Detta meddelande följer de riktlinjer och rekommendationer om åtgärder mot covid-19 som kommissionen offentliggjorde i april, juli och oktober. I detta meddelande anges, med full respekt för medlemsstaternas befogenheter, särskilt på hälsoområdet, ett antal åtgärder som medlemsstaterna ska överväga när de utformar sina nationella strategier för en mer hållbar hantering av pandemin under de kommande månaderna, inbegripet de kommande jul- och nyårshelgerna. Här ingår både begränsningar av det sociala och ekonomiska livet och åtgärder för att stärka hälso- och sjukvårdssystemen i deras insatser för att bekämpa pandemin. Sammantaget, och på grundval av ett nära samarbete på europeisk nivå, stöder de en samordnad strategi för åtgärderna för att begränsa spridningen under vintern och för begränsningen av nya utbrott av covid-19 i EU.

Även om prioriterade grupper kan börja få vaccin en kort tid efter det att de har godkänts kommer det att ta tid innan covid-19-vaccinerna blir mer allmänt tillgängliga. EU och medlemsstaterna behöver därför en överbryggande strategi för att hantera situationen under de kommande månaderna fram till dess att vacciner sätts in med tillräcklig kritisk massa och deras skyddande effekter blir kännbara.

Siffrorna stabiliserades under sommarperioden. Lättnaden av restriktionerna – som delvis underlättades av sommarvärmen – gav välbehövlig stimulans för EU-medborgarnas sociala välbefinnande och för de ekonomier som drabbats hårt av pandemin. Ökningen i antalet fall under hösten visar dock att det finns en risk för att man inte kan förutse en snabbt föränderlig epidemiologisk situation, och att en eventuell lättnad av åtgärderna måste vara beroende av hur pandemin utvecklas och om kapaciteten räcker till för testning, kontaktspårning och behandling av patienter. Hälso- och sjukvården och vårdpersonalen har återigen utsatts för enorma påfrestningar. Till följd av situationen införde många europeiska länder i oktober nya nedstängningar och stränga restriktioner när det gäller sociala kontakter.

Eftersom beläggningsgraden på sjukhus- och intensivvårdsavdelningarna och antalet nya inläggningar på sjukhus i de flesta EU-länder fortfarande ligger på en hög nivå och ökar, är det ytterst viktigt att fortsätta fokusera på kapaciteten och personalen inom hälso- och sjukvården och att prioritera dessa. Med tanke på den stora sannolikheten för att antalet fall av covid-19 ökar om åtgärderna skulle lättas upp i samband med helgerna bör EU:s medlemsstater säkerställa att deras hälso- och sjukvårdssystem står redo för den händelse att inläggningarna på sjukhus skulle öka. De bör undvika alla risker för att det uppstår brist på nödvändig utrustning och material och sörja för hälso- och sjukvårdspersonalens välbefinnande: de står under ett enormt tryck samtidigt som systemet är beroende av dem.

Förutom sjukhusen deltar primärvården på många olika sätt i arbetet för att förhindra konsekvenserna av infektioner och sjukdomar, genom att införa ett triagesystem på ett samordnat och öppet sätt, testa, stödja karantänåtgärder och ge psykosocialt stöd. Vissa offentliga myndigheter i Europa har inrättat feberkliniker som ett arrangemang för primärvård. Allmänläkarnas roll har blivit allt viktigare för att begränsa spridningen av covid-19 i samhället, på grund av deras nyckelroll inom testning och kontaktspårning samt när det gäller att tillgodose behovet av vård efter en covid-19-diagnos och behovet av vård hos befolkningen i allmänhet. I syfte att öka kapaciteten har många länder inrättat alternativa vårdanläggningar i ombyggda lokaler eller mobila fältsjukhus och använt socialvårdsinrättningar och nya former av offentlig-privata partnerskap för att på ett socialt ansvarsfullt sätt svara på den inhemska efterfrågan.

Att ta sig an och säkerställa välbefinnandet för all hälso- och sjukvårdspersonal förblir en absolut prioritering. EU:s medlemsstater bör garantera tillgång till tillräcklig personlig skyddsutrustning för all hälso- och sjukvårdspersonal och stödtjänster för att lindra de psykiska hälsoeffekterna av den exceptionella stress som de utsatts för under krisen. Att garantera att hälso- och sjukvårdspersonalen får snabb tillgång till stöd för psykisk hälsa är viktigt särskilt mot bakgrund av nya rön som tyder på att den psykiska belastningen under hälsokrisen kan få långsiktiga effekter på deras välbefinnande. T.ex. i Italien konstaterades i en undersökning av hälso- och sjukvårdspersonal i mars 2020 att symtom som stress, ångest, depression och sömnlöshet ökade, särskilt hos anställda i pandemins frontlinje och unga kvinnor. I Spanien visade forskning att 57 % av hälso- och sjukvårdspersonalen i april 2020 uppvisade symtom på posttraumatisk stress.

Samtidigt är det av lika stor betydelse att andra hälso- och sjukvårdstjänster än de som rör covid-19 fortsätter. Den nuvarande pandemin har haft – och har fortfarande – betydande konsekvenser för diagnos och behandling av andra sjukdomar och hälsoproblem, däribland cancer. Tillfälliga avbrott i tillgången till och tillhandahållandet av rutinmässig och icke-akut sjukvård har konstaterats under perioder av omfattande spridning vid sociala kontakter. Exempelvis har flera länder, bland annat Italien, rapporterat att antalet inläggningar på sjukhus för akut hjärtinfarkt minskade betydligt under covid-19-pandemin, med en parallell ökning av antalet dödsfall och komplikationer. Vidare minskade antalet cancerdiagnoser i Frankrike med 35–50 % i april 2020 jämfört med april 2019, och det nederländska cancerregistret noterade en minskning på 40 % av antalet nya fall av cancer per vecka. Minskningen skedde trots att många länder prioriterar vårdtjänster för cancer, hjärt- och kärlsjukdomar och diabetes.

När det gäller tillgången till och användningen av blod för transfusion visar studier också att länderna bör förbereda sig på minskande donationer och förlust av viktig personal på grund av sjukdom och folkhälsorestriktioner. Beredskapsplaneringen bör inbegripa strategier för prioritering av patienter i händelse av en brist som förutsetts.

Ett särskilt orosmoment är också uppskjutande eller undvikande av sjukvård på grund av covid-19, eftersom det kan öka risken för sjukdom och dödsfall i samband med hälsotillstånd som kan behandlas och förebyggas, och kan bidra till förhöjda dödstal som är direkt eller indirekt kopplade till covid-19. Samtidigt som det är ytterst viktigt att begränsa pandemin har den betydande långsiktiga effekter på personer med icke-överförbara sjukdomar. Dessa sjukdomar förefaller öka allvarlighetsgraden av covid-19 och dödsfallsrisken. För personer med icke-överförbara sjukdomar som överlevt en SARS-CoV-2-infektion kan denna påverka utvecklingen av deras tidigare kliniska tillstånd. Dessutom minskar den fysiska distanseringen och karantänrestriktionerna den fysiska aktiviteten och främjar andra ohälsosamma levnadsvanor, vilket ökar risken för icke-överförbara sjukdomar och förvärrar de kliniska symtomen. I många länder har det gjorts ändringar i rutinhanteringen av patienter: t.ex. har icke-akuta besök inom öppenvården ställts in, vilket får betydande konsekvenser för hanteringen av icke-överförbara sjukdomar, diagnostiseringen av nya sjukdomar, läkemedelsföljsamheten och sjukdomsutvecklingen.

Kommissionen samarbetar med läkemedelsföretag för att få tillgång till nya behandlingsmetoder som för närvarande är godkända enligt lagstiftningen (t.ex. antikroppar) och kommer att se till att medlemsstaterna snabbt får ta del av utvecklingen.

REKOMMENDERADE ÅTGÄRDER FÖR MEDLEMSSTATERNA ·Säkerställa att hälso- och sjukvårdstjänsterna stärks med tanke på en eventuell ökad inläggning på sjukhus och intensivvårdsavdelningar under de kommande jul- och nyårshelgerna, till exempel genom att införa särskilda kontinuitetsplaner för covid-19, säkerställa att vårdpersonal och utrustning har kapacitet för belastningstoppar så att personalens kapacitet upprätthålls samtidigt som den får ett visst andrum. ·Vidta åtgärder för att maximera tillgången till primärvård för att minska trycket på sjukhusen, bland annat genom att utöka rollen för sjuksköterskor, farmaceuter och lokal hälsovårdspersonal och öka användningen av telemedicinska tjänster, för att behålla kontinuiteten i vården för patienter som inte är sjuka i covid-19. ·Noggrant övervaka kapaciteten när det gäller utrustning och material som behövs inom hälso- och sjukvården, och använda relevanta gemensamma upphandlingar och annat ekonomiskt stöd, inbegripet investeringsinitiativet mot effekter av coronaviruset (CRII) som kommissionen ställt till förfogande. ·Länderna bör utarbeta integrerade strategier för sina hälso- och sjukvårdssystem och se till att vården av andra sjukdomar och medicinska problem än de som hänger samman med covid-19 kan fortsätta och säkerställas. ·Fortsätta att investera i utbildning av ny personal, bland annat via det europeiska onlinenätverket av kliniskt verksamma läkare, och utarbetande av utbildningsmoduler om covid-19 för vårdpersonal (bl.a. i form av en virtuell akademi) i partnerskap med europeiska sammanslutningar t.ex. Europeiska sällskapet för intensivvård (European Society of Intensive Care Medicine). ·Uppmana allmänheten att använda sig av alla nödvändiga hälso- och sjukvårdstjänster, även sjukhustjänster. ·Hälso- och sjukvårdsinrättningar bör dessutom se till att personlig skyddsutrustning som ger bästa möjliga skydd finns tillgänglig nu och under de kommande månaderna och att den används på rätt sätt för att skydda dem som tillhandahåller vård för patienter och boende. ·Hjälpa hälso- och sjukvårdspersonalen att klara av det ökade trycket till följd av pandemin (t.ex. genom att inrätta kostnadsfria jourtelefoner och kostnadsfria tjänster för kollegialt stöd samt tillhandahålla information för att hjälpa dem att bibehålla sitt välbefinnande och sin psykiska hälsa).

6.Bekämpa pandemitröttheten

Det nya covid-19-utbrottet under hösten ledde oundvikligen till besvikelse för de européer som drabbades av restriktioner – något de trodde var ett passerat stadium. Världshälsoorganisationen (WHO) uppskattar att omkring 60 % av länderna i den europeiska regionen för närvarande upplever ett slags ”pandemitrötthet”. Människor är trötta på förebyggande åtgärder, såsom fysisk distansering och minskade sociala kontakter, och på de ekonomiska begränsningarna. Detta gör det svårare att genomföra viktiga begränsningar och ger en grogrund för desinformation om pandemin.

Pandemitrötthet är en förväntad och naturlig reaktion på en långvarig folkhälsokris av den storlek som covid-19 har lett till. Det är därför viktigt att medlemsstaterna erkänner och tar itu med detta problem. WHO:s regionala Europakontor har tagit fram riktlinjer för att hjälpa länder att utveckla handlingsplaner som beaktar ett flertal faktorer för att upprätthålla och stärka allmänhetens stöd för skyddande åtgärder.

Förutom pandemitröttheten bör effekterna av covid-19 på befolkningens psykiska hälsa inte underskattas. Den oro och osäkerhet som upplevs av befolkningen i allmänhet kan vara särskilt akut bland de mest utsatta grupperna, såsom äldre eller personer med bakomliggande hälsotillstånd, personer som lever ensamma eller personer med funktionsnedsättning. Hälso- och sjukvårdspersonal är särskilt utsatta, och bästa praxis för att minska effekterna på dessa och andra arbetstagare i pandemins frontlinje bör främjas.

Den främsta psykologiska effekten hittills har varit förhöjda stress- eller ångestnivåer. Men i takt med att nya åtgärder införs – särskilt tvånget att stanna hemma, karantän och långvariga utegångsförbud och deras effekter på många människors vanliga aktiviteter, rutiner eller försörjningsmöjligheter – leder detta också till en ökning i fråga om ensamhet, depression, skadlig alkohol- och narkotikaanvändning, självskadebeteende, våld i familjen eller självmordsbeteende. Medlemsstaterna bör ta itu med dessa frågor och se till att lämpliga åtgärder och tjänster införs för dem som behöver det.

REKOMMENDERADE ÅTGÄRDER FÖR MEDLEMSSTATERNA ·Tydligt informera invånare och samhällen om nya åtgärder, skälen till att dessa genomförs och när och hur de kan upphävas. Om möjligt, koppla dem till vissa mål, t.ex. reproduktionsvärdet, för att göra åtgärderna påtagliga och begripliga. Invånarnas acceptans för och efterlevnad av åtgärderna är av avgörande betydelse. ·Se till att tjänster för psykisk hälsa och psykosocialt stöd (t.ex. kostnadsfria telefonjourer) är lätt tillgängliga för människor som behöver dem, inbegripet personer i pandemins frontlinje och kritiska yrkesgrupper eller tjänsteleverantörer). Ge stöd till personer med funktionsnedsättning och utsatta befolkningsgrupper. ·EU:s folkhälsoplattform har sammanfört berörda parter för att lyfta fram ett flertal exempel på bästa praxis från pandemins första våg som på begäran av medlemsstaterna skulle kunna främjas med stöd från kommissionen.

7.Vikten av strategier för vaccinering mot covid-19

Europa lär sig att leva med pandemin, men utveckling av och ett snabbt globalt ibruktagande av säkra och effektiva vacciner mot covid-19 är fortfarande en förutsättning för att kunna lösa folkhälsokrisen. I enlighet med EU:s strategi för vacciner mot covid-19 av den 17 juni säkerställer Europeiska kommissionen och medlemsländerna produktionen av vacciner mot covid-19 med hjälp av förhandsåtaganden om inköp med vaccinproducenter i Europa. Alla vacciner måste godkännas av kommissionen efter en noggrann analys av Europeiska läkemedelsmyndigheten i enlighet med sedvanliga säkerhets- och effektivitetsnormer.

Kommissionen har också framhållit att hela Europa måste få tillgång till säkra och effektiva vacciner, vilket förutsätter att vaccineringsstrategierna samordnas innan vaccinerna tas i bruk. Medlemsstaterna bör se till att transporttjänster och logistik som krävs för säker leverans av vaccinerna planeras i enlighet med detta. Kommissionen är beredd att vid behov via unionens civilskyddsmekanism och andra relevanta system stödja medlemsstaterna när vaccinerna sätts in. Den 15 oktober angav kommissionen nyckelfaktorer som medlemsstaterna ska beakta i sina strategier för covid-19-vaccinering för att säkerställa ett vaccinerna sätts in på ett välordnat och snabbt sätt. De har att göra med den kapacitet som krävs för vaccinationstjänsterna, enkel, överkomlig och helst kostnadsfri tillgång för allmänheten, transport- och lagringskapacitet samt information till medborgarna om covid-19-vaccinernas fördelar, risker och betydelse. Eftersom det totala antalet vaccindoser kommer att vara begränsat under de inledande faserna av ibruktagandet och innan produktionen kan ökas, ges i detta meddelande också exempel på prioriterade grupper som bör vaccineras först.

Medlemsstaterna har utbytt kunskap och erfarenheter och rapporterat om utarbetandet av nationella vaccinationsstrategier, inbegripet definitionen av de befolkningsgrupper som kommer att prioriteras för covid-19-vaccineringen. Prioriterade målgrupper som anges av de rapporterande medlemsstaterna är bland annat äldre personer, hälso- och sjukvårdspersonal, anställda inom annan grundläggande samhällsservice än hälso- och sjukvård, transportpersonal, personer med kroniska sjukdomar, personer med funktionsnedsättning och yrkesverksamma inom social omsorg. Av de medlemsstater som har rapporterat om läget för sina vaccinationsstrategier planerar den stora majoriteten att erbjuda covid-19-vaccineringen kostnadsfritt, och vissa kommer att använda vaccinationscentrum över hela landet för att säkerställa att de når ut till befolkningen i landsbygdsområden eller till grupper för vilka tillgängligheten till vaccinationstjänster eller vaccinationscentrum är ett problem.

Många europeiska länder håller för närvarande på att se över sina vaccinationsinfrastrukturer, särskilt för att säkerställa ytterligare kapacitet när det gäller kylkedjor, och stärker de befintliga vaccinationstjänsterna genom att rekrytera och utbilda ytterligare hälso- och sjukvårdspersonal. När det gäller den medicinska och personliga skyddsutrustning som behövs för vaccinationstjänsterna planerar de flesta rapporterande medlemsstaterna att använda nuvarande reserver, men många länder planerar också att lagra artiklar genom gemensamma upphandlingsförfaranden på nationell nivå eller EU-nivå, särskilt när det gäller de specifika produkter som krävs för covid-19-vaccinationer. Om den nationella kapaciteten överbelastas kan medlemsstaterna begära bistånd via unionens civilskyddsmekanism, via både EU:s civilskyddspool och rescEU-beredskapslagret av medicinsk nödutrustning. Tillsammans med detta meddelande har ECDC offentliggjort sin översikt över de nuvarande spridnings- och vaccinationsplanerna för covid-19-vacciner i EU/EES och Förenade kungariket. På grundval av detta dokument, diskussioner i hälsosäkerhetskommittén och ECDC:s undersökningar kommer kommissionen att överväga behovet av ytterligare vägledning om nationella vaccinationsplaner för covid-19.

När covid-19-vaccinerna blir tillgängliga, och det blir känt vilka vacciner med vilka särskilda egenskaper och krav som kommer in på marknaden, kommer kommissionen att offentliggöra särskilda rekommendationer om hur sådana vacciner bäst ska användas och tas i bruk. Parallellt med detta kommer kommissionen och utrikestjänsten att fortsätta att samarbeta med WHO och internationella partner för att stödja global tillgång till och spridning av covid-19-vaccin, samt för att leda de globala insatserna till stöd för partnerländer och utbyta bästa praxis när det gäller åtgärder för att begränsa och få ett slut på pandemin.