FÖRORD

Enligt artikel 21 i rådets förordning om upprättande av ett instrument för kärnsäkerhetssamarbete (INSC) (nedan kallad INSC-förordningen )[1] ska Europaparlamentet och rådet (vid sidan av den lägesrapport som föreskrivs i artikel 18) lägga fram en rapport där man utvärderar genomförandet av denna förordning under programmets första tre år[2].

Som en del av utvärderingsprocessen anlitade kommissionen en grupp oberoende experter för utvärderingen av programmets genomförande från 2007 till 2009. Experterna valdes ut utifrån deras erfarenhet av kärnenergi, kärnsäkerhet, radioaktivt avfall och hantering av använt kärnbränsle.

Den fullständiga rapporten om kommissionens åtgärder inom ramen för de årliga handlingsprogrammen 2007–2009 lämnas i ett bifogat arbetsdokument från kommissionen[3]. Dokumentet är endast bindande för dess upphovsmän.

Denna rapport utgör kommissionens utvärdering med beaktande av kommissionens lägesrapport för instrumentet för kärnsäkerhetssamarbete för 2007–2009[4] och ovannämnda expertrapport[5].

1. INLEDNING

Kommissionen lanserade 1991 kärnsäkerhetsdelen av Tacis-programmet[6] för att ta itu med de säkerhetsproblem som framhävts genom Tjernobylolyckan. Mellan 1991 och 2006 anslogs mer än 1,3 miljarder euro till kärnsäkerhetsprojekt. EU:s bistånd och samarbete på kärnsäkerhetsområdet har sedan 2007 fortsatt inom instrumentet för kärnsäkerhetssamarbete med ett finansiellt referensbelopp på 524 miljoner euro för genomförandet av denna förordning under perioden 2007–2013. Genom instrumentet infördes ett antal ändringar i förhållande till Tacis-programmet för kärnsäkerhet som är värda att notera.

Det geografiska omfånget utvidgades till att omfatta tredjeländer[7] i hela världen. Detta innebär att kommissionen kan använda erfarenheten från tidigare sovjetrepubliker för att hantera behoven i länder med tillväxtekonomi och i länder med etablerade kärnkraftsprogram som behöver förbättra sin kärnsäkerhet, särskilt länder med snabbt växande kärnkraftsprogram. År 2008 föreslog kommissionen en strategi[8] för att ta itu med den internationella utmaning som kärnsäkerhet och fysiskt skydd utgör. Därefter utarbetade rådet en rad kriterier som ska bedömas när man överväger att inleda och prioritera projekt med nya partnerländer[9]. Kommissionen tog hänsyn till dessa i sin reviderade strategi för instrumentet för kärnsäkerhetssamarbete för 2010–2013, som också omfattar geografiska prioriteringar.

Den strategiska ramen för genomförandet av INSC-programmet under de tre första åren utgörs av kärnsäkerhetsstrategin för gemenskapens samarbetsprogram för perioden 2007–2013 och för det vägledande programmet för perioden 2007–2009 av den 1 augusti 2007 (C(2007) 3758). De årliga handlingsprogrammen för 2007, 2008 och 2009 innehöll detaljerade uppgifter om vilka åtgärder som kommissionen skulle vidta. Kommittén för instrumentet för kärnsäkerhetssamarbete yttrade sig positivt över strategin, det vägledande programmet och handlingsprogrammen.

Målen för INSC-förordningen anges i artikel 1:

- Främjande av en hög kärnsäkerhetsnivå.

- Strålskydd.

- Tillämpning av effektiva och verkningsfulla säkerhetskontroller av kärnmaterial i tredjeländer.

Dessa mål ska uppnås genom att de åtgärder som fastställs i INSC-förordningens artikel 2 vidtas:

- Stöd till tillsynsorgan.

- Förbättrad säkerhet vid utformning, drift och underhåll av befintliga kärnenergianläggningar.

- Säker transport och bortskaffande av använt kärnbränsle och radioaktivt avfall.

- Utveckling och genomförande av strategier för avveckling och sanering.

- Främjande av effektiva regelverk för skydd mot strålning.

- Införande av regelverk och metoder för kärnämneskontroller.

- Förebyggande av olyckor och mildrande av deras följder i de fall de skulle uppstå.

- Åtgärder för att främja internationellt samarbete på ovannämnda områden.

I det vägledande programmet för perioden 2007–2009 preciserades närmare de särskilda åtgärdsområdena och den föreslagna budgeten för genomförandet av de ovanstående åtgärderna.

2. PROGRAMMETS GENOMFÖRANDE

Verksamheten inom instrumentet för kärnsäkerhetssamarbete genomförs av Europeiska kommissionen genom central förvaltning. Enligt de årliga handlingsprogrammen för 2007, 2008 och 2009 godkändes omkring 50 projekt. Dessa projekt befinner sig i olika faser av genomförande. Detaljerade uppgifter om de belopp som ursprungligen anslogs och för vilka kontrakt ingicks senast vid utgången av första halvåret 2010 ges i tabell 1.

Tabell 1 – Sammanfattning av programmets genomförande uppdelat på område och år (miljoner euro)

Samarbets-/bistånds-område | ÅP 2007 | ÅP 2008 | ÅP 2009 | Totalt |

1 | Främjande av en effektiv kärnsäkerhetskultur - Stöd till tillsynsorgan - Stöd till driftsansvariga | 25 (10) (15) | (47) (12) (35) |

2 | Kärnenergianläggningarnas säkerhet - Säkerhetsbedömning och tekniskt driftstöd - Säkerhetsrelaterade förbättringar och moderniseringar | 11 (5) (6) | 5 (5) (0) |

3 | Säkerheten vid hantering av radioaktivt avfall och använt kärnbränsle, inklusive miljösanering av f.d. kärnenergianläggningar - Hantering av avfall samt avveckling, dekontaminering och sanering | 20 | 10 |

4 | Säkerhet hos och redovisning av kärnmaterial - Säkerhetskontroller, olaglig handel - Termoelektriska radioisotopgeneratorer (RTG), herrelösa strålkällor och forskningsreaktorer | 14 (8) (6) | 0.25 |

5 | Nödberedskap utanför anläggningarna | 4 | 1 |

6 | Bidrag till internationella fonder (Tjernobyl och partnerskapet för miljön inom den nordliga dimensionen (NDEP)) | 20 | 31 |

7 | Tekniskt stöd | 6 | 6 |

TOTALT | 100 | 100 |

Anm.: 1) Enligt det vägledande programmet för perioden 2007–2009.

2) Det totala anslaget för perioden 2007–2009 uppgick till 217 miljoner euro.

3) Källa: Kommissionens rapport om genomförandet av instrumentet för kärnsäkerhetssamarbete under perioden 2007–2009.

Medeltilldelningen per region/land samt utvecklingen när det gäller den geografiska spridningen av INSC-programmet bortom f.d. Sovjetunionen illustreras i tabell 3.

Tabell 3 – Sammanfattning av programmets genomförande uppdelat på område och år[11] (miljoner euro)

Region/land | 2007 | 2008 | 2009 |

Ryssland | 31.272.000 (1) | 3.500.000 (2) | 2.000.000 |

Den europeiska grannskapspolitiken i öst |

Armenien | 7,200,000 | 6,000,000 | 11,000,000 |

Vitryssland | 2,200,000 | 2,200,000 |

Georgien | 1,800,000 | 500,000 |

Ukraina | 35,800,000 | 53,755,000 | 38,500,000 |

Den europeiska grannskapspolitiken i söder |

Egypten | 1,000,000 |

Jordanien | 1,000,000 |

Marocko | 1,000,000 |

SYDOSTASIEN |

Filippinerna | 1,500,000 |

Vietnam | 2,000,000 |

LATINAMERIKA |

Brasilien | 5,000,000 |

Flerlands-/regionala projekt | 2,500,000 | 1,000,000 | 6,500,000 |

Kompletterande åtgärder | 1,000,000 | 3,500,000 |

TOTALT FÖR DE ÅRLIGA HANDLINGSPROGRAMMEN 2007 / 2008 / 2009 | 76,772,000 | 71,255,000 | 73,700,000 |

Anm. 1) Beloppen omfattar 28,3 miljoner euro för inställda projekt till följd av vägran från Ryssland att underteckna 2007 års finansieringsöverenskommelse. Detta belopp kunde inte längre användas inom INSC.

2) Beloppet omfattar inte 13,5 miljoner euro som omfördelades.

Kazakstan mottog betydande bidrag inom ramen för Tacis-programmet för kärnsäkerhet, men detta samarbete avbröts på grund av bristande intresse från Kazakstan med undantag från ett regionalt projekt kring arvet efter landets uranbrytning.

3. UTVÄRDERING

De första tre åren av genomförandet av instrumentet för kärnsäkerhetssamarbete (2007–2009) skedde en successiv övergång från åtgärder inom ramen för Tacis-programmet för kärnsäkerhet, som hade centrerats kring f.d. Sovjetunionen, främst Ryssland och Ukraina, till ett globalt program.

Tacis-programmet var inriktat på kärnsäkerhets bistånd , vilket i många fall inbegrep leverans av utrustning ( hard assistance ), medan instrumentet för kärnsäkerhetssamarbete har som mål att öka samarbetet för att förbättra kärnsäkerheten med avsevärt minskad tonvikt på leverans av utrustning ( soft assistance ). Partnerna har också uppmuntrats att spela en mer framträdande roll vid utformningen, förvaltningen och genomförandet av samarbetsprojekt.

Samarbetet med de nya partnerländerna inriktades ursprungligen på att stärka tillsynsmyndigheterna, men utvidgades successivt till att utveckla hanteringen av använt kärnbränsle och radioaktivt avfall, avveckla och sanera anläggningar och, i mindre utsträckning, öka driftsäkerheten.

Samarbetet med Internationella atomenergiorganet (IAEA) intensifierades av en rad skäl, bl.a. för att förbättra samordningen, undvika dubbelarbete, gemensamt fastställa prioriteringar och stödja IAEA:s projekt på de områden där detta främjar effektiviteten i genomförandet tack vare IAEA:s internationella status och särskilda sakkunskap.

Det avbrutna samarbetet med Ryssland kring kärnsäkerhetsprojekt till följd av att Ryssland inte var villigt att ingå finansieringsöverenskommelser med kommissionen ger anledning till oro. Ett begränsat samarbete har fortsatt inom ramen för det pågående Tacis-projektet, och kommissionen har fortsatt att undersöka olika sätt att bryta det nuvarande dödläget i samarbetet de ryska myndigheterna.

Samarbetet med Armenien har fortsatt trots EU:s fasta övertygelse om att Armeniens kärnkraftverk, som drivs av en första generationens reaktor, bör stängas ned snarast möjligt. Alla särskilda åtgärder inom säkerhetssamarbetet måste fortsätta att ses över inom den överenskomna strategiska ramen för genomförandet av INSC-programmet.

Den långa ledtiden mellan utformningen av nya samarbetsprojekt och deras genomförande är ett allvarligt problem, särskilt när man inleder samarbete med nya partnerländer. Dessa förseningar beror på de många faser som krävs från identifieringen av ett projekt till undertecknandet av kontrakt för detta projekt. Processen inleds vanligtvis med ett undersökande uppdrag av kommissionen, följt av ett expertuppdrag för att utveckla åtgärdsunderlag ( action fiches ) som ger en allmän beskrivning av de eventuella projekten. Därefter inleds godkännandeprocessen, som omfattar internt samråd, yttrande från INSC-kommittén och antagande av kommissionens beslut. Upphandling och ingående av kontrakt kan inte inledas förrän en finansieringsöverenskommelse har träffats med partnerlandet, vilket kan ge upphov till ytterligare förseningar.

I vissa fall har den inledande fasen av samarbetet kortats ner något, såsom i fallet med Brasilien, där det rådde hög grad av beredskap mellan institutionerna, vilket gjorde det möjligt att snabbt färdigställda åtgärdsunderlag. Processen är ändå långdragen.

Ett nära samarbete har bibehållits med de avdelningar som ansvarar för genomförandet av stabilitetsinstrumentet, de relevanta avdelningarna inom kommissionen och EU-delegationerna, som hjälpte till att bibehålla en samlad strategi för tredjeländer. Ytterligare möjliga synergier mellan instrumentet för kärnsäkerhetssamarbete och stabilitetsinstrumentet kan dock komma att utforskas i framtiden, särskilt inom ramen för kunskapscentrumen (ett initiativ inom ramen för stabilitetsinstrumentet).

Det har vidtagits avsevärt färre åtgärder rörande säkerhetskontroller under 2007–2009 än vad som förutsågs i det vägledande programmet för perioden (0,25 % jämfört med 14 %). Kommissionen kommer att beakta detta i samband med utarbetandet av det vägledande programmet för perioden 2012–2013 och i de kommande handlingsprogrammen.

4. SLUTSATSER

Kommissionens utvärdering av genomförandet av INSC-programmet leder till följande slutsatser:

- Projekten utformades i linje med de strategiska dokumenten inom instrumentet för kärnsäkerhetssamarbete.

- Det kärnsäkerhetssamarbete som inletts inom Tacis fortsatte inom INSC-programmet och utvidgades successivt till nya partnerländer. Samarbetet med Ryssland har dock avbrutits på grund av landets invändningar mot att ingå en finansieringsöverenskommelse, och man söker för närvarande efter lösningar för att kunna återuppta detta.

- INSC-åtgärderna för att stärka kärnsäkerhetskulturen byggde vidare på lärdomarna av Tacis-programmet för kärnsäkerhet, samtidigt som de sattes in för att åtgärda nya behov till följd av att mandatet inte längre begränsades till f.d. Sovjetunionen.

- Det tar i dag två till tre år från det att ett projekt identifieras till dess att det börjar genomföras på grund av de långa besluts- och kontraktsförfarandena och de generellt tungrodda administrativa förfarandena. Kommissionen måste undersöka om och hur man kan påskynda projektens genomförandecykel genom att anpassa drifts- och genomförandemetoderna.

- Kommissionen instämmer med den oberoende utvärderingens slutsats att genomförandet av instrumentet för kärnsäkerhetssamarbete var målinriktat och projekten välgenomtänkta. Projekten förväntas bidra väsentligt till att öka kärnsäkerheten och stärka kärnsäkerhetskulturen, om de genomförs framgångsrikt. INSC-projekten med inriktning på utbyte av know-how och bästa praxis upplevdes som särskilt uppskattade av partnerna i målländerna.

- I de länder som varken har eller planerar att införa ett kärnkraftsprogram bistår instrumentet för kärnsäkerhetssamarbete också med att bygga upp den nödvändiga tillsynsinfrastrukturen på kärnsäkerhetsområdet, särskilt i fråga om hantering av kärnavfall.

- I de länder som planerar att genomföra kärnkraftsprogram bistår instrumentet med att bygga upp den nödvändiga tillsynsinfrastrukturen, och i de länder som redan har etablerade kärnkraftsprogram men saknar resurser till kärnsäkerhet på grund av otillräckliga budgetmedel eller geografisk isolering, inriktas instrumentet på att bygga upp kapaciteten och stärka kärnsäkerhetskulturen.

- Generellt har instrumentet för kärnsäkerhetssamarbete blivit ett väletablerat verktyg för kärnsäkerhetssamarbete i hela världen.

- Enligt artikel 21 i INSC-förordningen får kommissionen tillsammans med denna utvärderingsrapport vid behov lägga fram ett lagstiftningsförslag om införande av nödvändiga ändringar i instrumentet. Kommissionen anser att de frågeställningar som uppkommit rörande genomförandet av INSC-förordningen, och hur de kan hanteras, bör kunna åtgärdas inom ramen för de förordningen och att det inte föreligger något behov av att lägga fram ett nytt lagstiftningsförslag.

[1] Rådets förordning (Euratom) nr 300/2007 av den 19 februari 2007 (EUT L 81, 22.3.2007, s. 1).

[2] INSC-förordningen, artikel 21 – Översyn: ”Kommissionen skall senast den 31 december 2010 för Europaparlamentet och rådet lägga fram en rapport med en utvärdering av genomförandet av denna förordning under de första tre åren, vid behov tillsammans med ett lagstiftningsförslag om införande av nödvändiga ändringar i instrumentet.”

[3] Arbetsdokument från kommissionens avdelningar – Extern utvärderingsrapport av tillämpningen av rådets förordning (Euratom) nr 300/2007 (instrumentet för kärnsäkerhetssamarbete) för perioden 2007–2009, som åtföljer dokumentet Rapport från kommissionen till Europaparlamentet och rådet – Utvärdering av genomförandet av instrumentet för kärnsäkerhetssamarbete under de tre första åren (2007–2009) (SEK(2011)xxx)

[4] Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén samt Regionkommittén om genomförandet av instrumentet för kärnsäkerhetssamarbete. Första rapporten - årliga handlingsprogram för 2007, 2008 och 2009, i enlighet med artikel 18 i INSC-förordningen.KOM(2011) 111 slutlig, 10.3.2011.http://register.consilium.europa.eu/pdf/sv/11/st07/st07637.sv11.pdf.

[5] Effekterna av olyckan i Fukushima-Daiichi den 11 mars 2011 omfattas inte av denna rapport. Erfarenheterna från olyckan kommer att integreras i det fleråriga vägledande programmet 2012–2013 och de årliga handlingsprogram som följer på detta, på lämpligt sätt. Inget som inträffat i samband med Fukushima-Daiichi-olyckan påverkar slutsatserna i denna rapport.

[6] Tacis ( Technical Assistance to the Commonwealth of Independent States ) är Europeiska kommissionens program för att stödja tolv länder i Östeuropa och Centralasien (Armenien, Azerbajdzjan, Vitryssland, Georgien, Kazakstan, Kirgizistan, Moldavien, Ryssland, Tadzjikistan, Turkmenistan, Ukraina och Uzbekistan) och Mongoliet i deras omställning till demokratiska marknadsorienterade ekonomier.

[7] Med ”tredjeländer” avses länder utanför EU, med undantag för länder som omfattas av instrumentet för stöd inför anslutningen.

[8] Meddelandet Kärnsäkerhet och fysiskt skydd – en utmaning på internationell nivå (KOM(2008) 312 slutlig, 22 maj 2008).

[9] Rådets slutsatser om bistånd till tredjeländer inom området kärnsäkerhet, 9 december 2008. http://www.consilium.europa.eu/uedocs/cms_Data/docs/pressdata/en/trans/104601.pdf

[10] Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1717/2006 av den 15 november 2006 om upprättande av ett stabilitetsinstrument (EUT L 327, 24.11.2006, s. 1).

[11] Se arbetsdokument från kommissionens avdelningar SEK(2011) 284 slutlig, 10 mars 2010.