RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN RESULTATEN AV DEN FJÄRDE FASEN AV SLIM

RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN

RESULTATEN AV DEN FJÄRDE FASEN AV SLIM

INLEDNING

Initiativet SLIM - enklare lagstiftning på den inre marknaden - togs av kommissionen i maj 1996 för att se över hur lagstiftningen för den inre marknaden kan förenklas.

I oktober 1998 inledde kommissionen den fjärde fasen av SLIM [1]. Denna fas inriktades på tre områden: bolagsrätt, direktivet om farliga ämnen samt direktiven om färdigförpackade produkter. Områdena valdes ut efter samråd med medlemsstaterna, Europaparlamentet, Ekonomiska och sociala kommittén samt företrädare för näringslivet.

[1] SEK(1998) 1944, Enklare lagstiftning på den inre marknaden (SLIM): förlängning till en fjärde fas.

SLIM, FAS IV

BOLAGSRÄTT

Bakgrund

I kommissionens arbetsdokument om förlängning av SLIM till en fjärde fas betonades behovet av översyn av de två bolagsrättsliga direktiven (det första och det andra) [2].

[2] Rådets första direktiv 68/151/EEG av den 9 mars 1968 om samordning av de skyddsåtgärder som krävs i medlemsstaterna av de i artikel 58 andra stycket i fördraget avsedda bolagen i bolagsmännens och tredje mans intressen, i syfte att göra skyddsåtgärderna likvärdiga inom gemenskapen, EGT L 65, 14.3.1968. Rådets andra direktiv 77/91/EEG av den 13 december 1976 om samordning av de skyddsåtgärder som krävs i medlemsstaterna av de i artikel 58 andra stycket i fördraget avsedda bolagen i bolagsmännens och tredje mans intressen när det gäller att bilda ett aktiebolag samt att bevara och ändra dettas kapital, i syfte att göra skyddsåtgärderna likvärdiga, EGT L 26, 30.1.1977.

Det första direktivet handlar främst om obligatoriskt lämnande av väsentliga uppgifter om bolag och att berörda parter skall ha tillgång till dem. Vanligen offentliggörs dessa uppgifter i nationella tidningar och tillhandahålls på papper av nationella register. Bred enighet råder om att informationsteknikens utveckling gör det möjligt att förenkla och modernisera sammanställningen och spridningen av dessa uppgifter.

Det andra direktivet trädde i kraft 1977 och gäller för bl.a. bildande av aktiebolag, upprätthållande eller ändring av kapital samt likvärdigt skydd för aktieägare och fordrings ägare. När direktivet tillämpats har det blivit uppenbart att några bestämmelser i det, framför allt om bolagskapital, måste ändras för att skapa mer flexibilitet för bolagen och aktieägarna. Dessutom anses det att några bestämmelser om bildande av bolag är en orimligt stor administrativ belastning och att de bör ersättas av mindre betungande regler.

Rekommendationer [3]

[3] Den fullständiga listan med rekommendationer om de två bolagsrättsliga direktiven återfinns som bilaga 1.

Rådets första direktiv

Vid sin översyn av det första direktivet kom SLIM-gruppen fram till att den nya informationstekniken bör användas för att modernisera och förenkla de bestämmelser om registrering och uppgiftslämning som i enlighet med direktivet gällt sedan 1967. Därför rekommenderade gruppen att de nuvarande rutinerna enligt artiklarna 2-6 i direktivet ersätts med ett system enligt följande:

- Elektronisk registrering av bolagshandlingar, vilket innebär bättre tillgång till och spridning av uppgifterna.

Det anses att en eventuell övergång till elektroniska bolagsregister kräver omsorgsfull planering och förberedelse, och att medlemsstaterna behöver en övergångsperiod på upp till fem år för omställningen. Under övergångsperioden kan medlemsstaterna välja att fortsätta med sina nuvarande (icke elektroniska) registreringssystem, förutsatt att handlingarna omvandlas till elektroniskt format. Efter övergångsperioden skall uppgifterna om bolagen lämnas in och spridas elektroniskt, och innehållet i registret bör vara i samma format.

- Registrering av bolagshandlingar i ett eller flera gemenskapsspråk (även om någon utländsk etablering inte föreligger) i enlighet med bestämmelserna i bolagets hemland.

- Frivilligt inlämnade och spridning av handlingar på andra språk förutsatt att en språkversion gäller som autentisk.

Gruppen tog upp relaterade informationskrav enligt det elfte direktivet med avseende på gränsöverskridande etablering inom Europeiska gemenskapen. Gruppen ville ta bort de befintliga kraven och rekommenderade att värdlandet inte längre skulle tillämpa tilläggskrav utan förlita sig på de (obligatoriska) uppgifter som registrerats och tillhandahålls i den (föreslagna) elektroniska databasen i hemlandets bolagsregister.

Gruppen gick också igenom de nuvarande rutinerna (artikel 9.2.3.) om informationsskyldighet avseende bolagsfunktionärers roll som ombud, och fann att skyldigheten bör utvidgas till bolagsfunktionärer med allmänna ombudsbefogenheter, men om befogenheterna är begränsade skall ingen informationsskyldighet föreligga.

Kommissionens ståndpunkt

-Elektronisk uppgiftslämning

Kommissionen stöder dessa rekommendationer och kommer att undersöka hur det första direktivet kan ändras på bästa sätt. Här kommer kommissionen att fästa stor vikt vid övergångsperiodens längd samt tillgången till den elektroniska informationen och dess säkerhet.

- Språk

Kommissionen instämmer i förslagets mål och kommer att granska det ytterligare för att se om det kan tillämpas i praktiken.

-Gränsöverskridande etableringar (elfte direktivet)

Kommissionen åtar sig att undersöka i vilken omfattning de befintliga kraven på uppgiftslämning om filialer kan förenklas enligt rekommendationens linjer.

-Ombudsbefogenheter

Kommissionen uppmärksammar att denna rekommendation skulle innebära ett nytt informationskrav för bolagen. Innan kommissionen tar på sig att utarbeta ett förslag om ändring av direktivet krävs ytterligare analys och forskning.

Rådets andra direktiv

När SLIM-gruppen gick igenom det andra direktivet inriktade den sig på frågorna nedan.

-Apportegendom (artiklarna 10, 11 och 27)

Enligt direktivet i dess nuvarande lydelse skall egendom som tillförs bolagets kapital vid bildandet eller senare värderas av oberoende sakkunniga. Enligt gruppens uppfattning går det att nöja sig med färre värderingar av sakkunniga, eftersom de inte alltid är nödvändiga i bl.a. följande fall:

- tillgångar (som används som apportegendom) som nyligen varit föremål för en oberoende och tillförlitlig värdering förutsatt att de inte förändrats i väsentlig omfattning.

- Värdepapper, förutsatt att dessa värderas till det pris som gäller på en lagreglerad marknad.

Gruppen uppmärksammade också några problem med definition av apportegendom och särskilt värdering av fordringar på det bolag som godtar apportegendomen.

-Nominellt värde på aktier (artikel 8)

Gruppen såg över tillämpningen av artikel 8, emission av aktier med eller utan nominellt värde, och fann att det råder viss osäkerhet om huruvida artikeln är tillämplig på bolagsbildande och/eller nyemission. Gruppen tog också upp frågan om de nuvarande begreppen i artikeln, nominellt värde och bokfört parivärde, bör bevaras eller om de nuvarande bestämmelserna skulle förenklas med ett system där aktierna helt enkelt står för en andel av bolagets totala värde.

-Tvångsindragning av aktier (artikel 36)

Enligt nuvarande bestämmelser får aktier dras in tvångsvis endast om så stadgades i bolagsordningen eller stiftelseurkunden när de aktier som skall dras in tecknades. Gruppen ansåg att detta inte gav tillräcklig flexibilitet, och rekommenderade att den nuvarande bestämmelsen ändras.

- Förvärv av aktier (artikel 19)

Gruppen fann vid sin översyn av reglerna för bolags förvärv av egna aktier att begränsningen på 10 procent av utestående aktier kan kringgås, och rekommenderade att nya bestämmelser införs.

-Finansiellt stöd (artikel 23)

Gruppen ansåg att de nuvarande förbuden mot finansiellt stöd bör minskas till ett minimum för att ge största flexibilitet, och rekommenderade en nivå motsvarande

- utdelningsbara nettotillgångar, eller

- teckning av nyemitterade aktier.

-Företrädesrätt till börsnoterade bolag (artikel 29)

Gruppen rekommenderade två ändringar i fråga om företrädesrätt. För det första bör styrelsen ha befogenhet att i högst fem år te ut ytterligare aktier som vederlag för kontanttillskott utan företrädesrätt, förutsatt att aktierna ges ut till marknadspris eller något under detta. För det andra bör inget sakkunnigutlåtande om aktiernas värde krävas.

Kommissionens ståndpunkt

-Apportegendom

Kommissionen godtar bägge rekommendationerna och kommer att lägga fram förslag om ändring av direktivet i linje med rekommendationerna. När det gäller definitionen av apportegendom håller kommissionen med om att begreppet behöver förtydligas.

-Nominellt värde

Kommissionen är medveten om behovet av att förtydliga tillämpningen av artikel 8 och ytterligare utreda möjligheten att införa aktier som helt enkelt står för en andel av bolaget, och för vilka ett direkt samband mellan värdet och bolagets kapital inte föreligger.

-Tvångsindragning / Förvärv / Finansiellt stöd / Företrädesrätt

Kommissionen stöder rekommendationerna om dessa fyra frågor och kommer att verka för att lägga fram förslag i linje med dem.

Slutsatser om bolagsrätt

SLIM-gruppen har lagt fram ett antal vittgående förslag inom två viktiga bolagsrättsliga områden. Rekommendationerna inriktas på ett modernare, enklare och Europaomfattande system för bolagsregistrering som kan ge enklare, billigare och mer omfattande tillgång till bolagshandlingar, vilket innebär bättre rättsligt skydd och enklare etablering utrikes. Sammantaget utgör rekommendationerna ett tillfälle att förenkla, modernisera och minska kostnaderna och antalet förfaranden, samtidigt som aktieägarnas och fordringsägarnas intressen tillvaratas.

Kommissionen instämmer för sin del med rekommendationerna i stort, även om den i en del fall förbehåller sig rätten att utföra ytterligare forskning, samråd och analys innan den lägger fram förslag om ändring av de två direktiven. Exemplar av SLIM-gruppens rapport har redan skickats till medlemsstaterna för synpunkter. Kommissionen kommer att gå igenom synpunkterna, och sedan ge ut ett meddelande nästa år om hur den tänker gå vidare.

DIREKTIVET OM FARLIGA ÄMNEN

Bakgrund

SLIM-gruppen såg över tillämpningen av direktiv 67/548/EEG [4] om tillnärmning av lagar och andra författningar om klassificering, förpackning och märkning av farliga ämnen. Direktivet är viktigt för den inre marknaden, och ett av de viktigaste syftena med det är att se till att EU:s inre marknad för kemikalier fungerar, samtidigt som människors hälsa och miljön skyddas.

[4] Rådets direktiv 67/548/EEG av den 27 juni 1967 om tillnärmning av lagar och andra författningar om klassificering, förpackning och märkning av farliga ämnen, EGT L 96, 16.8.1967. Kommissionens direktiv 93/67/EEG av den 20 juli 1993 om principer för bedömning av risker för människor och miljön med ämnen som anmälts enligt rådets direktiv 67/548/EEG, EGT L 227, 8.9.1993. Kommissionens direktiv 91/155/EEG av den 5 mars 1991 om införandet och den närmare utformningen av ett särskilt informationssystem avseende farliga preparat (beredningar) i enlighet med artikel 10 i direktiv 88/379/EEG, EGT L 76, 22.3.1991. Rådets förordning 793/93/EEG av den 23 mars 1993 om bedömning och kontroll av risker med existerande ämnen, EGT L 74, 5.4.1993. Rådets direktiv 76/769/EEG av den 27 juli 1976 om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om begränsning av användning och utsläppande på marknaden av vissa farliga ämnen och preparat (beredningar), EGT L 262, 27.9.1976. Rådets direktiv 98/24/EG av den 7 april 1998 om skydd av arbetstagares hälsa och säkerhet mot risker som har samband med kemiska agenser i arbetet, EGT L 131, 5.5.1998. Rådets direktiv 90/394/EEG av den 28 juni 1990 om skydd för arbetstagare mot risker vid exponering för carcinogener i arbetet, EGT L 196, 26.7.1990. Europaparlamentets och rådets direktiv 99/45/EG av den 31 maj 1999 om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om klassificering, förpackning och märkning av farliga preparat, EGT L 200, 30.7.1999.

I direktivet infördes harmoniserade bestämmelser om indelning av farliga ämnen i femton farlighetskategorier, jämte regler om märkning, hantering och användning av ämnena. I och med den sjätte ändringen av direktivet 1979 regleras också utsläppande på gemenskapens marknad av nya kemiska ämnen. Sedan dess har omkring 2400 nya ämnen släppts ut på marknaden.

Sedan direktivet antogs 1967 har det ändrats nio gånger, och dess nio bilagor har 25 gånger anpassats till de ökade vetenskapliga och tekniska kunskaperna om farliga kemiska ämnen.

Direktivet har ett nära samband med den övriga gemenskapslagstiftningen om kemikalier och farliga ämnen: direktiv 93/67/EEG om riskbedömning av nya ämnen, direktiv 91/155/EEG om säkerhetsdatablad, förordning 793/93/EEG om riskbedömning av existerande ämnen, direktiv 76/769/EEG om utsläppande på marknaden och användning av farliga ämnen, direktiv 98/24/EG om skydd av arbetstagares hälsa och säkerhet mot risker som har samband med kemiska agenser i arbetet, direktiv 90/394/EEG om skydd för arbetstagare vid exponering för carcinogener i arbetet samt nu senast direktiv 99/45/EG om farliga preparat.

SLIM-gruppens översyn hade bl.a. följande syften:

- Rationalisera direktivets struktur: skilja ut det politiska från det tekniska, så att direktivet blir mer överskådligt och enklare att ändra.

- Underlätta införandet av snabbare förfaranden för klassificering av ämnen och bättre användning av befintliga kunskaper om farliga ämnen.

- Enklare anmälningsförfaranden för mellanhänder, och ändrat anmälningssystem för ämnen med låg volym.

- Omfördelning av ansvaret för ledning och övervakning (mellan kommissionen, de ansvariga nationella myndigheterna och tillverkarna) och effektivare arbetsmetoder så att befintliga resurser och kunskaper utnyttjas effektivt.

Översynen utfördes samtidigt med en mer allmän utvärdering av EU:s lagstiftning och politik för kemiska produkter och pågående internationellt arbete på ett globalt enhetligt system för klassificering och märkning av kemikalier.

Rekommendationer [5]

[5] Den fullständiga listan med rekommendationer om farliga ämnen återfinns som bilaga 2.

Gruppen lade fram fyrtioåtta rekommendationer om bl.a. direktivets struktur, klassificering av ämnen, anmälan av nya ämnen och tillämpning av direktivet.

Här skall inte alla dessa rekommendationer tas upp i detalj - en fullständig lista över dem finns i bilaga 2 till detta meddelande- utan snarare belysa några av de viktigaste förslagen och sammanfatta kommissionens svar på gruppens rapport.

-Direktivets struktur (5 rekommendationer)

Med tanke på direktivets stora betydelse och de komplicerade förfaranden som ingår i det, rekommenderade gruppen att direktivets rättsliga grund ses över i samband med en mer allmän översyn av EU:s kemikaliepolitik, att åtskillnaden mellan politiska och tekniska bestämmelser görs tydligare och att lagstiftaren överväger behovet av att införa särlagstiftning för klassificering och anmälan. Dessutom bör direktivet kodifieras.

-Klassificering, förpackning och märkning (13 rekommendationer)

Gruppen uppmärksammade det internationella arbetet, där kommissionen deltar, med att ta fram ett globalt, enhetligt system för klassificering och märkning. Gruppen betonade att kommissionen måste fortsätta att följa denna utveckling och dess inverkan på direktivet i framtiden.

Gruppen fäste också uppmärksamheten på behovet av en översyn av klassificeringskriterierna så att ämnenas styrka beaktas fullt ut vid klassificering och märkning. För att förbättra tillämpningen av direktivet rekommenderade gruppen en grundlig förenkling av bilaga IV (om säkerhetsinstruktioner och varningar).

När det gäller märkning i allmänhet ville gruppen se över artiklarna 23-24 vilka ansågs alltför detaljerade. Dessutom ville gruppen införa bestämmelser så att märkningarna bara innehåller relevant information, och se över märkningskraven för ämnen som tillfälligt förs in i gemenskapen.

-Anmälan av nya ämnen (21 rekommendationer)

Gruppen gjorde en grundlig översyn av hur anmälningsförfarandena fungerade, och fann att de i allmänhet fungerade tillfredsställande, men att det fanns utrymme för större flexibilitet i fråga om förfaranden och krav. Man måste göra den rätta avvägningen mellan anmälningskrav till skydd för den allmänna säkerheten och undantag för att gynna att det utvecklas nya, säkra ämnen som ersättning för befintliga, giftigare ämnen.

-Förfaranden och ansvarsfördelning (4 rekommendationer)

Gruppen fann att mycket kunde uppnås genom att se över de delar av direktivet som handlar om ansvarsfördelningen mellan kommissionen, Europeiska kemikaliebyrån, de ansvariga nationella myndigheterna och tillverkarna / anmälarna. Dessutom rekommenderade gruppen att man undersöker olika alternativ för hur ansvaret kan förvaltas öppet, effektivt och flexibelt.

Kommissionens ståndpunkt

Kommissionen tackar för SLIM-gruppens värdefulla bidrag och kommer att handlägga det omsorgsfullt. Uppskattningsvis kräver omkring 65 % av rekommendationerna att direktivet ändras. Eftersom ytterligare förslag på ändringar av direktivet torde läggas från efter det att den pågående översynen av kemikaliepolitiken anslutas i mitten av år 2000, ser kommissionen SLIM-gruppens rekommendationer i detta vidare sammanhang. Under tiden kommer kommissionen att mer ingående gå igenom de förslag den tror kan genomföras redan nu, och uppmanar medlemsstaterna att göra samma sak med de rekommendationer som avser de nationella myndigheternas behörighet.

Slutsatser om farliga ämnen

SLIM-gruppens rapport om farliga ämnen innehåller många användbara rekommendationer för att avhjälpa både nuvarande brister i direktivet och problem med medlemsstaternas och kommissionens tillämpning av det i Europeiska gemenskapen. Dessutom ger de riktlinjer för framtida ändringar av direktivet. Rekommendationerna är också ett viktigt underlag för den pågående översynen av kemikaliepolitiken.

I många av rekommendationerna står det var och hur mycket direktivet bör förenklas och förtydligas, och hur detta bäst kan göras.

LAGSTIFTNING OM FÄRDIGFÖRPACKADE VAROR

Bakgrund

SLIM-gruppen för färdigförpackade varor såg över reglerna för varor (flytande/fasta, livsmedel/övriga varor) som förpackas i en viss kvantitet utan att köparen är närvarande. Reglerna återfinns huvudsakligen i tre direktiv, som ändrats i betydande omfattning sedan de antogs i mitten och slutet av sjuttiotalet.

I två direktiv (75/106/EEG och 80/232/EEG) fastställs I vilka volymer och mängder flytande [6] varor (vin, mineralvatten osv.) respektive fasta varor (livsmedel och övrigt) får färdigpackas. Direktiven 75/106/EEG och 76/211/EEG [7] innehåller bestämmelser om kontroll av noggrannheten i producenternas och paketens volym- och kvantitetsuppgifter med hjälp av harmoniserade metrologiska kontrollmetoder.

[6] Direktiv 75/106/EEG om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om färdigförpackning av vissa vätskor efter volym. EGT L 42/1, 15.2.1975, ändrad.

[7] Direktiv 76/211/EEG om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om färdigförpackning av vissa varor efter vikt eller volym. EGT L 46/1, 26.2.1976, ändrad.

Direktiven antogs ursprungligen då skillnader I gällande nationella lagstiftningar på området hindrade såväl handeln inom gemenskapen.som möjligheterna att ge konsumenterna korrekt information om produkterna.

Direktiven sågs över av SLIM-gruppen eftersom de är så komplicerade (över 40 produkter omfattas, vissa mängdserier är komplicerade etc.), eftersom konsumenternas beteende och preferenser ändrats sedan direktiven antogs och eftersom det inte är säkert att det är lämpligt att ha kvar detta slags lagstiftning. Dessutom har det genom en rad ändringar av direktiven och ett utvidgat tillämpningsområde för direktivet från 1975 blivit svårt att tillämpa denna lagstiftning.

SLIM-gruppen påpekade i sin rapport att direktivens tillämpning visat sig vara svår bl.a. p.g.a. olika regler och rutiner för mängdserier: vissa mängdserier gjordes obligatoriska (t.ex. för vin) medan andra gjordes valfria. Dessutom behöll medlemsstaterna rätten att på nationell nivå göra vissa mängdserier tvingande som klassificerats som valfria i gemenskaps reglerna. Den brokiga regelfloran ledde till att Europeiska gemenskapen delvis splittrades upp i olika nationella marknader.

Dessutom har nya förpackningsformat och nya produkter kommit ut på marknaden, och att klassificera dem i det befintliga mängdseriesystemet har en tendens att förvärra en redan förvirrad situation.

När det gäller medlemsstaternas fullständiga och korrekta införlivande av de metrologiska kontrollerna av volymer och kvantiteter noterade SLIM-gruppen i sin rapport att de nationella myndigheternas erfarenhet på området tydde på olika tolkningsmöjligheter och visade att det är viktigt att ha en gemensam syn på problem inom detta område.

Rekommendationer [8]

[8] Bilaga 3 innehåller SLIM-gruppens rekommendationer.

Efter en grundlig genomgång av lagstiftningen kom gruppen fram till att de befintliga gemenskapsbestämmelserna har ett antal brister, och angav enskilda bestämmelser som innebär problem som måste åtgärdas.

Gruppen var enig om att de mängdserier som fastslagits på gemenskapsnivå kan förenklas och förbättras, och att samma sak gäller de metrologiska kraven.

-Tvingande mängdserier för färdigförpackade varor

Gruppens majoritet kom fram till att i princip bör de mängdserier som fastslagits på gemenskapsnivå kvarstå, eftersom de ger en fungerande möjlighet att säkerställa tillträdet till alla nationella marknader och därigenom gör den inre marknaden mer enhetlig. Dessutom fann man att mängdserierna fortfarande stärker konsumentskyddet, oaktat att det införts nya krav på märkning (pris per kg/liter) i och med direktiv 98/6/EG.

Därför föreslog gruppen en ingående granskning av befintliga mängdserier på EG-nivå och nationell nivå för att se för vilka slags varor det krävs mängdserier på gemenskapsnivå, och samla varuslag som är jämförbara, så att öppenheten ökar på marknaden.

Gruppen ansåg att en framtida rättslig ram för ett omdanat mängdseriesystem kan grundas på total harmonisering, förutsatt att systemet har den erforderliga flexibiliteten. Förordningar bör användas i stället för direktiv.

-Metrologiska krav för att se till att kvantitetsuppgifter är korrekta

Här föreslog SLIM-gruppen följande.

Förenkling av nuvarande lagstiftning:

- Kombinera de metrologiska kraven i direktiv 75/106/EEG och 76/211/EEG i en enda rättsakt.

- Ha kvar medelvärdessystemet i dessa direktiv, och gör de bestämmelser som för närvarande är valfria obligatoriska.

- Se över andra bestämmelser i gemenskapens lagstiftning om kvantitetsuppgifter för färdigförpackade varor, i syfte att inarbeta dem i ett nytt, enhetligt direktiv.

Ändring av direktivets tillämpningsområde:

- På grund av marknadens utveckling bör den nuvarande lagstiftningens tillämpnings område utvidgas till nominella mängder på upp till 25 kg/liter, och av den anledningen bör ett antal frågor om tillämpningen av de metrologiska kontrollerna på dessa större mängder tas upp.

- De metrologiska kontrollerna bör utvidgas till att omfatta mätningar av torr nettovikt, varvid gruppen påpekar att det krävs en enhetlig metod på gemenskapsnivå för att bestämma nettovikten.

- När de befintliga bestämmelserna ses över bör man ta tillfället i akt att förtydliga definitioner som kan medföra tolkningsproblem.

Kommissionens ståndpunkt

Kommissionen kommer att noggrant gå igenom de olika rekommendationerna i gruppens rapport, och där så är lämpligt föreslå erforderliga åtgärder i nära samarbete med medlems staterna och andra berörda parter.

Slutsatser om reglerna för färdigförpackade varor

SLIM-gruppens rapport är en nyttig översikt över problemen med den nuvarande lagstiftningen, och över vilka områden som behöver förtydligas och förbättras.

BILAGA 1

REKOMMENDATIONER FRÅN SLIM-GRUPPEN FÖR BOLAGSRÄTT

1. Det första bolagsrättsliga direktivet (68/151/EEG)

1.1. Elektronisk uppgiftslämning - artiklarna 2-6

Gruppen kom fram till att det traditionella systemet med uppgiftslämning på papper och publicering av uppgifter om bolag bör ersättas av elektronisk databehandling så att uppgifterna kan nås från hela Europa. Övergången till elektronisk registrering och spridning av bolagsuppgifter bör ske gradvis och med beaktande av tillgängliga resurser, men den bör vara färdig inom en begränsad tid. t.ex. fem år.

1.2. Språk - artiklarna 2-6

För att underlätta internationell tillgång till bolagsuppgifter föreslår gruppen att följande görs, även om bolaget inte har några etableringar utrikes:

- Handlingar bör ges in och spridas på ett eller flera gemenskapsspråk i enlighet med bestämmelserna i bolagets hemland.

- Den nationelle lagstiftaren bör tillåta bolaget att frivilligt registrera och sprida handlingar på andra språk, förutsatt att endast en version på ett EU-språk har rättslig giltighet. Dessutom får medlemsstaterna tillåta att andra språk används.

1.3. Elektronisk uppgiftslämning i samband med etablering utrikes (det elfte bolagsrättsliga direktivet, (89/666/EEG))

Vid utrikes etablering inom gemenskapen föreslår gruppen att hemstatsprincipen tillämpas. Alla erforderliga uppgifter om bolaget skall tillhandahållas från en elektronisk databas vid bolagsregistret i bolagets hemstat.

Det bör fastslås i ett direktiv vilka uppgifter som minst måste behandlas i hemstaten. Värdstaterna får inte införa ytterligare krav på uppgiftslämning. Om så erfordras skall uppgifterna översättas till värdstatens språk.

1.4. Ombud - artikel 9.2, och 9.3

Det krävs förtydliganden kring offentliggörande av fullmakter för andra företrädare för ett bolag än dess organ (styrelse eller direktörer som agerar gemensamt eller enskilt).

Gruppen föreslår att man i ett direktiv föreskriver att andra företrädare än organ med allmänna befogenheter skall förtecknas i registret. En begränsad fullmakt behöver inte offentliggöras.

2. Det andra bolagsrättsliga direktivet (77/91/EEG)

2.1. Apportegendom - artiklarna 10, 11 och 27

Sakkunnigutlåtanden om apportegendomens värde är inte alltid lämpliga eller nödvändiga, och de bör inte vara obligatoriska

- när tillgångarna redan blivit föremål för en oberoende värdering av sakkunniga (förutsatt att värderingen är tillräckligt färsk och tillförlitlig, har genomförts i samma syfte och att inga större ändringar gjorts av apportegendomen), eller

- när traderbara värdepapper tillförs som apportegendom, och dessa värderas till det pris de har på en lagreglerad marknad.

Gruppen uppmärksammar också problem med definitionen av apportegendom, i synnerhet värdering av anspråk på själva bolaget.

2.2. Nominellt värde, bokfört parivärde - artikel 8

Artikel 8 tillämpas av de flesta medlemsstaterna i samband med bildande av bolag och/eller nyemission av aktier. Om den inte tillämpas i det senare fallet, kan det vara värt att överväga ett tredje system där aktierna står för en andel av hela bolaget. Gruppen rekommenderar att frågan om att ha kvar begreppet nominellt värde och bokfört parivärde granskas ytterligare, och att man överväger huruvida det tredje systemet kan medföra förenklingar.

2.3. Tvångsindragning av aktier - artikel 36

Gruppen rekommenderar att i de fall där medlemsstaterna inte infört särskilt skydd för minoritetsägare, skall det vara tillåtet att dra in aktier som ett bolag gett ut. Indragningen får beslutas i samband med att aktierna ges ut eller senare av bolagsstämman med avseende på tidigare utgivna aktier. Detta skall bara tillåtas om en ägare äger minst 90 % av aktierna i bolaget.

2.4. Förvärv av egna aktier - artikel 19

Gruppen rekommenderar att förvärv av egna aktier begränsas till värdet av de utdelningsbara nettotillgångarna. Medlemsstaterna får avgöra om de vill begränsa förvärv av egna aktier till en viss andel av utestående aktier. Den nuvarande perioden då det är tillåtet skall förlängas till fem år. Förvärv av egna aktier bör ske till marknadspris.

2.5. Finansiellt stöd - artikel 23

Förbudet mot finansiellt stöd bör minskas till en praktisk minimigräns genom att antingen begränsa det till värdet av de utdelningsbara nettotillgångarna eller för teckning av nyemitterade aktier.

2.6. Företrädesrätt - artikel 29

Med avvikelse från artikel 29.4 föreslår gruppen att om inte annat sägs i bolagsordningen får bolagsstämman ge styrelsen befogenhet i högst fem år att ge ut ytterligare aktier utan företrädesrätt, förutsatt att dessa ytterligare aktier ges ut till minst marknadspris (eller något under), utan att det krävs en rapport av sakkunniga.

BILAGA 2

REKOMMENDATIONER FRÅN SLIM-GRUPPEN FÖR FARLIGA ÄMNEN

REKOMMENDATIONER

Direktivets struktur

1. Vilken rättslig grund och form som är lämpligast för rättsakter som rör klassificering, förpackning och märkning samt anmälningsförfaranden i medlemsstaterna bör övervägas i ett större sammanhang inom EU:s kemikaliepolitik.

2. Direktivets ordalydelse bör ajourföras för att ta hänsyn till de tankegångar och principer som nu ligger till grund för en sund kemikalieförvalning med helhetssyn.

3. Direktivets uppbyggnad bör rationaliseras så att man ser till att endast policy- och principfrågor tas med i huvudtexten, medan tekniska frågor tas upp i bilagorna.

4. Man bör granska fördelarna och nackdelarna med att dela upp bestämmelserna för klassificering, märkning och anmälan i två olika rättsakter, där man kombinerar bestämmelserna för klassificering och märkning av farliga ämnen och beredningar i samma rättsakt, och inför en förordning för klassificering och märkning, åtminstone för de bilagor som handlar om klassificering och märkning (bilagorna I-VI och bilaga IX). Förslagen bör utformas med hänsyn tagen till direktivets återverkningar på andra delar av EU:s lagstiftning.

5. SLIM-gruppen betonar behovet av att offentliggöra en kodifierad version av direktivet om farliga ämnen, där rekommendationerna i denna rapport tas med.

Mål, tillämpningsområde och definitioner

6. Artikel 1.1 i direktivet bör ses över så att målen överensstämmer med nuvarande uppfattningar, och så att de olika delarna förtydligas.

7. Huruvida undantagen i artikel 1.2 fortfarande är tillämpliga bör övervägas på nytt, med beaktande av den globala harmoniseringen och en bredare översyn av EU:s kemikaliepolitik.

8. Definitionerna i direktivet, särskilt av "släppa ut på marknaden" och "ensam företrädare", bör granskas, och man bör överväga att införa en definition av "avfall" i samband med återvunna produkter.

9. För att underlätta uppdatering av definitionerna i farliga ämnen och beredningar i artikel 2.2. bör man överväga att flytta de tekniska och vetenskapliga detaljerna i definitionerna till en bilaga.

Klassificering, förpackning och märkning av farliga ämnen

Klassificering, även globalt harmoniserad klassificering

10. Kommissionen bör ta hänsyn till arbetet med det globala harmoniserade system (GHS) för klassificering och märkning av kemikalier som håller på att utarbetas inom OECD, ILO och andra FN-organ, och bör utvärdera hur GHS påverkar direktiv 67/548/EEG och tillhörande EU-lagstiftning.

11. När det gäller klassificeringskriterier bör man ta hänsyn till att man vid några konsekvenser för människors hälsa (t.ex. sensibilisering, carcinogenicitet, mutagenicitet och reproduktions toxicitet) bör ta hänsyn till "styrka" och/eller "biologiskt verkningssätt" för klassificering och märkning.

12. Bilaga VI bör ses över kritiskt för att göra den begripligare, med hänsyn tagen till dess tillämpning på ämnen och beredningar.

13. Man bör överväga hur man skall hantera problemet med icke klassificerade ämnen när uppgifter saknas.

14. Allmänhetens tillgång till information om klassificering av ämnen bör förbättras, med beaktande av Århuskonventionen om adgang til oplysninger, offentlig deltagelse i beslutningsprocesser samt adgang til klage og domstolsafgørelser på miljøområdet den 23-25 juni 1998. Man kan tänka sig t.ex. publicering på Internet av information om kommissionens och Europeiska kemikaliebyråns verksamhet med klassificering och märkning, tillgång till nyckeldata om ämnenas egenskaper och offentliggörande av provisoriska klassificeringar och märkningar i informationssyfte av ämnen under handläggning.

Varning: märkning och säkerhetsfaktablad

15. Direktivets bestämmelser om märkning och märkningarnas innehåll bör ses över för att göra dem begripligare och mer användbara och ta bort överflödig information. Vid översynen bör undersökningar på området beaktas.

16. Den tekniska informationen i artiklarna om märkning bör flyttas till en bilaga till direktivet.

17. Märkningskraven för ämnen som importeras till EU och lagras före distribution bör ses över för att förbättra effektiviteten och undvika onödiga belastningar, samtidigt som tillräcklig information ges så att man kan vidta nödvändiga åtgärder för att skydda människors hälsa och miljön under lagringen.

Bilaga I: struktur och genomförandeförfaranden

18. Man bör överväga olika metoder för att bättre använda befintliga uppgifter om klassificering och märkning, särskilt dem i databasen IUCLID (International Uniform Chemical Information Database), och påskynda inlemmandet av uppgifterna i bilaga I till direktiv 67/548/EEG.

19. Bilaga I, eller databasen med närmare information om de ämnen som anges i bilaga I, bör innehålla "åldern" för uppgifterna om klassificering och märkning, t.ex. det datum kommissionens arbetsgrupper för klassificering och märkning rekommenderade uppgifterna eller det datum då de antogs av kommissionen.

20. Offentliggörandet av bilaga I och dess genomförande i medlemsstaterna bör göras mer effektivt och användarvänligt.

21. Man bör även överväga möjligheterna att lätta på språkkraven i fråga om ämnenas kemiska namn.

22. Man bör överväga att påskynda införandet av förslag om klassificering och märkning i bilaga I, för att snabbare göra uppgifterna om klassificering och märkning färdiga att använda. Det nuvarande systemets integritet och förtroendet medlemsstaterna emellan bör bevaras.

Anmälan av nya ämnen

Systemet för anmälan av nya ämnen

23. Man bör överväga möjligheten att låta en grupp av liknande ämnen, t.ex. salter av ett ämne, omfattas av en enda anmälan, om det är vetenskapligt motiverat och befogat med ledningen av erfarenheter av befintliga ämnen.

24. Gruppen rekommenderar att man överväger att införa ett nytt, begränsat administrativt förfarande för anmälan av ämnen som redan anmälts och godkänts enligt andra, erkända anmälningssystem. Man bör överväga möjligheter som flexibilitet i giltighetstid och erkännande av bedömningar.

Särskilda krav

25. Undantagen för forskning och utveckling för ses över och göras mer flexibla i fråga om kvantitetströskeln för vetenskaplig forskning och utveckling (FoU) och tidsgränsen för processinriktad forskning och utveckling.

26. Kriterierna för att avgöra huruvida en polymer utgör ett nytt ämne bör ses över, förutsatt att kriterierna har en tillräcklig vetenskaplig grund. Särskild vikt bör läggas vid att granska testkraven för polymerer: de bör vara mer proportionerliga.

27. Anmälningskraven för halvfabrikat som släpps ut på marknaden bör ses över för att ta hänsyn till att människan och miljön utsätts i begränsad omfattning. Kraven måste stå i proportion till de aktuella volymerna och säkerhetskraven under normal hantering och användning av halvfabrikat.

28. En fråga som bör tas upp är halvfabrikat som används på begränsat och isolerat på en plats, vilket inte omfattas av det nuvarande direktivet. Gruppen rekommenderar att man ser över olika möjligheter att se till att adekvat information för arbetarskydd, miljöskydd och räddningstjänst finns tillgänglig på plats.

29. De begränsade anmälningskraven för ämnen som släpps ut på marknaden i mängder som är mindre än ett ton per år och tillverkare bör ses över. Man bör överväga att ersätta de nuvarande anmälningskraven med en ansvarsfull dokumentation i industrin tillsammans med övervakning och säkerhetskontroller från de ansvariga myndigheternas sida.

Rutiner, skyldigheter och ansvar

30. Man bör överväga hur de nuvarande rutinerna för anmälan av nya ämnen kan förbättras. Man bör ta reda på var det går att göra anmälningssystemet effektivare genom att centralisera informationshanteringen.

31. Man bör prioritera en oberoende översyn av anmälningsrutinerna, bl.a. ansvarsfördelningen mellan kommissionen, de ansvariga myndigheterna och anmälaren. Vid översynen bör man komma fram till förslag om hur parternas roller kan göras tydligare och processen effektivare och hur experter kan användas effektivare.

32. De ansvariga myndigheterna bör få manöverutrymme att handlägga omanmälningar (anmälningar som lämnas en andra gång sedan alla handlingar rättats till så att de följer direktivet) med lämpliga tidsgränser, även kortare än 60 dagar.

33. Anmälaren bör underrättas om vad anmälningsförfarandet fått för resultat, och bör höras om skiljaktiga resultat uppkommit.

34. Man bör överväga att utvidga tillämpningen av principen om ensam företrädare till tillverkare i EU och företag utanför EU som inte är originaltillverkare av det importerade nya ämnet, för att undvika onödiga, flerfaldiga anmälningar.

35. Mer effektiva arrangemang för att främja att folk delar med sig av data bör tas fram, så att man undviker att djurförsök upprepas i enlighet med EU:s regler för djurskydd. Man bör överväga att harmonisera medlemsstaternas ståndpunkter. Det är nödvändigt att ta fram sätt att underlätta informationsutbyte och bevara rättigheterna för det företag som tillhandahåller uppgifterna.

36. Man bör överväga att införa ett krav att anmäla nya ämnen som tillverkas inom EU men enbart är avsedda för export till länder utanför EU, om ämnet inte anmälts enligt ett annat erkänt system. Kraven bör stämma överens med förordning (EEG) 2455/92 om export och import av vissa farliga kemikalier och Rotterdamkonventionen om förhandsgodkännande sedan information lämnats.

Testmetoder

37. Kommissionen bör utreda sätt att snabbare omsätta OECD:s riktlinjer för test i testmetoder för direktiv 67/548/EEG.

38. Man bör särskilt inrikta sig på områden där lämpligare testmetoder bör utvecklas, t.ex. för testning av enzymer.

Riskbedömning av nya ämnen

39. Den som anmäler ett nytt ämne bör han ansvaret för att göra en inledande riskbedömning. Man bör prioritera att tillhandahålla praktisk vägledning och programvara som stöd för detta. Denna ändring bör inte påverka de ansvariga myndigheternas rätt att kräva ytterligare information som ett led i översynen av riskbedömningen.

40. Kravet på riskbedömning skall vara proportionerligt. Här bör man särskilt ta upp olika tröskelvärden där riskbedömning måste göras, t.ex. mängd eller farlighet.

41. Allmänhetens tillgång till information om riskbedömningar bör förbättras. Man bör överväga olika möjligheter, t.ex. att inrätta en centraliserad databas med riskbedömningar, samtidigt som sekretessen bevaras för anmälarens uppgifter.

42. Man bör harmonisera beslutskriterierna för ytterligare testning av anmälningsnivåerna 1 och 2. Resultaten av sådan riskbedömning som utförs med information enligt baskraven skall beaktas, i stället för att alla test i bilaga VIII utförs.

Sekretess

43. Man bör överväga hur man kan ge allmänheten meningsfull, allmän information om riskbedömning av ämnen, samtidigt som sekretessen bevaras och den som anmält ämnet först får sina rättigheter skyddade. Formuleringen i artikel 9 om tioråsregeln för redan anmälda ämnen bör förtydligas.

Övriga frågor

Tillämpning

44. Man bör uppmuntra till att direktivet effektivt följs i medlemsstaterna. Man bör överväga att bygga upp nätverk för samarbete kring inspektioner mellan medlems staterna och använda befintliga samarbetsnätverk bättre.

45. En konsoliderad version av direktivet bör tas fram snarast, så att det blir lättare att tillämpa och använda det.

Anpassning till den tekniska utvecklingen

46. Man bör undersöka hur de ofta förekommande anpassningarna av direktivet påverkar näringslivet och myndigheterna i medlemsstaterna. Undersökningens resultat bör vara vägledande när man gör en avvägning mellan behovet att snabbt föra in vetenskapliga och tekniska ändringar och behovet av att minska onödiga bördor.

Reklam

47. Artikel 26 om reklam bör ses över så att den överensstämmer med motsvarande artikel i det nya direktivet om farliga beredningar.

Rapportering

48. Man bör se över hur ofta rapporten om genomförandet av direktivet i medlemsstaterna skall utarbetas.

BILAGA 3

REKOMMENDATIONER FRÅN SLIM-GRUPPEN FÖR LAGSTIFTNING OM FÄRDIGFÖRPACKADE VAROR

1. Tvingande mängdserier för färdigförpackade varor

Gruppens majoritet mängdserierna bör vara kvar, förutsatt att den nuvarande lagstiftningen görs flexiblare och tydligare.

1.1. Man bör överväga att se över de befintliga mängdserierna både på EU-nivå och nationell nivå (dvs. serier enligt EG-direktiven, ytterligare serier som medlemsstaterna fastställt för varuslag som är reglerade i EG-lagstiftningen samt nationella mängdserier för varor som inte omfattas av direktiven) för att se för vilka varor mängdserierna bör vara kvar och samla de varuslag som är jämförbara, så att marknaden blir mer överskådlig. Översynen bör resultera i mängdserier på gemenskapsnivå endast för de varuslag där det är nödvändigt, så att man undviker att inrätta mängdserier som inte underlättar handeln.

1.2. En "total harmonisering" på EU-nivå av mängdserierna (dvs. obligatoriska mängdserier på gemenskapsnivå som ersätter nationella mängdserier) är en möjlighet som bör övervägas eftersom den skulle medföra rättslig säkerhet och är mer lämplig på en inre marknad.

Ny lagstiftning bör utformas som förordningar, inte direktiv, eftersom en förordning är direkt tillämplig. Total harmonisering bör emellertid gå hand i hand med flexibilitet så att den fria rörligheten kombineras med den erforderliga rättsliga säkerheten. För detta krävs att mängdserierna görs tillräckligt flexibla för att kunna anpassas till utvecklingen på marknaden och föränderliga behov (t.ex. genom att ett successivt tillvägagångssätt väljs). Det är också möjligt att anpassa lagstiftningen till teknikens utveckling genom kommittéförfarandet.

1.3. Mängdserier på gemenskapsnivå enligt nuvarande lagstiftning bör kvarstå.

2. Metrologiska krav för att se till att kvantitetsuppgifter är korrekta

SLIM-gruppen rekommenderar följande för att förbättra den befintliga lagstiftningen.

2.1. Förenkling av lagstiftningen

Det är lämpligt att slå samman de metrologiska kraven i direktiven 75/106/EEG och 76/211/EEG om kvantitetsuppgifter på färdigförpackade varor till en rättsakt.

Det medelvärdessystem som direktiven grundas på bör vara kvar, och de bestämmelser som nu är valfria bör bli obligatoriska (total tillämpning). Vid översyn av den nuvarande lagstiftningen bör man också ta hänsyn till annan gemenskaps lagstiftning om kvantitetetsangivelse på färdigförpackade varor och överväga att föra samman alla bestämmelser på området till ett direktiv. Om total tillämpning införs kan man överväga huruvida det är lämpligt att ha kvar "e"-tecknet.

2.2. Anpassning av direktivens tillämpningsområde och av de metrologiska kontrollerna

Befintlig lagstiftning om uppgift om kvantiteter för färdigförpackade varor bör utvidgas till att omfatta färdigförpackningar med nominell kvantitet om upp till 25 kg/l på grund av de nuvarande tendenserna på marknaden där vissa konsumentvaror (matolja, gödsel, grönsaker osv.) redan säljs i större förpackningar än den nuvarande gränsen på 10 kg/l. Här ställer man sig också frågan hur de metrologiska kontrollerna bör ändras med anledning av detta, t.ex. hur många stickprov som skall tas, vilka statistiska metoder som skall användas osv.

2.3. Torr nettovikt

De befintliga bestämmelserna om metrologiska kontroller bör utvidgas till att omfatta torr nettovikt. För detta krävs en gemensam definition av högsta tillåtna fel och en gemensam metod på gemenskapsnivå för att bestämma torrvikten. Här bör också arbete i ämnet på internationell nivå beaktas.

2.4. Definitioner

När lagstiftningen ses över bör man ta tillfället i akt att förtydliga definitioner och begrepp som medför tolkningsproblem, så att gemenskapslagstiftningen kan göras mer enhetlig (t.ex. definitionen av nettovikt och enhetlighet med direktiv 94/62/EG om förpackningar). Arbete i ämnet på internationell nivå (inom OML och WELMEC) kan vara användbart.