Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om "Förslag till rådets beslut om ändring av beslut 2002/834/EG om antagande av ett särskilt program för verksamhet inom området forskning, teknisk utveckling och demonstration: 'Att integrera och stärka det europeiska området för forskningsverksamhet'" (2002-2006)

(KOM(2003) 390 slutlig - 2001/0151 (CNS))

(2004/C 32/17)

Den 25 juli 2003 beslutade rådet att i enlighet med artikel 166 i EG-fördraget rådfråga Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om ovannämnda förslag.

Kommitténs presidium uppdrog åt facksektionen för inre marknaden, produktion och konsumtion att bereda ärendet.

Under den 403:e plenarsessionen den 29 och 30 oktober 2003 (sammanträdet den 29 oktober) utsåg Ekonomiska och sociala kommittén Gerd Wolf till huvudföredragande, med hänsyn till ärendets brådskande karaktär, och antog detta yttrande med 71 röster för, 26 röster emot och 8 nedlagda röster.

1. Inledning och utgångspunkt

Förslaget från kommissionen behandlar de inskränkande föreskrifter som inom ramen för EU:s sjätte FoTU-ramprogram skall reglera utforskningen av den medicinsk-biologiska potentialen för mänskliga stamceller som utvinns ur "överflödiga" (djupfrysta) människoembryon.

1.1. Inom Europeiska gemenskapens sjätte ramprogram för forskning, teknisk utveckling och demonstration utgör biovetenskap och medicin en betydelsefull tyngdpunkt. Det tematiska området för de särskilda program som ingår har som första programpunkt utnyttjandet av "biovetenskap, genforskning och bioteknik i hälsovårdens tjänst". Här ingår också "somatisk gen- och cellterapi, framför allt stamcellterapi och immunterapi". Det sjätte ramprogram som beslutats av rådet och parlamentet utgör rättslig grund för det förslag som kommissionen lagt fram.

1.2. Man planerar gemenskapsfinansierad stamcellsforskning, inbegripet såväl mänskliga somatiska stamceller som embryonala stamceller tagna från överflödiga mänskliga embryon, under det prioriterade temaområdet i) "Avancerad genforskning och dess tillämpningar inom hälsovården", avsnittet "Tillämpningar av kunskaper och teknik inom genforskning och bioteknik för förbättrad hälsa". Som ett exempel anges i detta avsnitt att "Forskningsverksamheten kommer att inriktas på följande: ... utveckling och provning av nya verktyg för prevention och behandling, t.ex. somatisk gen- och cellterapi (framför allt stamcellterapi, till exempel mot neurologiska och neuromuskulära störningar)"(1).

1.3. Det särskilda program som rådet antog den 30 september 2002 möjliggör finansiering av forskningsverksamhet med utnyttjande av mänskliga embryon och mänskliga embryonala stamceller, med undantag för forskning på tre områden:

- Forskningsverksamhet som syftar till mänsklig kloning för reproduktionsändamål (reproduktiv kloning).

- Forskningsverksamhet som syftar till förändring av människors arvsmassa och som kan leda till att sådana förändringar blir ärftliga (genterapi på könsceller)(2).

- Forskningsverksamhet som syftar till skapandet av mänskliga embryon för forskningsändamål eller för produktion av stamceller, inbegripet genom somatisk kärnöverföring (ofta benämnd terapeutisk kloning).

1.4. Vid rådets möte den 30 september 2002 enades rådet och kommissionen emellertid samtidigt om att "detaljerade genomförandebestämmelser om forskningsverksamhet där mänskliga embryon och stamceller från mänskliga embryon används [...] skall fastställas senast den 31 december 2003." Före denna tidpunkt kommer inte kommissionen att föreslå finansiering av sådan forskning med undantag för projekt där stamceller från mänskliga embryon i cellbanker eller isolerade celler i odlingar ingår.

1.5. Det är för att fastställa de genomförandebestämmelser som tas upp under punkt 1.4 som kommissionen har lagt fram föreliggande "Förslag till rådets beslut om ändring av beslut 834/2002/EG om antagande av ett särskilt program för verksamhet inom området forskning, teknisk utveckling och demonstration: 'Att integrera och stärka det europeiska området för forskningsverksamhet' (2002-2006)".

1.6. Kommissionens förslag har utarbetats med utgångspunkt i ett mellaninstitutionellt seminarium om bioetik som hölls den 24 april 2003. Seminariet innebar en möjlighet för diskussion och informationsutbyte mellan vetenskapsmän, experter inom juridik och etik och representanter från Europaparlamentet, rådet, kommissionen, medlemsstaterna och anslutnings- och ansökarländerna. De föreslagna riktlinjerna grundas på principer som Europeiska gruppen för etik fastslagit. Det gäller särskilt de grundläggande etiska principerna som betonas i yttrande nr 15, "Ethical aspects of human stem cell research and use"(3).

1.6.1. Följande principer utgjorde riktlinje för diskussionerna i etikgruppen:

- Principen om respekt för människans värdighet.

- Principen om mänskligt självbestämmande (som bygger på informerat samtycke och skydd för personuppgifter).

- Principen om rättvisa och ökat välbefinnande (med avseende på förbättrad hälsa och bättre hälsoskydd).

- Principen om forskningens frihet (som skall avvägas mot andra grundläggande rättigheter).

- Proportionalitetsprincipen (att det inte finns några godtagbara alternativa metoder med tanke på de vetenskapliga mål som skall uppnås).

1.7. Kommissionens förslag behandlar således ett forskningsområde som förenar höga förväntningar om medicinska tillämpningar med djupa etiska frågeställningar. Detta gäller i synnerhet då man använder embryonala stamceller från överflödiga mänskliga embryon. För att möta både vetenskapliga förväntningar och etiska farhågor anser kommissionen att denna typ av forskning bara kan komma att finansieras enligt strikta och begränsande villkor.

2. Sammanfattning av grunddokumentet

Det centrala innehållet i kommissionens förslag presenteras i bilaga I, som här återges i originalversion:

"Forskningsprojekt som omfattar användning av stamceller från mänskliga embryon måste också uppfylla följande villkor för att komma ifråga för gemenskapsfinansiering:

a) Innan forskningen inleds måste deltagarna ta del av etisk rådgivning på lokal eller nationell nivå i de länder där forskningen kommer att bedrivas.

b) De mänskliga embryon som används för produktion av stamceller måste vara skapade före 27 juni 2002 för medicinskt övervakad provrörsbefruktning, men som inte längre behövs för det syftet.

c) Projektet måste gynna särskilt viktiga forskningsändamål i syfte att föra grundforskningen framåt eller öka det medicinska vetandet för utveckling av diagnostiska, förebyggande eller behandlingsmässiga metoder som är avsedda för människor.

d) Alla alternativa metoder (inklusive existerande eller vuxna stamcellslinjer) måste ha undersökts och visats inte vara tillräckliga för målen för den givna forskningen.

e) Innan forskningen inleds måste donatorn ge ett frivilligt, uttryckligt, skriftligt och informerat samtycke i enlighet med nationell lagstiftning.

f) Donationen får inte vara kopplad till någon ekonomisk ersättning eller annan förmån.

g) Garantier måste ges för skydd av donatorns personuppgifter, inklusive genetiska data.

h) Deltagarna i forskningsprojekt måste följa de senaste kvalitets- och säkerhetsnormerna för donation, produktion och lagring, för att det skall finnas garantier för att stamcellerna skall kunna spåras.

Den vetenskapliga bedömning och etiska översyn av forskningsförslagen som kommissionen ansvarar för skall omfatta kontroll av dessa villkor. Vid den vetenskapliga bedömningen skall villkoren i punkterna c) och d) bedömas.

Yttrandena från Europeiska gruppen för etik i vetenskap och ny teknik, och då främst i fråga om mänskliga embryonala stamceller, kommer att beaktas.

Deltagarna i forskningsprojekten skall göra sitt bästa för att, utan vinstsyfte, göra nya mänskliga embryonala stamcellslinjer tillgängliga för forskarvärlden för forskningsändamål.

Kommissionen kommer varje år att offentliggöra en lista över forskningsprojekt som inbegriper all användning av mänskliga embryonala stamceller och som finansieras under sjätte ramprogrammet."

3. Kommitténs kommentarer I: Medicinvetenskapliga aspekter och EU:s forskningsprogram

3.1. Kommittén har i en rad yttranden kraftigt markerat att ett framgångsrikt upprättande av det europeiska forskningsområdet är ett viktigt steg mot Lissabonmålen, att integrera och utveckla den europeiska forskningens potential och att undvika utflyttning av europeisk spjutspetsforskning och europeisk forskningselit. I detta sammanhang måste den europeiska forskningen erbjudas möjligheter till topprestationer i den globala konkurrensen.

3.2. I yttrandet om sjätte ramprogrammet gav kommittén sitt starka stöd till alla temainsatser som föreslogs. Hit hör även de forskningstyngdpunkter som diskuteras här. Ett väsentligt inslag bland dessa är forskningen om och med stamceller.

3.3. Stamceller är progenitorceller till andra, specialiserade celler. Av dem går det att utveckla olika typer av specialiserade celler ("pluripotens"). Man har länge känt till det blodbildande systemets stamceller (som också använts för behandling av leukemi och andra cancertyper).

3.4. Men man känner också till vävnadsspecifika stamceller i många vävnader. I kommissionsmeddelandet kallas dessa för "somatiska stamceller" och i allmänhet även "vuxna stamceller".

3.5. Stamceller kan - i en omfattning som fortfarande är okänd avseende många detaljer - producera olika celltyper som en funktion av den omgivande vävnaden ("formbarhet"). Man har kunnat visa att det blodbildande systemets stamceller har vidareutvecklats till leverceller, muskelceller eller nervceller i respektive vävnadstyp. Denna utvecklingspotential är en anledning till att stamceller kommer i fråga för cellterapeutiska metoder. Här bedrivs intensiv forskning i hela världen.

3.6. En stamcells tidigaste stadium i organismens utveckling är den befruktade äggcellen. Fortsatta celldelningar fram till dag 4-7 av utvecklingen leder fram till "blastocyster". Blastocysten innehåller två cellgrupper: det yttre specialiserade cellskiktet ("trofoblasten") och den inre cellmassan ("embryoblasten"). Embryoblasten består av pluripotenta stamceller (embryonala stamceller, "ES-celler") som blir progenitorceller för organismens alla senare utvecklingsstadier.

3.7. Embryonala stamceller från djur - framför allt möss - undersöks sedan länge inom utvecklingsbiologin och cellbiologin. Andra stamceller än de specialiserade ("vävnadsspecifika") har förmåga att föröka sig identiskt över flera celldelningscykler, och de kan hållas under odling ("cell-linjer"), vilket i regel inte lyckas med vävnadsspecifika stamceller (eller bara med svårighet och under kort tid).

3.8. Embryonala stamceller kan bara utvinnas ur blastocyster, alltså tidiga embryon under fjärde till sjunde dagen av utvecklingen.

3.8.1. Blastocyster framställs rutinmässigt inom reproduktionsmedicinen (provrörsbefruktning eller IVF-behandling). De används sedan länge bland annat vid uppfödning av djur inom jordbruket.

3.8.2. År 1978 föddes den första människa som tillkommit genom provrörsbefruktning. Då var metoden starkt ifrågasatt, men nu för tiden används den i samtliga utvecklade länder.

3.8.3. Provrörsbefruktning regleras i de flesta länder av rättsliga och/eller yrkesmässiga bestämmelser och begränsningar. Den kan i vissa fall leda till att par som dittills varit infertila får egna barn vilket varit mycket positivt för berörda parter.

3.8.4. Vid provrörsbefruktning skapas först ett flertal embryon (t.ex. sex). Av dessa återförs några i livmodern medan de som "blivit över"(4) kan frysas in under några år för att eventuellt kunna återföras senare. På så sätt kan en stor andel av embryona användas för återföring under denna tidsperiod.

3.8.5. Beroende på föräldrarnas planering och medicinska omständigheter blir därmed oundvikligen vissa embryon "över". Det finns inga utsikter att dessa skall kunna användas för implantation/återföring (vilket är en förutsättning för att mänskligt liv skall uppstå).

3.9. År 1998 lyckades man i odlingar framställa mänskliga embryonala stamceller till cellinjer. Sedan dess har flera forskarlag utvecklat mänskliga embryonala cellinjer.

3.10. Forskningen om och på mänskliga embryonala stamceller har sedan dess intensifierats avsevärt vilket framför allt beror på följande tre faktorer:

3.10.1. Ett stort antal svåra och vanliga sjukdomar inom humanmedicinen kan behandlas med terapeutisk intervention med stamceller. För närvarande används dessa endast inom hematologi och onkologi (hittills endast med vävnadsspecifika stamceller). De potentiella vinsterna (terapeutiskt, mänskligt och även nationalekonomiskt) av ökade behandlingsmöjligheter skulle vara utomordentligt stora.

3.10.2. Detta förutsätter dock att vissa grundläggande frågor inom området stamcellsbiologi reds ut.

3.10.3. Flera av de grundläggande frågorna om stamcellsbiologi kan besvaras med hjälp av embryonala stamceller från djur.

3.10.4. Det finns dock avgörande frågor vid terapi av sjukdomar hos människor, som endast kan få svar genom att man använder mänskliga stamceller.

3.10.5. Många viktiga frågor om terapeutisk behandling av sjukdomar hos människor kan också besvaras genom användning av vävnadsspecifika stamceller (vuxna stamceller).

3.10.6. Med den kunskap som finns i dag finns det dock avgörande frågor som det krävs mänskliga embryonala stamceller för att kunna ge svar på.

4. Kommitténs kommentarer II: Etiska och rättsliga aspekter

4.1. Blastocyster är embryon som är mellan 4 och 7 dagar gamla, som består av cirka 200 celler som utvecklats så att de blivit differentierade (i trofoblaster och embryoblaster). Normalt överlever dessa embryon inte borttagandet av de embryonala stamcellerna. Mänskliga embryon som är ett par dagar gamla förstörs alltså vid framställning av mänskliga embryonala stamceller.

4.2. Dessa embryon är ännu inte utvecklade foster(5), utan små cellansamlingar som består av ca 200 celler. De mänskliga embryonala stamcellslinjer som beskrivs i den vetenskapliga litteraturen kommer från embryon som skapats genom IVF-behandling men som garanterat aldrig skulle ha använts för att leda till graviditet ("överflödiga" embryon).

4.3. Sådana överflödiga embryon finns lagrade och djupfrysta på därför särskilt avsedda institutioner i hela Europa och förstörs enligt gällande nationella bestämmelser när det står klart att de inte skall leda till graviditet.

4.4. Ändå uppstår frågan om det skall vara tillåtet att döda sådana överflödiga(6) embryon för att framställa stamcellslinjer även om dessa inte har någon som helst chans att utvecklas till mänskligt liv.

4.5. De etiska aspekterna hänger alltså ihop med kärnfrågan om och under vilka förutsättningar det kan vara försvarbart att låta externt uppsatta målsättningar styra potentiellt mänskligt liv - även om detta garanterat ändå kommer att gå under, vilket är fallet med "överflödiga" embryon(7).

4.6. Denna fråga har diskuterats intensivt och med olika resultat i alla länder där mänskliga embryonala stamcellslinjer framställts, och även i många andra länder som inte framställt sådana cellinjer. I detta sammanhang finns det rättsliga bestämmelser, som till stor del överensstämmer i fråga om viktiga principer. När det gäller viktiga detaljer finns det dock stora olikheter. Detta gäller globalt men framför allt mellan medlemsstaterna inom Europeiska unionen.

4.7. Medlemsstaternas olika inställning speglar också delvis motsvarande olikheter i inställning mellan ländernas medborgare och mellan olika samhälleliga grupperingar inom de enskilda medlemsstaterna, vilket har lett till olika rättsliga bestämmelser - inom ramen för demokratiska processer och med tanke på rådande majoritetsförhållanden - i de enskilda medlemsstaterna.

4.8. Skillnaderna beror bland annat på olika uppfattningar om vid vilken tidpunkt utvecklingen av ett mänskligt embryo skall börja övergå till att betraktas som ett individuellt mänskligt liv.

4.8.1. Uppfattningarna om när detta sker går vitt isär:

- Vissa anser att det sker redan när ägget och spermien (eller dessas cellkärnor) smälter samman.

- Andra anser att det sker vid återföringen i livmodern(8)(9).

- Åter andra anser att det sker först under gastrulationen(10) (utvecklingen av "primitivstrimman", som utvecklas mellan den 12 och 15 dagen i den embryonala utvecklingen).

- Slutligen anser vissa att det är fråga om en längre evolutionsprocess, där det inte går att fastställa någon exakt tidpunkt och att det därför finns behov av en godtycklig angivelse, exempelvis 12 veckor(11) efter inväxten i livmoderslemhinnan (dvs. vid övergången från embryo till foster).

5. Kommitténs kommentarer III: Europeiska politiska aspekter och internationella sedvänjor

5.1. Med tanke på de beskrivna stora åsiktsskillnaderna inom det civila samhället och med tanke på de rättsliga skillnaderna mellan medlemsstaterna ligger det från kommissionens sida nära till hands, och är i stort sett både oundvikligt och dessutom politiskt klokt, att försöka komma fram till och föreslå en EU-reglering som innebär en måttfull och restriktiv medelväg i denna omtvistade men också - med tanke på de möjligheter som finns inom området - mycket viktiga fråga.

5.2. Därför går kommissionens förslag ut på att utforma möjliga forskningsramar - inte att fastslå för länderna bindande lagstiftning - och fastställa gränser inom vilka kommissionen kan främja forskning på mänskliga stamceller (inom det sjätte ramprogrammet).

5.3. Därför har de etiska och rättsliga aspekterna av stamcellsforskning på uppmaning av kommissionen diskuterats intensivt på europeisk nivå, senast under våren 2003, vilket lett till det föreliggande kommissionsförslaget.

5.4. Kommittén respekterar de medborgare och de ledamöter inom kommittén som av etiska skäl är motståndare till all form av framställning av mänskliga stamcellslinjer från överflödiga embryon, som är ett resultat av IVF-behandling, och som därmed även motsätter sig kommissionens förslag.

5.5. Med tanke på frågan som helhet anser kommittén dock att kommissionsförslaget (som återges under punkt 2) är balanserat och välövertänkt när det gäller avvägningen mellan etiska principer och möjligheten till botemedel även om det är både ofrånkomligt och beklagansvärt att det medför betydande begränsningar av de möjligheter och den potential forskningen ger.

5.6. Kommittén utgår ifrån att de föreslagna bestämmelserna överensstämmer med Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna. Kommittén förutsätter också att de fall som anges däri i artikel II-3, punkt 2 b, c och d, uttryckligen är undantagna i kommissionsförslaget och det föregående beslutet av rådet (se punkt 1.4).

5.7. Detta gäller också alla detaljerade villkor, a-h, som anges i kommissionens förslag. Förslaget koncentrerar sig på den fråga som varit kontroversiell under diskussionerna i rådet - framställning av nya stamcellslinjer från mänskliga embryon - och innehåller kriterier (a-h) och förfaranden (stycke 2-5). Närmare kommentarer:

a) Kravet att ta del av etisk rådgivning(12) välkomnas av kommittén. Det motsvarar internationell praxis. Det är viktigt att man därigenom också uppnår att gällande lagar och regler i de olika medlemsstaterna beaktas.

b) Produktionen av nya stamcellslinjer begränsas till sådana mänskliga embryon som skapats för medicinskt övervakad provrörsbefruktning före den 27 juni 2002, då parlamentet och rådet antog det sjätte ramprogrammet. Det gäller embryon som inte längre behövs för en befruktning och som alltså har blivit "överflödiga". Detta motsvarar rättsreglerna i de länder där framställning av stamcellslinjer och/eller användning av existerande linjer har blivit reglerad i lag. Tidsgränsen förhindrar det osannolika men tänkbara fall (för vilket redan reglerna för sjätte ramprogrammet skapar en tillförlitlig spärr) där man med avsikt skulle framställa mänskliga embryon för forskningsändamål, vilket är tillåtet endast i Storbritannien under speciella omständigheter.

c) Det motsvarar den enighet som råder på ett internationellt plan att forskningsprojekt som skall få stöd måste ha mycket viktiga syften.

d) Det motsvarar också internationell standard att man i förväg måste visa att man har uttömt alternativa möjligheter att nå forskningens mål (t.ex. genom djurexperiment eller genom försök med vävnadstypiska, mänskliga "vuxna" stamceller). Detta kan naturligtvis endast ske i enlighet med den aktuella kunskapsnivån och får inte mer än nödvändigt försena de beslut som skall fattas.

e) Även kravet på informerat samtycke är internationellt gängse. Det är också praxis vid organdonationer.

f) Förbudet mot ekonomisk ersättning(13) motsvarar i stor utsträckning också internationell rättspraxis och välkomnas därför.

g) Att personuppgifter skyddas är i alla sådana sammanhang ett självklart krav.

h) Kraven på kvalitetssäkring och på att stamcellerna skall kunna spåras bygger på lagstiftningen för och kunskaperna om arbete med biologiskt material från patienter och försökspersoner. Den är också viktig då stamcellsbanker upprättas, vilket behandlas under punkt 5.3.3.

5.8. De stycken som följer efter punkt h (vilka i fortsättningen kallas stycke 2 till 5) reglerar de förfaranden som skall garantera att kriterierna följs och tar upp olika aspekter av motiveringen.

5.8.1. I stycke 2 görs en förnuftig uppdelning av befogenheterna för prövningen av de kriterier som anges i punkterna a-h. Forskningsmålens dignitet och frågan om de kan nås endast med hjälp av nyetablerade stamcellslinjer kan endast bedömas inom ramen för den vetenskapliga bedömningen. Under punkterna a, b och e-h handlar det däremot om formella kriterier som skall prövas administrativt i enlighet med enhetliga föreskrifter. Redan om ett kriterium inte uppfylls kan projektet inte få stöd.

5.8.2. Stycke 3 tar upp yttrandena från Europeiska gruppen för etik i vetenskap och ny teknik. Denna regel kan bidra till att man beaktar den aktuella kunskapsnivån inom stammcellsforskningen som utvecklas snabbt.

5.8.3. I stycke 4 anges principen att nya mänskliga embryonala stamcellslinjer skall göras fritt tillgängliga för forskarvärlden (utan vinstsyfte). Kommittén anser att det är mycket viktigt att kommissionen bidrar "till att offentliga stamcellsbanker upprättas och kopplas samman i nätverk på europeisk nivå". Denna åsikt delas även av Europeiska vetenskapsstiftelsen.

5.8.4. Den standardisering som man kan uppnå på detta sätt skapar ett mervärde på europeisk nivå. Den skapar viktiga förutsättningar och en trygg bas för fortsatt forskning. Den är ett europeiskt och globalt intresse och minskar det antal embryon som behövs för utvinning av stamceller.

5.8.5. Nya stamcellslinjer som utvunnits med stöd av sjätte ramprogrammet bör därför läggas in i en offentlig stamcellsbank.

5.8.6. På så sätt kan man också möta de inskränkningar i utnyttjandet som en patentering av existerande stamcellslinjer leder till.

5.8.7. Kommittén välkomnar också punkt 5. Den innehåller ett åtagande från kommissionen att varje år offentliggöra en lista över forskningsprojekt (men inte de personer som arbetar i projekten!) med stamceller och som finansieras under sjätte ramprogrammet.

6. Kommitténs kommentarer IV: Medlemsstater med avvikande nationell lagstiftning

6.1. Rättsläget i medlemsstaterna uppvisar en splittrad bild: Det är inte alla medlemsstater som uttryckligen reglerar stamcellsforskningen. Rättsläget är på olika håll både liberalare och restriktivare än kommissionens förslag. Situationen utvecklas hela tiden.

6.2. I den mån de aktuella forskningsprojekten om stamceller fullt utnyttjar det spelrum som ges i kommissionens förslag (dvs. inte bara begränsas till de stamcellslinjer som får utnyttjas i alla medlemsstater) är de vetenskapliga institutionerna i de medlemsstater där lagstiftningen är mer restriktiv uteslutna från att delta i dessa forskningsprogram och kan därför inte begära finansiellt stöd från dem.

6.3. I motsats till detta kan vetenskapliga institutioner i medlemsstater som har en mer liberal lagstiftning inte heller få stöd till forskning från EU om denna forskning inte ligger inom de ramar som anges i förslaget från kommissionen.

6.4. Denna situation är visserligen inte tillfredsställande, dels eftersom alla medlemsstater betalar avgifter till unionens budget och därmed också till de gemenskapsmedel som används för att stödja forskningen, dels eftersom detta utestängande också inskränker potentialen i det europeiska området för forskning genom att vissa medlemsstater (eller deras vetenskapliga institutioner) utesluts från medverkan i forskningsnätverket (och från stödmedlen).

6.5. Kommittén anser ändå inte att situationen hindrar den möjligheten att rådet efter att ha samrått med parlamentet med kvalificerad majoritet beslutar att anta den ändring av beslut 2002/834/EG som kommissionen föreslår.

6.6. Denna kompetens för gemenskapen att ge finansiellt stöd innefattar emellertid inte befogenheten att harmonisera eller tillnärma medlemsstaternas lagstiftning.

6.7. Med hänsyn till detta sakläge rekommenderar kommittén följande:

6.7.1. När det relevanta forskningsprogrammet genomförs bör kommissionen bemöda sig att strukturera de enskilda projekten eller programdelarna på ett sådant sätt att de forskningsinstitutioner som annars skulle uteslutas ändå kan delta så långt som möjligt i delprogram eller deluppgifter vars innehåll inte står i konflikt med europeisk eller nationell lagstiftning.

6.7.2. De berörda medlemsstaterna bör anstränga sig att steg för steg komma fram till en för alla medlemsstater enhetlig reglering i samband med framtida omarbetningar av nationell lagstiftning genom att tillmötesgå de här framlagda förslagen. Detta skulle vara till fördel för den europeiska forskningen och medicinen med hänsyn till att dessa i så hög grad är knutna till internationella nätverk och internationellt samarbete. Kommittén anser att det föreliggande förslaget redan skapar en god grund för en kompromiss.

7. Sammanfattning

7.1. Förslaget uppfyller det uppdrag som rådet gav kommissionen i september 2002. Förslaget reglerar det som rådet i genomförandebestämmelserna för sjätte ramprogrammet ansåg behövde regleras.

7.2. Förslaget går i denna känsliga men med hänsyn till möjligheterna också mycket viktiga fråga en måttfull och snarast restriktiv medelväg mellan de olika rättsreglerna i medlemsstaterna. Det utgör alltså en kompromiss mellan de olika avvikande uppfattningarna.

7.3. De föreslagna reglerna fyller sitt ändamål. De möjliggör stöd till forskning på vetenskapligt hög nivå som tjänar viktiga medicinska och biologiska mål. De främjar åtgärder som tjänar internationell samordning och internationellt samarbete. Förslaget innehåller tydliga kriterier och förfaranden för att de relevanta etiska och rättsliga aspekterna skall kunna beaktas.

7.4. Kommittén respekterar de medborgare och egna ledamöter som av etiska skäl avvisar all utvinning av mänskliga stamcellslinjer från överflödiga embryon och därmed också kommissionens förslag.

7.5. Efter att noga ha vägt alla synpunkter rekommenderar kommittén dock - med hänvisning till sin utförliga genomgång ovan - att kommissionens förslag skall antas.

7.6. Kommittén upprepar sin appell till kommissionen att strukturera de olika programdelarna på ett lämpligt sätt när det vetenskapliga programmet genomförs så att man så långt möjligt undviker att framstående vetenskapsinstitutioner i vissa medlemsstater blir uteslutna.

7.7. Kommittén upprepar sin appell till medlemsstaterna att i samband med framtida omarbetningar av de nationella lagarna också arbeta mot detta mål och söka uppnå ett samförstånd i denna erkänt svåra fråga som kan utveckla den gemensamma grundsyn som redan finns i viktiga kärnfrågor (se punkt 1.3) till en samlad reglering som alla medlemsstater senare kan acceptera.

7.8. Nya stamcellslinjer som utvunnits med stöd av sjätte ramprogrammet bör läggas in i en offentlig stamcellsbank och vara fritt tillgängliga för den europeiska forskningen.

Bryssel den 29 oktober 2003.

Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs

ordförande

Roger Briesch

(1) EGT L 294, 29.10.2002, s. 10.

(2) Forskning om cancerbehandling av könskörtlar kan finansieras.

(3) http:europa.eu.int/comm/european_group_ethics/index.en.htm

(4) I Tyskland är antalet embryon som "kan bli över" begränsat. I normalfallet djupfryses sådana "överflödiga" äggceller - som är en följd av en tidigare hormonbehandling av kvinnan/den blivande modern - som inte är avsedda för en första insättning efter det att spermierna trängt in i dem, innan det har utvecklats en gemensam cellkärna. I Tyskland anser man att det i detta stadium ännu inte har blivit embryon. I enstaka fall kan det av olika skäl hända att även de embryon som skulle återföras inte utnyttjades utan i stället djupfryses.

(5) Embryot räknas som foster från och med den 12 graviditetsveckan och fram till födelsen.

(6) Kommissionens förslag handlar alltså uteslutande om framställning av stamcellslinjer som kommer från överflödiga embryon vid IVF-behandling, och inte om kloning (somatic cell nuclear transfer SCNT) eller - vilket nyligen diskuterats - om äggcelldelning utan befruktining (partenogenes).

(7) I fråga om organdonation från vuxna som omkommit i olycksfall har denna fråga - förutsatt att samtycke givits - besvarats generellt positivt av allmänheten.

(8) Några författare (se exempelvis Jahrbuch für Wissenschaft und Ethik 7 (2002), Walter de Gruyter, Berlin-New York) använder även termen "pre-embryon" för de embryon som existerar före implantationen i livmodern (eller vid andra fall av gastrulation).

(9) Därför finns det inget förbud mot användning av preventivmedel som förhindrar nidation (till exempel intrauterin-spiral).

(10) Ulrich Steinvorth, Jahrbuch für Wissenschaft und Ethik, Band 7, 2002, S. 165, Walter de Gruyter Verlag. Det främsta argumentet för detta är att det först därefter går att utesluta utveckling av flera foster.

(11) I vissa delstater har den senare tidpunkten stor inverkan på abortbestämmelserna.

(12) Kommittén anser att det finns skäl att överväga om detta också måste ske i de medlemsstater vars lagar inte kräver det.

(13) Även här är det klart i analogi med organdonation.