0,0 % 2009) tillhandahölls av de belgiska myndigheterna efter det att programmet hade lämnats in med anmärkningen att de ”bör betraktas som antaganden och inte föregriper några av de belgiska myndigheternas beslut”. 5 Enstaka och andra tillfälliga åtgärder hämtade från kommissionens höstprognos 2005 (0,4 % av BNP 2005 och 0,5 % 2006, samtliga underskottsminskande). Källor: Stabilitetsprogrammet (SP), kommissionens höstprognos 2005 (KOM) samt kommissionens beräkningar. |

[1] EGT L 209, 2.8.1997, s. 1. Förordningen ändrad genom förordning (EG) nr 1055/2005 (EUT L 174, 7.7.2005, s. 1). De dokument som det hänvisas till i texten återfinns på webbplatsen

http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm

[2] ”Närmare angivelser för genomförandet av stabilitets- och tillväxtpakten samt riktlinjer för stabilitets- och konvergensprogrammens utformning och innehåll”, som godkändes av Ekofinrådet den 11 oktober 2005.

[3] Programmet innehåller inte något särskilt avsnitt om de offentliga finansernas institutionella aspekter. Det finns även luckor i de obligatoriska uppgifterna och inte heller alla frivilliga uppgifter som anges i den nya uppförandekoden har tillhandahållits.

[4] För närvarande har regeringens övertag av järnvägsbolagets skuld (2,5 % av BNP) bokförts utan att ge någon effekt på det offentliga underskottet, medan värdepapperiseringen av skatteskulder under 2005 (0,2 % av BNP) har registrerats som underskottsminskande.

[5] EGT L 209, 2.8.1997, s. 1. Förordningen ändrad genom förordning (EG) nr 1055/2005 (EUT L 174, 7.7.2005, s. 1). De dokument som det hänvisas till i texten återfinns på webbplatsen

http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm

[6] För närvarande har regeringens övertagande av järnvägsbolagets skuld (2,5 % av BNP) bokförts utan att ge någon effekt på det offentliga underskottet, medan värdepapperiseringen av skatteskulder under 2005 (0,2 % av BNP) har registrerats som underskottsminskande.

[7] Programmet innehåller inte något särskilt avsnitt om de offentliga finansernas institutionella aspekter, men vissa upplysningar om dessa frågor ges i andra avsnitt. Det finns även luckor i de obligatoriska uppgifterna och inte heller alla frivilliga uppgifter som anges i den nya uppförandekoden har tillhandahållits.