RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL BUDGETMYNDIGHETEN om situationen den 31 december 2000 för garantier som berör den allmänna budgeten

INNEHÅLLSFÖRTECKNING

Rapport från kommissionen till budgetmyndigheten om situationen den 31 december 2000 för garantier som berör den allmänna budgeten

Del 1: Operationer som har inletts sedan rapporten per den 30 juni 2000, riskutvecklingen och utnyttjandet av de garantier som belastar budgeten

1. Inledning: Transaktionernas natur

1.1. Transaktioner med makroekonomiska mål

1.2. Transaktioner med mikroekonomiska mål

2. Operationer som har inletts sedan rapporten per den 30 juni 2000

2.1. Tadzjikistan

2.2. Moldavien

2.3. Gemenskapens garanti till Europeiska investeringsbanken vid lån till projekt i Kroatien

2.4. EIB-Turkiet

3. Risksituationen

3.1. Utestående belopp vid datum för rapporten

3.2. Maximal risk som kan belasta gemenskapens budget, redovisad år för år: belopp som har utbetalats fram till datum för rapporten

3.3. Maximal teoretisk risk som kan belasta gemenskapens budget, redovisad år för år

4. Utnyttjandet av de garantier som belastar budgeten

4.1. Användningen av de likvida medlen

4.2. Intervention från garantifonden

4.3. Situationen vid rapportdatum vad gäller försenade återbetalningar

5. Analys av gemenskapens teoretiska kapacitet att bevilja lån och garantier till tredje land

6. Garantifondens situation den 31 december 2001

7. Relativ soliditet

Del 2: Bedömning av potentiella risker: ekonomiskt och finansiellt läge i de tredje länder som är föremål för de mest betydande lånetransaktionerna

1. Inledning

2. Kandidatländerna

2.1. Bulgarien

2.2. Litauen

2.3. Rumänien

3. Västra Balkan

3.1. Bosnien och Hercegovina

3.2. Makedonien

4. Nya oberoende stater i f.d. Sovjetunionen

4.1. Armenien

4.2. Vitryssland

4.3. Georgien

4.4. Moldavien

4.5. Tadzjikistan

4.6. Ukraina

5. Övriga länder utanför EU

5.1. Algeriet

Bilaga

1. Risker som täcks genom gemenskapens budget: Förklarande anmärkningar

1.1. Förklaringar till tabell 1-3

1.1.1. Högsta möjliga belopp i beviljade lån (tabell 1)

1.1.2. Utestående upp- och utlånade belopp (tabell 1)

1.1.3. Riskbeloppet år för år (tabellerna 2 och 3)

1.2. Tabeller över lånetransaktioner som garanteras genom budgeten

1.3. Förväntade utanordnanden och utbetalningar av EIB-lån

1.4. Förfarande vid utbetalning av garantier

1.4.1. Upp- och utlåningstransaktioner

1.4.2. Garantier avseende tredje land

2. Metodbeskrivning för analys av unionens beräknade utlåningskapacitet gentemot tredje land under perioden 1999-2001 med utgångspunkt i garantifondssystemet (tabell 4)

2.1. Reserv för garantier avseende lån till tredje land

2.2. Beräkningsunderlag för inbetalningar till garantifonden

2.3. Underlag för inbetalning till fonden vid partiella garantier

2.4. Inbetalning till garantifonden

2.5. Resterande utrymme i reserven för garantier

2.6. Återstående utlåningskapacitet

3. Tabeller som redovisar riskerna per mottagarland

Del 1: Operationer som har inletts sedan rapporten per den 30 juni 2000, riskutvecklingen och utnyttjandet av de garantier som belastar budgeten

1. Inledning: Transaktionernas natur

De risker som täcks av garantier ur gemenskapens budget avser låne- och garantitransaktioner av två slag: transaktioner med makroekonomiska mål och transaktioner med mikroekonomiska mål.

1.1. Transaktioner med makroekonomiska mål

Detta rör sig framför allt om betalningsbalanslån till medlemsstater eller till tredje land. Lånen beviljas utifrån väl definierade ekonomiska villkor och åtaganden.

Till kategorin hör även det lån på 1 250 miljoner euro som syftar till att finansiera import av jordbruksprodukter och livsmedel till länderna i före detta Sovjetunionen, eftersom riskerna härvidlag till stor del beror på den makroekonomiska och politiska utvecklingen i mottagarländerna.

1.2. Transaktioner med mikroekonomiska mål

Här rör det sig om lån för finansiering av projekt, där återbetalningstiden vanligen är lång och återbetalning sker med hjälp av de medel som projektet i fråga är avsett att generera. I allmänhet är det företag, finansinstitut eller tredje länder som beviljas dessa lån som, förutom av gemenskapsgarantin, omfattas av sedvanliga bankgarantier.

Det avser Euratomlån till medlemsstater och lån till medlemsstater inom ramen för de nya gemenskapsinstrumenten, samt Euratomlån och EIB-lån till länder utanför gemenskapen (länderna i Medelhavsområdet, Central- och Östeuropa, utvecklingsländer i Asien och Latinamerika samt Sydafrika).

2. Operationer som har inletts sedan rapporten per den 30 juni 2000

De mest betydelsefulla operationer som har inletts under det första halvåret 2000 är följande:

2.1. Tadzjikistan

Den 20 mars 2000 beslutade rådet att ändra beslut 97/787/EG om exceptionellt finansiellt stöd till Armenien och Georgien för att utsträcka det till Tadzjikistan. Det kommer att röra sig om 75 miljoner euro i form av lån.

2.2. Moldavien

Den 10 juli 2000 beslutade rådet att bevilja ett kompletterande makroekonomiskt stöd till Moldavien i form av ett lån på högst 15 miljoner euro.

2.3. Gemenskapens garanti till Europeiska investeringsbanken vid lån till projekt i Kroatien

Den 7 november 2000 beslutade rådet att ändra beslut 2000/24/EG så att den garanti som gemenskapen beviljat Europeiska investeringsbanken utvidgas till att även omfatta lån till projekt i Kroatien. Sammanlagt får lånebeloppen inte överstiga ett tak på 250 miljoner euro under en period på fyra år. Garantin är begränsad till 65 % av det takbelopp på 250 miljoner euro som rådet beslutat om.

2.4. EIB-Turkiet

Den 4 december 2000 beslutade rådet att ändra beslut 24/2000/EG så att ett särskilt handlingsprogram från Europeiska investeringsbanken för att konsolidera och stärka tullsamarbetet mellan EG och Turkiet inrättades. Enligt beslutet uppgår gemenskapens garanti för lån till Turkiet till högst 65 % av taket på totalt 450 miljoner euro som beslutats av rådet.

3. Risksituationen

Bedömningen av de risker som påverkar gemenskapernas budget kan genomföras med två olika metoder, nämligen

- den metod som ofta används av banker och som utgår från det totala utestående lånebeloppet en bestämd dag för transaktionerna i fråga (situationen illustreras i tabell 1 nedan), och

- den i budgetarbete vanligare metoden, enligt vilken den högsta totala summa som gemenskapen kan behöva betala ut under budgetåret beräknas.

Denna andra metod har i sin tur tillämpats på två olika sätt, nämligen

- genom att man endast tagit hänsyn till verkliga utbetalningar fram till datumet för rapporten, och utgått ifrån att inga förtida återbetalningar sker. Situationen beskrivs i tabell 2 nedan (detta motsvarar det lägsta av de maximala riskbelopp för gemenskapsbudgeten som kan räknas fram),

- genom att man även blickat framåt och tagit hänsyn till alla transaktioner som rådet beslutat om, eller som föreslagits av kommissionen, så att effekten på framtida budgetar kan beräknas under antagandet att alla kommissionens förslag i fråga godtas. Denna beräkning illustreras i tabell 3 nedan (och leder fram till det högsta riskbeloppet för gemenskapsbudgeten).

Den senare metoden ger en uppfattning om omfattningen av de risker som är förknippade med förslagen. Den kräver emellertid att ett antal antaganden görs vad gäller utbetalningsdatum, villkor för återbetalning (närmare redogörelse för dessa återfinns i bilagan), räntesatser [1] och växelkurser [2].

[1] Enligt antagandet används en genomsnittlig räntesats på 10 % för EIB:s lån. För upp- och utlåningen används en genomsnittlig räntesats på 4,4 %. För de nya transaktionerna i tabell 3 används räntesatsen 4,89188 %.

[2] För lån i andra valutor än euro används växelkurserna av den 31 december 2000.

Resultaten framgår av tabell 1-3, där beräkningar av risker i samband med lån till länder inom respektive utanför gemenskapen återges.

Det bör även påpekas att de totalbelopp som nämns i tabellerna innefattar risker av skilda slag. I fallet makroekonomiskt stöd gäller det lån till en enda stat, medan t.ex. Europeiska investeringsbankens verksamhet och gemenskapens nya instrument (GNI) rör projektlån.

I den analys som följer görs skillnad mellan total risk, risker som hänför sig till medlemsstaterna och risker som gäller icke-medlemsländer.

3.1. Utestående belopp vid datum för rapporten

Situationen vad avser utestående belopp beskrivs i tabell 1.

Den totala risken uppgick till 13 808 miljoner euro vid datum för rapporten, jämfört med 13 783 miljoner euro vid slutet av föregående halvår, en minskning med 1 % [3].

[3] En del av ökningen av de utestående lånen under föregående halvår förklaras av variationer i växelkursen för lån i andra valutor än euro.

De transaktioner som påverkat det utestående beloppet sedan föregående rapport återfinns i nedanstående tabell.

(miljoner euro)

Utestående belopp den 30 juni 2000 // 13 783

Återbetalningar av lån

Betalningsbalanslån: Italien

Euratom

Gemenskapens nya instrument (GNI)

Ekonomiskt stöd

F.d. Sovjetunionen

EIB //

1 049,0

- 1,3

- 28,6

- 55,0

0,0

- 345,24

Utbetalningar av lån

Ekonomiskt stöd

EIB //

+ 60

+ 1 071,25

Variationer i växelkurser för andra valutor i förhållande till euron // + 84,11

Utestående belopp den 31 december 2000 // 13 808

Det utestående beloppet (exklusive räntor) till förmån för medlemsstaterna var vid datum för rapporten 133 miljoner euro, vilket är 89 % lägre än motsvarande belopp den 30 juni 2000.

Minskningen beror främst på Italiens återbetalning av 1 049,0 miljoner euro av sitt betalningsbalanslån.

Vad gäller de risker som hänför sig till tredje land kan en ökning av det utestående beloppet (exklusive räntor) konstateras: 13 675 miljoner euro, en ökning med 8,5 % jämfört med föregående halvår.

3.2. Maximal risk som kan belasta gemenskapens budget, redovisad år för år: belopp som har utbetalats fram till datum för rapporten

Situationen beskrivs i tabell 2.

Den maximala risken för andra halvåret 2001 uppgår till 1 638 miljoner euro.

- Beloppet för de transaktioner som avser medlemsstater uppgår till 92 miljoner euro.

- Risken vid transaktioner gentemot tredje land uppgår till 1 546 miljoner euro.

Risken i fråga om tredje land uppgår i genomsnitt till 1 004 miljoner euro för perioden 2001-2009.

3.3. Maximal teoretisk risk som kan belasta gemenskapens budget, redovisad år för år

Situationen beskrivs i tabell 3.

Denna risk uppgår under år 2001 till 1 564 miljoner euro. Från och med 2002 kommer risken att öka för att år 2009 uppgå till 4 041 miljoner euro.

- Utvecklingen av medlemsstaternas maximala risk är identisk med den utveckling som redovisas i tabell 2.

- Risken vid transaktioner gentemot tredje land uppgår till 1 473 miljoner euro under 2001. Man kan konstatera en ökning av risken från och med år 2002 till och med år 2009 då den kommer att nå 4 041 euro.

>Hänvisning till>

>Hänvisning till>

>Hänvisning till>

>Hänvisning till>

4. Utnyttjandet av de garantier som belastar budgeten

4.1. Användningen av de likvida medlen

Kommissionen har brukat sina likvida medel i enlighet med artikel 12 i rådets förordning nr 1150/2000 av den 22 maj 2000 om genomförande av beslut 88/376/EEG, Euratom om systemet för gemenskapernas egna medel. Genom detta förfarande kan man undvika förseningar av kommissionens utbetalningar i de fall då inbetalningen från låntagaren är försenad.

4.2. Intervention från garantifonden

Genom rådets förordning (EG, Euratom) nr 2728/94 av den 31 oktober 1994 inrättas en garantifond för åtgärder avseende tredje land. Om en förfallodag för en betalning av ett lån som beviljats av gemenskapen överskrids av låntagaren, skall garantifonden täcka underskottet inom tre månader efter förfallodagen. Vid underlåtenhet att återbetala ett lån från EIB som garanteras av gemenskapen skall gemenskapen inom tre månader från mottagandet av EIB:s begäran om aktivering av garantin bevilja att banken tar ut motsvarande belopp ur garantifonden. Kommissionen godkänner således att banken lyfter motsvarande belopp från garantifonden.

Dröjsmålsränta mellan den dag då de likvida medlen görs tillgängliga och datumet för fondens intervention skall belasta garantifonden och återföras till de likvida medlen.

Under de sex senaste månaderna har fonden belastats i samband med lån till följande låntagare:

>Plats för tabell>

4.3. Situationen vid rapportdatum vad gäller försenade återbetalningar [4]

[4] Det gäller försenade återbetalningar från Tadzjikistan motsvarande lån på 1 250 miljoner euro som gemenskapen beviljat f.d. Sovjetunionen och dess republiker och försenade återbetalningar på lån från EIB till f.d. Jugoslavien inom ramen för Medelhavsprotokollen. I dessa belopp ingår uteblivna betalningar som täcks av budgeten.

Försenade återbetalningar från tredje land vid rapportdatum

>Plats för tabell>

1) Fördelningen av de ej återbetalade beloppen på de olika republikerna i f.d. Jugoslavien ges som information.

2) I interventionsbeloppen från garantifonden för EIB:s transaktioner ingår de belopp som inte återbetalats på förfallodagen och upplupen dröjsmålsränta fram till den dag då gemenskapsgarantin träder i kraft.

3) Dröjsmålsräntor bokförda mellan det datum då garantin aktiverades och rapportdatum. För republikerna i f.d. Jugoslavien redovisas det samlade beloppet för dessa dröjsmålsräntor.

5. Analys av gemenskapens teoretiska kapacitet att bevilja lån och garantier till tredje land

Systemet med fonden och reserven för garantier innebär i praktiken en begränsning av unionens utlåningskapacitet gentemot tredje land, eftersom de anslag som är disponibla för de obligatoriska avsättningarna i samband med varje beslut om lån (eller årlig delutbetalning, "tranche", om det gäller garantier för fleråriga lånetransaktioner) begränsas till det belopp som anges för garantireserven i budgetplanen [5].

[5] De belopp som förts upp under budgetplanen 2000-2006 uppgår till 200 miljoner euro i 1999 års priser.

Vid varje givet tillfälle motsvarar utlåningskapaciteten det utrymme som står till förfogande under taket för garantireserven. Detta utrymme är lika med reservens totala storlek minus summan av de avsättningar som redan skett eller som är under förberedelse.

Tabell 4 innehåller en beräkning av gemenskapens utlåningskapacitet gentemot tredje land under perioden 2001-2004 enligt garantifondssystemet. En närmare beskrivning av tillvägagångssättet för beräkningen återfinns, jämte hänvisningar till rättsakter, i bilagan till denna rapport.

Mot bakgrund av de beslut som antagits av rådet samt förslag till beslut och beslut under förberedelse (se tabell 4) förväntas utnyttjandet av garantin för reserver uppgå till 204,75 miljoner euro under budgetåret 2001, vilket gör att garantin för reserver kommer att ha 3,25 miljoner euro tillgängliga vid utgången av 2001.

Beroende på hur reserven för garantier påverkas av avsättningarna till garantifonden i samband med lån om vilka beslut fattats, föreslagits eller är under förberedelse för år 2000 kommer den återstående årliga utlåningskapaciteten att vara

- 36,1 miljoner euro för lån som garanteras helt och hållet genom gemenskapens budget, eller

- 55,54 miljoner euro för lån som garanterats till 65 % (genom tillämpning av rådets beslut 2000/24/EG av den 22 december 1999).

Utifrån de nuvarande beräknade avsättningarna till fonden visas i följande tabell 4 att den återstående utlåningskapaciteten kommer att vara starkt begränsad under 2001.

6. Garantifondens situation den 31 december 2000

Det utestående beloppet för lån och lånegarantier till förmån för tredje land, omfattande kapitalbelopp och obetald till betalning förfallen ränta, uppgick den 31 december 2000 till 14 068,80 miljoner euro.

I miljoner euro

// Situationen den 31.12.00

1. Utestående belopp för upp- och utlåning // 1561

2. Utestående belopp EIB // 12 103

3. Utestående belopp för uteblivna betalningar // 189,70

4. Dröjsmålsräntor // 50,5

5. Obetald till betalning förfallen ränta [6] // 164,6

[6] Obetald till betalning förfallen ränta enligt definitionen i förordningen om upprättandet av garantifonden.

TOTALT // 14 068,80

Förhållandet mellan fondens tillgångar och de utestående beloppen uppgår enligt förordningens definition till 10,17 %, vilket är högre än de 9 % som fastställs som målbelopp i förordning nr 1149/1999 om ändring av förordning nr 2728/94 om fondens inrättande. I bestämmelserna anges att "om fondens tillgångar vid årets slut överstiger målbeloppet, skall överskottet föras upp på en särskild post i inkomstberäkningen i Europeiska gemenskapernas allmänna budget". Det belopp som överstiger målbeloppet uppgår vid utgången av budgetåret 2000 till 165,36 miljoner euro. Detta belopp kommer att återföras till budgeten under första halvåret 2001.

I garantifonden skulle ett belopp på 1 606 miljoner euro kunna uppnås vid utgången av budgetåret 2001, förutsatt att

- 201,6 miljoner euro överförs från garantireserven för år 2001,

- inga nya uteblivna betalningar (bortsett från 4,5 miljoner euro i april 2001) kräver att fonden belastas,

- Tadzjikistan erlägger förfallna betalningar på totalt 78,9 miljoner euro,

- nettoavkastningen på fondens tillgångar uppgår till omkring 55,3 miljoner euro under år 2000.

7. Relativ soliditet

Förhållandet mellan beloppet i garantifonden 31.12.2000 (1 432 miljoner euro) och den maximala årliga risken avseende lån till tredje land som förutses för 2001 enligt tabell 3 (definierat som det totala belopp som förfaller till betalning under året, 1 473 miljoner euro) är 97 %.

>Hänvisning till>

>Hänvisning till>

Del Två Bedömning Av Potentiella Risker: Ekonomisk Och Finansiell Situation I De Tredje Länder Som Är Föremål För De Mest Betydande Lånetransaktionerna

1. Inledning

De siffror som angetts i den föregående delen av rapporten ger information om de kvantitativa aspekterna på den risk som belastar den allmänna budgeten. Dessa uppgifter behöver emellertid kompletteras med en redogörelse för de kvalitativa aspekterna, d.v.s. som berör typen av transaktioner och låntagarnas situation. Nedan analyseras de händelser som inträffat under den senaste tiden och som kan påverka låneportföljens landrisk.

I landriskbedömningen i denna del ges en uppsättning indikatorer på landrisken i alla de tredje länder som mottagit makroekonomiskt stöd från EG och fortfarande har skulder till EG. Indikatorerna redovisas i form av en helsidestabell per land (se bilagorna). Som ett komplement till detta ges en ytterligare analys i textform för de länder där viktig ny information som inverkar på riskbedömningen har blivit tillgänglig efter offentliggörandet av den senaste rapporten, som omfattade det första halvåret 2000.

Bedömningen i detta avsnitt omfattar inte andra områden än de som omnämns, i huvudsak därför att gemenskapens riskexponering i andra områden (bland annat genom garantier för EIB:s utlåning) endast utgör en liten del av den totala riskexponeringen och dessutom är väl fördelad över många länder.

2. Kandidatländer

2.1. Bulgarien

Tack vare gynnsam intern och extern utveckling ökade tillväxten i Bulgarien från 2,4 % till 5,2 % (2000H1) under 2000. Tillväxten förväntas ligga på ungefär samma nivå även under 2001 och 2002. Exporten ökar snabbare än importen så man kan förvänta sig en minskning av underskottet i handelsbalansen under de kommande åren.

I och med att sedelfonden inrättades 1997 sjönk visserligen inflationen från hypernivåer till en bra bit under 10 % per år, men nu har den börjat stiga igen. Konsumentprisinflationen steg nyligen till 12 % (oktober 2000) och detta berodde huvudsakligen på högre bränslepriser. Arbetslösheten nådde en topp i början av 2000 (19 %) men har sakta sjunkit till ungefär 17,8 % i september. Säsongsarbeten inom jordbruket och turistnäringen har tillsammans med arbetstillfällen som nyligen skapats inom servicesektorn bidragit till den sjunkande arbetslösheten.

Bulgariens offentliga finanser är fortsatt sunda. Under 1999 uppstod ett underskott på 1 %, men samtidigt som ett underskott på 1,5 % förutspås för 2000 och 2001 genereras även konsoliderande månatliga budgetöverskott , framför allt till följd av oväntat höga, indirekta skatteintäkter.

2.2. Litauen

Sedan början av 2000 sker en återhämtning i ekonomin efter den ryska krisen, som 1999 ledde till att Litauens BNP sjönk med 4,2 %. Under de första tre kvartalen av 2000 steg BNP med 2,3 % i reala termer. Den huvudsakliga drivkraften bakom återhämtningen har varit de höga exportnivåerna samtidigt som den för disponibla inkomsterna dämpade den inhemska efterfrågan. En förväntat stadig tillväxt av Litauens exportmarknader och ökad inhemsk efterfrågan gör att BNP-tillväxten förväntas accelerera den närmaste framtiden och överstiga 3 % nästa år för att nå 4 % under 2002.

Konsumentprisinflationen har varit särskilt låg den senaste tiden tack vare den låga inhemska efterfrågan och att litasen är stark i förhållande till euron, vilket dämpar prisökningarna på de importerade råvarorna. Den årliga konsumentprisökningen sjönk från 2,4 % 1998 till 0,3 % 1999. Under de första 11 månaderna 2000 steg konsumentprisindex med 1 % jämfört med samma period året innan. Trots vissa inflationsdrivande effekter på grund av avregleringar av priser och stigande råvarupriser på världsmarknaden förväntas inflationen förbli relativt låg den närmaste tiden.

Arbetslösheten har fortsatt att stiga under året, vilket avspeglar den relativt dämpade tillväxten och ekonomiska omstruktureringen. Den registrerade arbetslösheten steg från 6,4 % 1998, till 8,4 % 1999 och slutligen till 11,7 % under tredje kvartalet 2000. Eftersom arbetskraft fortfarande friställs till följd av omstruktureringar kan arbetslösheten komma att förbli hög.

Under detta år har de offentliga finanserna förbättrats betydligt efter att ha försämrats kraftigt i efterdyningarna av den ryska krisen, då försöken att dämpa de negativa externa effekterna ledde till en ökning av underskottet i de offentliga finanserna från 1,8 % 1997 till 8,6 % 1999. I november 1999 godkände parlamentet ett "krispaket", som inbegriper en betydande åtstramning av finanspolitiken i syfte att komma till rätta med obalanserna i de offentliga finanserna och de utrikes affärerna. Huvudinslagen i detta program är omedelbara utgiftsnedskärningar, senareläggning av den sista delutbetalningen av ersättningarna för förlorade sparmedel och medellångsiktiga strukturella åtgärder som stabilisering av socialförsäkringssystemet. I början av mars 2000 ingicks ett förebyggande stand-by-avtal med IMF för att förhindra eventuella likviditetsbegränsningar. Trots att återhämtningen sker långsammare än förväntat går den finanspolitiska konsolideringen i stort sett planenligt, vilket kan minska underskottet till cirka 3¼ % av BNP i år. I budgetförslaget för 2001 planeras ytterligare en minskning av underskottet till 1½ % av BNP.

Det alarmerande höga underskottet i bytesbalansen har tack vare ökande export och låg inhemsk efterfrågan förbättrats sedan början av 2000. Det har nu sjunkit från 11,2 % av BNP i slutet av 1999 till 4,3 % vid halvårsskiftet 2000. Den inhemska efterfrågan förväntas öka och därför kan det externa underskottet förbli relativt högt den närmaste tiden.

De utländska direktinvesteringarna förblev relativt opåverkade av avmattningen i ekonomin och bidrog till att finansiera underskottet i bytesbalansen.

Det har gått framåt med strukturreformerna under 2000 även om dynamiken avstannade något i samband med förberedelserna inför de allmänna valen under hösten. Den nyvalda regeringen har meddelat att den sträva i samma inriktning mot reform och EU-integrering som den föregående regeringen.

2.3. Rumänien

Efter tre års lågkonjunktur kunde Rumänien glädjas åt en blygsam ökning av den ekonomiska aktiviteten under 2000. Preliminära uppgifter från halvårsskiftet tyder på att den ekonomiska tillväxten låg på 2,1 %. Uppgifterna i oktober tydde på att industriproduktionen var 8,2 % högre än under samma period förra året, vilket bekräftar den måttliga aktivitetsökningen. Det är huvudsakligen den externa sektorn som ger upphov till återhämtningen eftersom ökningen i tillväxten inom EU har ökat efterfrågan för exporten. En viss uppgång har också skett i investeringar och den privata konsumtionen.

Bytesbalansen krympte under de första nio månaderna 2000. Det samlade underskottet minskade till 682 miljoner US-dollar jämfört med 781 miljoner US-dollar under samma period förra året. Exportinkomsterna visade en ökning på 27 %, uttryckt i US-dollar, och nådde sin högsta nivå på tio år. Importen har också ökat, dock lite i lägre takt än exporten, medan balansen på tjänstesidan har förbättrats något. Korrigeringen beror dock till stora delar på överskottet i de löpande transfereringarna, vilket ökade avsevärt jämfört med 1999 och gör att man kan ifrågasätta kvaliteten på förbättringarna i bytesbalansen.

På grund av den osäkra makroekonomiska situationen minskade inflödet av utländska direktinvesteringar under första halvåret 2000 och uppgick endast till cirka 347 miljoner US-dollar brutto jämfört med 688 miljoner US-dollar förra året. Farhågorna kring Rumäniens kreditvärdighet och landets förmåga att fullgöra skuldtjänstbetalningarna på sina utlandsskulder har minskat allt eftersom myndigheterna har fullgjort avbetalningarna i tid.

De offentliga finanserna är svaga. Efter en begränsad åtstramning under 1999 lättade man på finanspolitiken igen under 2000. Uppsvinget i den ekonomiska verksamheten ökade visserligen skatteintäkterna men alltför stora löneökningar inom offentliga sektorn, högre räntebetalningar än väntat och allt större eftersläpningar i skattebetalningarna lade stark press på finanspolitiken. Regeringen har infört olika åtgärder tänkta att öka skatteinbetalningarna och begränsa ökningen av obetalda skulder mellan företagen men dessa initiativ har inte varit särskilt framgångsrika. Prognoserna för den omedelbara framtiden är högst osäkra eftersom den nya regeringen, nu efter parlamentsvalet och presidentvalet, befinner sig under en allt starkare press att öka utgifterna .

Det finns inte mycket som tyder på att inflationen skulle ha börjat sjunka. I september låg den årliga inflationstakten på 41,3 %. Den expansiva valutapolitiken pressade ner den nominella växelkursen avsevärt. Mellan januari och oktober föll lein med en tredjedel i förhållande till US-dollarn och med 14 % mot euron.

Den 7 juni 2000 kom de rumänska myndigheterna överens med Internationella valutafonden om slutförandet av den första granskningen och om förlängningen av stand-by-avtalet, men under hösten stod det klart att den rumänska regeringen inte kunde leva upp till sina tidigare åtaganden att minska eftersläpningarna i de statligt ägda företagen och begränsa löneökningarna inom den offentliga sektorn. Dessutom har man också haft svårigheter att uppfylla IMF:s villkor att omstrukturera statliga banker i svårigheter, som därför fortsatte att behöva tillskott av offentliga medel för att förbli likvida. Följaktligen kommer Rumänien knappast att få ytterligare delutbetalningar från stand-by-avtalet.

3. Västra Balkan

3.1. Bosnien Och Hercegovina

BNP-tillväxten, som påverkades negativt av Kosovokrisen beräknas ha uppgått till 9 % under 1999. När det gäller 2000 hade myndigheterna först räknat med en BNP-tillväxt på cirka 12-15 %, men den verkliga siffran blir troligen lägre på grund av den svåraste torka som drabbat Bosnien och Hercegovina under senare år. Den höga ekonomiska tillväxten har haft liten effekt på arbetslösheten, som officiellt uppskattas till cirka 36 % av arbetsstyrkan i maj 2000 enligt Världsbanken.

Eftersom man har följt reglerna för sedelfondssystemet har detta bidragit till att dämpa inflationstrycket. Den årliga inflationen mätt i konvertibel mark (BAM), den valuta som sedelfonden ger ut sedan mitten av 1998, förväntas uppgå till 3 % under 2000 i både Federationen och Republika Srpska. Den konvertibla marken verkar ha allmänt accepterats i hela Bosnien och Hercegovina vid slutet av 2000, vilket framgår av den kraftiga ökningen av centralbankens valutareserv. I slutet av 1999 låg den på 866 miljoner BAM (täcker ungefär 2,5 månads import) jämfört med 300 miljoner BAM i slutet av 1998. Det samlade offentliga underskottet som andel av BNP (före bidrag) beräknades ursprungligen till 1,6 % för Federationen och 3,3 % för Republika Srpska (1,1 % respektive 2,1 % efter bidrag), men underskottet blev större än väntat till följd av intäktsbortfall och ökade utgifter för löner och pensioner, vilket har tvingat båda de politiska enheterna att vidta åtgärder för att anpassa utgifterna efter de tillgängliga resurserna.

Bytesbalansunderskottet minskade kraftigt under 1999 (till cirka 21 % av BNP, jämfört med 32 % 1998) till följd av att återuppbyggnaden skedde långsammare än planerat samtidigt som den privata, inhemska efterfrågan ökade långsammare än man trott. Detta underskott förmodas ha sjunkit ytterligare under 2000 och kommer även fortsättningsvis att i huvudsak finansieras via givarstöd. Utlandsskulden är fortfarande stor (motsvarande 70 % av BNP 1999), vilket delvis beror på att Bosnien och Hercegovina har övertagit en betydande skuldbörda från f.d. Jugoslavien. Skuldtjänsten som andel av exporten av varor och tjänster är emellertid relativt låg eftersom stora delar av skulden består av förmånliga lån och eftersom man har förmånliga skuldomläggningsavtal med Londonklubben och Parisklubben.

I maj 1998 godkände IMF stand-by-avtalet (81 miljoner US-dollar). I juni 1999 beslöt IMF att öka sitt bistånd med 23 miljoner US-dollar på grund av Kosovo-krisens negativa effekter. Efter lite fördröjningar i genomförandet av vissa åtgärder kunde den fjärde och femte IMF-granskningen slutföras den 22 december 2000 och programmets löptid förlängdes till maj 2001. Vad beträffar landriskindikatorerna för Bosnien och Hercegovina finns det inga specifika uppgifter tillgängliga, eftersom kreditvärderingsinstituten inte tillhandahåller någon rating för landet. Den allmänna uppfattningen är att det fortfarande är förenat med stora risker att investera i landet.

3.2. F.D. Jugoslaviska Republiken Makedonien

Risken för gemenskapsbudgeten till följd av lån till landet sjönk något under andra halvåret 2000 när den ekonomiska situationen förbättrades. Bytesbalansen förblev dock bräcklig.

Den ekonomiska aktiviteten utvecklades rätt kraftigt under 2000 och BNP uppskattas ha ökat med 6 % i reala termer. Omedelbart efter Kosovokrisen förklarades efterfrågeökningen av export till Kosovoregionen och närvaro av internationella hjälporganisationer och militärer i landet. Så småningom övergick detta till ett mer brett förankrat uppsving i ekonomin, till vilket den privata konsumtionen i hög grad bidrog inför införandet av mervärdesskatt i april. I början bidrog alltså nettoexporten till det ekonomiska uppsvinget, men sett för året som helhet medförde den mer brett förankrade tillväxten att importen ökade snabbare än exporten. Underskottet i bytesbalansen ökade från cirka 4 % av BNP 1999 till uppskattningsvis 6,5 % av BNP 2000, vilket berodde på att handelsbalansen försämrades. Tillväxten bygger uteslutande på inhemsk efterfrågan, både vad gäller privat konsumtion och investeringar. En betydande ökning av valutareserven som bokförts under restposten tyder emellertid på att exporten underskattats.

Trots detta har de officiella bruttoreserverna stigit från 3 månaders import 1999 till uppskattningsvis 3,5 månaders import 2000, vilket i stort sett motsvarar den nivå som rekommenderas av IMF. Skuldtjänstkvoten sjönk något från 13,0 % av exporten 1999 till ungefär 12,4 % av exporten 2000 och den väntas sjunka ytterligare för 2001. Å andra sidan fortsatte skuldkvoten att försämras. Den ökade med över två procentenheter till 45,7 % av BNP och har nu ökat med över 14 procentenheter på bara tre år.

Efter långdragna förhandlingar nådde myndigheterna ett avtal med IMF om en treårig ekonomisk överenskommelse inom ramen för PRGF (Poverty Reduction and Growth Facility) och den utvidgade finansieringsfaciliteten (cirka 35,4 miljoner i särskilda dragningsrätter, SDR) som godkändes den 29 november. Den tidigare finansieringsfaciliteten (ESAF) för perioden 1997-2000 löpte ut i april 2000 utan att ha fullgjorts formellt.

Dessutom godkände Världsbankens styrelse ett andra Sektorsanpassningslån för finans- och företagssektorn (FESAL II) den 14 december. Myndigheterna håller även på att förhandla med Världsbanken om ett sektorsanpassningslån för offentliga sektorn (PSAL).

När det nu finns en överenskommelse med IMF om ett nytt ekonomiskt program genomförs gemenskapens makrofinansiella stöd, vilket rådet fattade beslut om den 8 november 1999. Stödet uppgår till högst 80 miljoner euro, av vilka upp till 50 miljoner euro är lån och upp till 30 miljoner euro är bidrag. Bidragsdelen på 20 miljoner euro av den första delutbetalningen, som totalt uppgår till 30 miljoner euro, betalades ut den 29 december medan lånedelen (10 miljoner euro) skall betalas ut i januari 2001.

4. De Nya Oberoende Staterna

4.1. Armenien

Efter en stagnation i början av 2000 ökade BNP-tillväxten till 4 % på årsbasis under årets första tio månader, trots att jordbruket drabbades av svår torka under sommaren.

Under 2000 fortsatte budgetintäkterna att ligga under de beräknade nivåerna, vilket ledde till nedskärningar i utgifterna och en snabb ökning av eftersläpningar i utbetalningar (över 5 % av BNP, bl a sociala utgifter). Inflationen bromsades och priserna föll med cirka 0,5 % trots att energipriserna steg avsevärt. Armeniens valuta deprecierades med cirka 6 % mot US-dollarn under 2000.

Under de första åtta månaderna av 2000 ökade handelsvolymen med 13 % (beräknat per år) till 740 miljoner US-dollar. Underskottet ökade i handelsbalansen dock något beräknat på årsbasis under årets första nio månader, trots en avsevärt snabbare ökning av exporten. Underskotten i handels- och bytesbalansen förväntas förbli mycket stora (över 20 % av BNP) under de kommande åren, så länge som den externa handelsblockaden på grund av den olösta konflikten om Nagorno-Karabach består.

De totala utländska direktinvesteringarna ökade under det första halvåret 2000, vilket berodde dels på kraftigt inflöde från etablerade, utländska investerare, dels på förnyade investeringar från Ryssland. Valutareserven motsvarade fortfarande mer än 3 månaders import, vilket är en acceptabel nivå. Utlandsskulden uppgick till cirka 850 miljoner US-dollar eller 47 % av BNP i slutet av 1999, medan räntor och amorteringar på statsskulden motsvarande 17 % av budgetintäkterna.

Armeniens regering har ett program som är inriktat på kampen mot korruptionen och den dolda ekonomin samt på att återupprätta den politiska och ekonomiska stabiliteten. Den dominerande frågan i Armeniens inrikes- och utrikespolitik är en lösning på konflikten om Nagorno-Karabach med Azerbajdzjan. De internationella förhandlingarna som drivs inom ramen för OSSE:s Minsk-grupp har hittills inte lett till något fredsavtal. Armeniens gränser mot Turkiet och Azerbajdzjan är fortfarande stängda till följd av blockaden och denna isolering har varit ett av de största hindren för ekonomisk utveckling och ett normalt politiskt liv i landet.

4.2. Vitryssland

Med praktiskt taget uttömda valutareserver och upprepade avslag från IMF om betalningsbalansstöd på grund av bristande framsteg i det ekonomiska reformarbetet lade de ansvariga för den ekonomiska politiken i Vitryssland om kursen något under 2000. Detta var också nödvändigt på grund av den krafitga avmattningen i ekonomin. Även den angivna BNP-tillväxten och industriproduktionen (som de flesta observatörer i väst hävdar är starkt överdrivna) har tydligt mattats av. Den årliga BNP-ökningen var bara 2 % och för industriproduktionen var motsvarande siffra 1,5 % under första halvåret 2000. Redan under tidigare år har den ekonomiska tillväxten minskat från 8,3 % 1998 till 3,4 % 1999.

Inflationstakten sjönk kraftigt genom återhållsamhet med förmånliga krediter till statliga företag i ekonomisk kris. Den månatliga inflationstakten har sjunkit från 14 % i början av 2000 till strax över 3 % under årets tredje kvartal. Vitrysslands centralbank har vidtagit viktiga åtgärder för att rationalisera ekonomin genom att låta den officiella växelkursen följa den marknadsstyrda. Skuldbördan verkar inte vara något stort problem. Den offentliga skulden uppgår till 800 miljoner US-dollar, varav hälften utgörs av egentliga statsskulden och den andra hälften av garantier. Häri ingår inte de eftersläpande energibetalningarna som uppgår till 340 miljoner US-dollar, varav 250 miljoner är för gasleveranser och resten för elektricitet. Den bristande tillgången på utländsk finansiering, centralbankens begränsade reserver och myndigheternas vilja att hålla växelkursen så stabil som möjligt gör att penningflödet till skuldtjänstbetalningarna riskerar att vara otillräckligt. Myndigheterna gör emellertid stora ansträngningar för skuldomstrukturering, särskilt i fråga om garantiförbindelserna med Tyskland och Österrike (ungefär 92 miljoner US-dollar sammanlagt). Skuldtjänsten uppgår under 2001 till 107 miljoner US-dollar för statsskulden och 211 miljoner US-dollar för garantiförbindelserna.

4.3. Georgien

Landets ekonomi förväntades växa med endast 1,2 % på grund av den svåra torka som orsakade en tydlig nedgång i jordbruksproduktionen.

Under de första åtta månaderna av 2000 låg de statliga budgetintäkterna än en gång under målet. Detta berodde framför allt på den svaga förvaltningen, den dolda ekonomin, korruptionen och svårigheterna att driva in intäkter, särskilt tullar, i det splittrade landet. Inflationen i slutet av året förväntades ligga under förra årets nivå på endast cirka 7 %. Larins växelkurs var stabil under 2000 och låg kring 2 lari per US-dollar.

Georgiens underskott i bytesbalansen förmodades ligga kvar på sin mycket höga nivå, 14 %, under 2000. Man antog också att utrikeshandeln skulle påverkas negativt av den svåra torkan och den minskade jordbruksproduktion som blev följden. Under 2001 räknar man dock med att den återhämtar sig tack vare större regional efterfrågan, bättre tillgång till världsmarknaderna (medlemskap i WTO), ökad konsumentefterfrågan och ökade investeringsutgifter.

Valutareserven var fortfarande liten och motsvarade ungefär 1,1 månads import men den förväntas ha ökat till 2,2 månaders import i slutet av 2001. I slutet av 1999 uppgick utlandsskulden till 1,85 miljarder US-dollar eller mer än 60 % av BNP (48 % av BNP under 19998). Georgien fick under 2000 nya skuldomläggningsavtal med de större långivarna vilket ger en mer hållbar skuldtjänstsituation.

En av de största uppgifterna för regeringen sedan Georgien blev självständigt har varit Abchaziens och Sydossetiens utbrytning. Dessa regioner styrs fortfarande av separatistregeringar och ännu har ingen politisk lösning hittats trots det internationella samfundets insatser. Förbindelserna mellan den autonoma republiken Adzjarien och centralregeringen har varit ett annat stort inrikesproblem i Georgien. Dessutom har konflikten i Tjetjenien ytterligare ansträngt förbindelserna med Ryssland. En annan orsak till spänningar mellan länderna är de nya viseringsreglerna för georgier som reser in i eller bosätter sig i Ryssland. Dessa regler kan ha en negativ inverkan på såväl handeln som det avsevärda belopp som sänds hem varje år av emigranter från Georgien. I april 1999 blev Georgien medlem i Europarådet och i juni gick landet med i WTO.

4.4. Moldova

Efter avsevärd nedgång i två års tid steg BNP igen med 1,7 % det första halvåret 2000. De dåliga väderförhållanden som påverkat jordbruksproduktionen kompenseras av en uppgång i industrin och i transport- respektive byggbranschen, vilket gör att BNP för 2000 ligger på samma nivå som året innan. Rejäla åtstramningar gjordes i finanspolitiken (budgetunderskottet sjönk till 1,5 % av BNP 2000 från 2,6 % av BNP 1999) och betydande framsteg noterades i fråga om strukturreformer, i synnerhet vad gäller vinframställningen, energisektorn och markprivatiseringen.

Inflationstakten halverades förra året (till strax över 20 % under året fram till december). Underskottet i bytesbalansen blev dock större under 2000, vilket i synnerhet berodde på ökad import. Trots den totala bristen på extern finansiering och de betydande avbetalningar som gjorts på utlandsskulden förblev bruttoreserverna i stort sett oförändrade under året och täcker nu cirka 2 ½ månads import av varor och tjänster. Växelkursen var i stort sett stabil kring 12,5 lei per US-dollar.

Den 1 december, dagen efter att parlamentet slutgiltigt godkände budgeten för 2001, undertecknade regeringen ett nytt treårigt samförståndsavtal med IMF inom ramen för PRGF-faciliteten (Poverty Reduction and Growth Facility). Därefter mottog Moldova extern finansiering på sammanlagt cirka 42 miljoner US-dollar under den sista veckan 2000.

Risken för ytterligare avbrott i utbetalningar av de multilaterala lånen är fortfarande extremt hög. Upplösningen av parlamentet den 31 december kan exempelvis göra att IMF och andra långivare, däribland Europeiska gemenskapen som förhandlade fram ett samförståndsavtal med de moldoviska myndigheterna i slutet av november, att avvakta resultatet av det tidigarelagda valet i slutet av februari 2001.

4.5. Tadzjikistan

BNP ökade årligen med 9,6 % i reala termer under årets första åtta månader. Tillverkningsindustrin låg bakom denna tillväxt. Den svåra torkan ledde emellertid till mycket dåliga spannmålsskördar (50 % av 1999 års skördar) vilket förmodas sänka BNP-tillväxten till 5 % för 2000 som helhet.

Under 2000 uppnåddes den finanspolitiska konsolideringen genom en förbättrad skatteuppbörd som under det första halvåret låg cirka 1,7 % högre än förväntat. Den senaste tidens internationella prisökningar på olja och livsmedel samt deprecieringen av den nya valutan ledde till att inflationen plötsligt steg mot slutet av året. Den tadzjikistanska valutan deprecierades med 18 % mellan slutet av mars och mitten av september 2000 och deprecieringen accelererade dessutom mot slutet av året.

Underskottet i bytesbalansen under det första halvåret 2000 (6 % av BNP) var lägre än förra året (beräknat per år) men torka och högre oljepriser ledde till ett kraftigare tryck på betalningsbalansen. Dessutom blev kapitalinflödet från officiella och privata källor (särskilt då finansiering av bomullssektorn) lägre än väntat vilket ledde till ett tryck på bruttoreserven av utländsk valuta (täcker cirka 1,3 månaders import).

I slutet av 1999 motsvarade Tadzjikistans utlandsskuld 103 % av BNP. När man jämför skuldbördan och skuldtjänsten med skatteintäkterna är utlandsskulden mycket stor och skulden utgör ett av de största hindren mot fattigdomsbekämpning och tillväxtstrategier. Under de kommande 4-5 åren kommer den årliga nettoöverföringen av resurser till utlandet (i samband med skuldåterbetalning) att vara inte mindre än 5 % av BNP.

Det är en utmaning att fortsätta arbetet med att återinföra en normal politisk och ekonomisk struktur. Presidenten har hittills tillåtit det främsta oppositionspartiet att behålla flera regeringsposter, trots deras dåliga resultat i valet i februari. Beslutet från augusti att avskeda majoriteten av de oppositionstrogna soldater som i enlighet med fredsavtalet från 1997 hade anslutit sig till den reguljära armén kan dock ha gjort den politiska situationen än mer bräcklig. Talibanerna har inte visat några aggressiva intentioner mot regionen. Men om de talibanska styrkorna fortsätter åt nordöst längs den tadzjikistanska gränsen kommer den enda flyktvägen för 150 000 flyktingar att gå genom Tadzjikistan.

4.6. Ukraina

Den goda exportutvecklingen har lett till att BNP beräknas ha ökat med 4-5 % i reala termer under 2000, och det är det första positiva årsresultatet sedan självständigheten. Den årliga KPI-inflationen ökade från 18,4 % i oktober 1999 till 28,9 % i november 2000, vilket avspeglar deprecieringen av hryvnian i slutet av 1999, högre oljepriser, justeringar av de administrativa priserna och en relativt snabb ökning av penningmängden. Parlamentet har antagit en budget för 2001 som enligt regeringen är balanserad, men medför en ökning av underskottet till 3 % av BNP (jämfört med det beräknade underskottet på 1,5 % av BNP 2000) när intäkterna från privatiseringen redovisas som en finansieringspost. Budgeten bygger i huvudsak på att privatiseringsinkomsterna ökar i huvudsak genom försäljning av ett stort antal företag, däribland Ukrtelekom, det statligt ägda telefonbolaget med monopol, och eldistributionsföretagen.

Exporten har ökat kraftigt sedan slutet av 1999 tack vare deprecieringen av hryvnian i slutet av 1999 och en större efterfrågan från Ukrainas största handelsparter. Även om importökningen också går snabbare till följd av en återhämtning i den inhemska efterfrågan kunde bytesbalansen uppvisa ett betydande överskott för de tre första kvartalen 2000. Prognoserna för 2001 visar dock att bytesbalansen kommer att försämras allt eftersom den inhemska efterfrågan främjar en stark importökning samtidigt som en uppskrivning av växelkursen och begränsade tillgångar försvagar exportökningen. I april 2000 omvandlades ungefär 2,6 miljarder US-dollar av utlandsskulden till 7-åriga obligationer i euro eller dollar. Det gällde främst eurobonds som innehades av privata investerare men även en del av Ukrainas skuld till det ryska gasbolaget Gazprom. Ukraina slutade betala ränta och amorteringar på sina skulder till Parisklubben i januari 2000 och försöker få en omläggning även av dessa skulder. Betalningsbalansen är fortfarande bräcklig. Stora belopp i räntor och amorteringar förfaller till betalning under 2001 och valutareserven är fortsatt låg (1,15 miljarder US-dollar i slutet av november 2000, eller motsvarande 3 3/4 veckors import). Eftersom Moody's ansåg att det förelåg en ökad risk för att Ukraina inte skulle kunna uppfylla sina betalningsförpliktelser försämrade Moody's ratingen av Ukraina från B3 till Caa1 (hög risk för betalningssvårigheter) i januari 2000.

Framstegen med strukturreformen har varit varierande men ett antal positiva åtgärder har vidtagits sedan slutet av 1999. Inom jordbrukssektorn har försäljningen av individuella jordbitar från de kollektiva jordbruksföretagen liberaliserats. På privatiseringsfronten har regeringen satt samman ett ambitiöst program för 2000-2002. Inom energisektorn ledde den slutliga stängningen av Tjernobyl den 15 december 2000 till nya möjligheter för ett internationellt finansieringspaket för färdigställande av kärnkraftverken Chmelnitskij och Rovno med acceptabla säkerhetsnivåer. Inom elsektorn har det skett avsevärda förbättringar i skuldindrivningen och det har vidtagits åtgärder för privatisering av eldistributionsföretagen. Framstegen inom gassektorn är emellertid svåra att få grepp om. På finansområdet antogs nya bank- och bankverksamhetslagar i december 2000, vilket var en välkommen åtgärd men betydande svagheter existerar fortfarande i en del stora, statligt ägda banker.

Efter mer än ett års besvärliga diskussioner, som inte underlättades av rykten om att Ukrainas centralbank använde IMF-medel på ett olagligt sätt under 1997-1998, kunde IMF i december 2000 godkänna återupplivandet av EFF. I december 2000 åkte en delegation från kommissionen till Kiev för att förhandla om de politiska villkoren för utbetalningen av den andra delen av de 150 miljoner euro i makroekonomiskt stöd som EU godkände i oktober 1998. En del föreslagna åtgärder har de ukrainska myndigheterna dock fortfarande inte bekräftat att de godkänner.

5. Andra Icke-Medlemsstater

5.1. Algeriet

Stigande olje- och gaspriser har haft en gynnsam inverkan på den algeriska ekonomin och på landrisken eftersom fossila bränslen står för mer än 90 % av exporten från Algeriet och ungefär 30 % av landets BNP. Ökade intäkter från olje- och gasindustrin kommer att bidra till att återställa ett överskott i både de offentliga finanserna och i bytesbalansen.

Förbättringen av bytesbalansen, som beräknas ha gett ett överskott på 6,1 miljarder US-dollar under 2000, gör det möjligt för Algeriet att bygga upp sin valutareserv, som i slutet av 2000 beräknades uppgå till 9,6 miljarder (9,4 månaders import).

Högre oljepriser än väntat har haft positiv effekt på de algeriska finanserna. Inkomsterna från fossila bränslen beräknas öka med 5 % av BNP under 2000 och regeringen har målsättningen att uppnå ett litet överskott i de offentliga finanserna (0,3 % av BNP). Eventuella intäkter utöver de budgeterade kommer att överföras till en ny stabiliseringsfond och användas för att återuppbygga valutareserven som tömdes 1998-1999 och för att göra avbetalningar på statsskulden.

Den reala BNP-tillväxten har uppskattats till 4,3 % 2000 (3,3 % 1999) tack vare en ökning av exporten med 6,0 % (stor efterfrågan på olja och andra fossila bränslen samt högre priser). Den årliga inflationen har hållits under kontroll och legat under det officiella inflationsmålet på 5 % under de senaste åren. KPI-inflationen låg i genomsnitt på 2,6 % 1999 och bör nå 4 % under 2000.

Den utestående totala medelfristiga och långfristiga utlandsskulden minskade endast långsamt under 1999 och ledde till marginellt lägre skuldtjänstkostnader i US-dollar. Stigande oljepriser gjorde emellertid att den totala utlandsskulden sjönk från 64,9% av BNP 1998 och omkring 59,1% 1999 till uppskattningsvis 47,9 % 2000. Även skuldtjänstkvoten visar en nedåtgående trend, från 44,8 % 1998 till 39,6 % 1999 och förväntas hamna på 24 % 2000.

Förkortningar

CBA // Sedelfondssystemet

CCFF // Kompensations- och beredskapsfacilitet

DM // Tyska mark

EG // Europeiska gemenskapen

EFF // Utvidgad finansieringsfacilitet

EIB // Europeiska investeringsbanken

ESAF // Utvidgad strukturanpassningsfacilitet

EU // Europeiska unionen

euro // Euron

FESAL // Sektorsanpassningslån för finans- och företagssektorn

FDI // Utländska direktinvesteringar

Makedonien // F.d. jugoslaviska republiken Makedonien

GATT // Allmänna tull- och handelsavtalet

BNP // Bruttonationalprodukt

IFI // Internationella finansiella institutioner

IMF // Internationella valutafonden

SAF // Strukturanpassningsfacilitet

SBA // Stand-by-avtal

USD // US-dollar

Moms // Mervärdesskatt

WTO // Världshandelsorganisationen

Bilaga

1. Risker som täcks genom gemenskapens budget: Förklarande anmärkningar

1.1. Förklaringar till tabell 1-3

I tabell 1-3 ges en överblick över de utestående garanterade lånebeloppen och de årliga amorteringar och räntor på upp- och utlåningsoperationer som innebär risker för gemenskapens budget. Dessa siffror motsvarar de största möjliga riskerna som kan belasta gemenskapen, och skall således inte tolkas som belopp som faktiskt kommer att belasta gemenskapsbudgeten. Vad avser tabell 3 är det inte ens säkert att alla de utbetalningar som redovisas kommer att äga rum.

1.1.1. Högsta möjliga belopp i beviljade lån (tabell 1)

Det högsta möjliga beloppet beviljade lån definieras såsom summan av de lånetak som fastställts för varje låneoperation genom beslut av rådet.

För att få en fullständig bild av den risk som belastar gemenskapens budget, måste man även beakta följande faktorer, som påverkar risken:

- En faktor som höjer riskbeloppet: de räntor som är kopplade till lånen måste läggas till det högsta beviljade lånebeloppet (lånetaket).

- Riskbeloppet minskar

* genom att gemenskapen endast garanterar EIB-lånen till länder i Medelhavsområdet till 75 %,

* genom att gemenskapen endast garanterar EIB-lånen till 70 % inom ramen för de lån till vissa tredje länder som beviljats genom rådets beslut av den 14 april 1997, och genom att risken delas mellan gemenskapen och EIB, eftersom garantin i vissa fall endast täcker politiska risker,

* genom att gemenskapen endast garanterar EIB-lånen till 65% inom ramen för de lån till vissa tredje länder som beviljats genom rådets beslut av 22 december 1999, och genom att risken delas mellan gemenskapen och EIB, eftersom garantin i vissa fall endast täcker politiska risker,

* genom att det redan skett återbetalningar, eftersom det här (utom vad gäller betalningsbalanslån till medlemsstaterna) rör sig om högsta beviljade lånebelopp, och inte om beviljade utestående belopp, och

* på grund av att de belopp som beviljas inte nödvändigtvis utnyttjas i sin helhet.

1.1.2. Utestående upp- och utlånade belopp (tabell 1)

Det utestående beloppet definieras såsom den del av de utbetalade beloppen som vid ett givet datum ännu inte har återbetalats.

Till skillnad från den storhet som beskrivs under den föregående punkten omfattar alltså det utestående beloppet inte de summor som ännu inte betalats ut eller de summor som redan betalats tillbaka. Den anger alltså vilka belopp som är "i arbete" vid en viss tidpunkt.

1.1.3. Riskbeloppet år för år (tabellerna 2 och 3)

Detta belopp utgörs av summan av de amorteringar och räntor som förfaller till betalning under ett visst budgetår.

Beloppet beräknas utifrån ett av följande underlag:

a) Endast de lån som betalats ut (tabell 2).

Det belopp som skall återbetalas motsvarar då det utestående beloppet enligt ovan.

b) De lån som betalats ut plus de lån om vilka beslut fattats men som ännu inte betalats ut, plus de lån som föreslagits av kommissionen men om vilka ännu inget beslut fattats (tabell 3).

I det fallet motsvaras det lånebelopp som skall återbetalas av summan av de tak som fastställts i besluten om lån plus de lånebelopp som kommissionen föreslagit, men där beslut ännu inte fattats.

1.2. Tabeller över lånetransaktioner som garanteras genom budgeten

>Hänvisning till>

>Hänvisning till>

>Hänvisning till>

>Hänvisning till>

1.3. Förväntade utanordnanden och utbetalningar av EIB-lån

De siffror som ligger till grund för beräkningen i tabell 3 härrör från EIB (EIB-lån till tredje länder ur EIB:s egna medel).

Förväntade utanordnanden

Vid datum för rapporten återstår 379 miljoner euro att utanordna. Beloppet fördelar sig som följer:

Medelhavsområdet: föregående mandat (4:e protokollet med Syrien) // 115 miljoner euro

Medelhavsområdet // 0 miljoner euro

Central- och Östeuropa (1) // 75 miljoner euro

Latinamerika och Asien // 129 miljoner euro

Sydafrika // 0 miljoner euro

F.d. jugosl. republiken Makedonien // 20 miljoner euro

Bosnien // 40 miljoner euro

(1) Det återstående beloppet för Central- och Östeuropa härrör från beslutet den 14 april 1997.

I EIB:s nya mandat om utlåning (2000-2007), som rådet fattade beslut om den 22 december 1999, tas den förväntade tidsplanen för utanordnanden av lån upp i den finansieringsöversikt som bifogas kommissionens förslag.

Förväntade utbetalningar

Vad gäller utbetalningen av återstående lånemedel har följande antagande gjorts: året för utanordnandet: 0 %, andra året: 10 %, tredje till femte året: 25 % per år, sjätte året: 15 %.

Vid datum för rapporten återstod 7 477 miljoner euro att utbetala på lån som utanordnats fram till detta datum. Detta belopp fördelar sig enligt följande [7]:

[7] Enligt antagandet om en utbetalningstakt på 25 % under fyra år, med en genomsnittlig löptid på femton år och med tre betalningsfria år.

Medelhavsområdet // 2 865 miljoner euro

Central- och Östeuropa // 3 383 miljoner euro

Latinamerika och Asien // 887 miljoner euro

Sydafrika // 217 miljoner euro

F.d. jugosl. republiken Makedonien // 85 miljoner euro

Bosnien // 40 miljoner euro

Antagandet om utbetalning är under det nya mandatet (2000-2007) detsamma som anges ovan.

1.4. Förfarande vid utbetalning av garantier

1.4.1. Upp- och utlåningstransaktioner

Gemenskapen lånar upp medel på finansmarknaden för att sedan återutlåna dessa medel på samma räntevillkor och löptid till medlemsstater (betalningsbalans), till tredje länder (ekonomiskt stöd på medellång sikt) och till företag (GNI-lån, Euratomlån).

Återbetalningen av dessa lån skall täcka återbetalningen av de lån som gemenskapen har tagit upp. Om låntagaren inte betalar i tid skall kommissionen återbetala lånet på det fastställda datumet med egna medel.

De medel som krävs för att betala budgetgarantin när den som tagit ett lån från gemenskapen inte har återbetalat i tid skall anskaffas på följande sätt:

a) Genom provisoriskt utnyttjande av likvida medel enligt artikel 12 i rådets förordning nr 1150/2000 av den 22 maj 2000 om genomförande av beslut 94/728/EEG, Euratom om systemet för gemenskapernas egna medel. Denna metod har upprättats för att gemenskapen omedelbart på den fastställda förfallodagen skall kunna återbetala lån om låntagaren inte betalar i tid.

b) Om förseningen av återbetalningen har bekräftats tre månader efter förfallodagen skall kommissionen vända sig till garantifonden för att möta den konstaterade bristen. Detta har till syfte att återställa kommissionens likviditet.

c) Genom överföringsförfarandet kan de nödvändiga anslagen för att täcka den konstaterade bristen föras in under budgetposten för garantier. Varje disponibelt utrymme i reserven för garantier skall användas i första hand. Denna metod skall tillämpas när garantifondens disponibla medel är otillräckliga. För att metoden skall få tillämpas måste budgetmyndigheten först ha gett sitt godkännande.

d) Genom återanvändning av belopp som tidigare återvunnits från låntagare som brustit i återbetalning och för vilka gemenskapsgarantin har trätt i funktion. Denna metod gör det i praktiken möjligt att betala snabbt, givetvis under förutsättning att återvunna medel finns disponibla.

1.4.2. Garantier avseende tredje land

Gemenskapens lånegaranti gäller i fråga om tredje land för lån som beviljats av finansiella företag såsom Europeiska investeringsbanken (EIB). När EIB har konstaterat att en låntagare vars lån är garanterat inte har återbetalat på den utsatta förfallodagen, begär banken att gemenskapen betalar skuldbeloppet enligt garantiavtalen. Garantin skall betalas senast tre månader efter det att en begäran från EIB inkommit till gemenskapen. EIB skall förvalta lånet med all den noggrannhet som krävs enligt bankpraxis och skall återvinna de medel som inte återbetalats sedan garantin trätt i funktion.

Sedan förordningen om upprättandet av en garantifond för åtgärder avseende tredje land trädde i kraft, föreskrivs enligt bestämmelserna i konventionen mellan gemenskapen och EIB om förvaltningen av fonden att kommissionen på grundval av EIB:s begäran om aktivering av garantin vid en konstaterad bristande återbetalning skall bevilja att banken inom tre månader tar ut de medel som fattas från garantifondens konto.

Om fondens medel är otillräckliga aktiveras garantin genom samma förfarande som för upplånings- och utlåningstransaktioner.

Ett tillämpningsavtal ingicks den 20 och 22 januari 1999 mellan gemenskapen och EIB beträffande förfarandet för betalning och återbetalning inom ramen för gemenskapsgarantierna till EIB.

2. Metodbeskrivning för analys av unionens beräknade utlåningskapacitet gentemot tredje land under perioden 1999-2001 med utgångspunkt i garantifondssystemet (tabell 4)

2.1. Reserv för garantier avseende lån till tredje land

I överensstämmelse med Europeiska rådets slutsatser i Edinburgh enades institutionerna om att Europeiska gemenskapernas allmänna budget, i enlighet med rådets beslut om budgetdisciplin och avtalet mellan institutionerna av den 29 oktober 1993, bör innehålla en reserv för lån och garantier för lån till tredje land. Denna reserv är avsedd att möta garantifondens behov av medel och i förekommande fall garantiansökningar som överstiger fondens disponibla medel, så att dessa kan föras upp i budgeten.

Reservens garantibelopp är det belopp som avsatts i budgetplanen 2000-2006, dvs. 200 miljoner euro i 1999 års penningvärde. Reservens belopp uppgår till 203 miljoner euro år 2000 och kommer att vara 208 miljoner euro år 2001.

Villkoren för inbetalningar till samt utnyttjande och finansiering av garantireserven fastställs genom följande beslut:

* Rådets beslut nr 94/729/EG av den 31 oktober 1994 om budgetdisciplin.

* Rådets förordning (EKSG, EG, Euratom) nr 2730/94 av den 31 oktober 1994 om ändring av budgetförordningen av den 21 december 1977 för Europeiska gemenskapernas allmänna budget.

* Rådets beslut nr 94/728/EG av den 31 oktober 1994 om systemet för gemenskapernas egna medel.

2.2. Beräkningsunderlag för inbetalningar till garantifonden

Underlaget för inbetalningar till fonden beräknas genom tillämpning av gällande garantinivåer (65 %, 70 %, 75 % eller 100 %)

- på lånegarantier som beviljats av rådet och för lånegarantier som föreslagits eller är under förberedelse av kommissionen, på grundval av uppskattade belopp för utanordnande av lån i finansieringsöversikterna (EIB-lån, Euratomlån), och

- på lånebelopp som beviljats (för finansiellt stöd) av rådet och lån som föreslagits och är under förberedelse av kommissionen.

I bilagan till rådets förordning (EG, Euratom) nr 2728/94 av den 31 oktober 1994 om upprättande av en garantifond för åtgärder avseende tredje land behandlas sätten för betalning till garantifonden. För upp- och utlåningstransaktioner och garantier till finansieringsorgan inom ett flerårigt ramprogram med en mikroekonomisk eller strukturell inriktning, skall fonden enligt denna bilaga matas genom årliga delinbetalningar, vars storlek beräknas på grundval av de belopp som angivits i den ekonomiska redogörelse som bifogas kommissionens förslag och som vid behov anpassas mot bakgrund av rådets beslut.

Vad gäller gemenskapens övriga upp- och utlåningstransaktioner, såsom betalningsbalanslån till tredje land, verkställda i en eller flera delinbetalningar, skall belopp som betalas till fonden beräknas på grundval av det totala belopp som rådet fastställt för transaktionen.

I förordningens bilaga anges att från och med det andra året (för transaktioner som sträcker sig över flera år) skall de belopp som betalas in till fonden justeras med den skillnad som föreligger den 31 december föregående år mellan de uppskattningar som låg till grund för den föregående betalningen och det faktiska utfallet av de lån som godkändes under året. Skillnader som avser det föregående året medför en betalning det påföljande året.

I bilagan anges även att när kommissionen inleder ett betalningsförfarande skall den gå igenom de transaktioner som redan föranlett betalningar, och i de fall de tidsfrister som ursprungligen fastställts inte iakttagits skall den föreslå att detta beaktas vid beräkningen av den första betalning inom ramen för påbörjade låneoperationer, som skall göras vid början av det påföljande budgetåret.

Under andra halvåret 2000 antog budgetmyndigheten således de två följande överföringarna:

- Överföring 69/2000 avseende dels tillskott till garantifonden för makrofinansiellt stöd i form av lån till tredje länder (Tadzjikistan, Moldavien), dels den årliga delbetalning som anges i finansieringsöversikten över EIB:s lån till projekt i Kroatien.

- Överföring 74/2000 avseende den årliga delbetalning som anges i finansieringsöversikten över EIB:s lån till att konsolidera och stärka tullunionen EG-Turkiet.

2.3. Underlag för inbetalning till fonden vid partiella garantier

Vad avser EIB-lån som garanteras till 75 % baseras inbetalningen till fonden på 75 % av det totala beloppet för de beviljade operationerna.

De EIB-lån som beviljades av rådet vid dess sammanträden den 14 april 1997, den 19 maj 1998 och den 14 december 1998 omfattas av en garanti som begränsas till 70 % av de totala öppnade krediterna. Inbetalningen baseras på 70 % av de utanordnanden som förutses för året.

De EIB-lån som beviljades av rådet den 29 november och den 22 december 1999 omfattas av en garanti som begränsas till 65 % av de totala öppnade krediterna. Den grund som använts för inbetalningarna är 65 % av årets förväntade utanordnanden.

2.4. Inbetalning till garantifonden

De belopp som inbetalas till garantifonden beräknas med hjälp av den tillämpliga inbetalningssatsen (14 %), enligt det underlag som definierats ovan.

I förordningen om garantifonden fastställs i artiklarna 2 och 4 att fonden skall tillföras medel genom betalningar från den allmänna budgeten motsvarande 14 % av transaktionsbeloppet till dess att fondens medel uppgår till målbeloppet. Eftersom målbeloppet hade uppnåtts den 31 december 1997 har kommissionen enligt förordningen lagt fram förslag om omprövning av inbetalningssatsen. Förslagen ingår i den sammanfattande rapporten för fondens verksamhet som kommissionen har utarbetat i enlighet med artikel 3 i förordningen om fondens inrättande (KOM(1998) 168 slutlig av den 18 mars 1998). Rådets förordning 2728/94 om inrättande av en garantifond för åtgärder avseende tredje land har ändrats genom rådets förordning (EG, Euratom) nr 1149/1999 av den 25 maj 1999. Genom ändringsförordningen fastställs inbetalningssatsen och målbeloppet för fonden till 9 % från och med den 1 januari 2000.

2.5. Resterande utrymme i reserven för garantier

Det resterande utrymmet i garantireserven utgörs av skillnaden mellan reserven och rubriken inbetalning till garantifonden.

2.6. Återstående utlåningskapacitet

Den återstående utlåningskapaciteten är lånesidans motsvarighet till det resterande utrymmet i garantireserven med utgångspunkt från de gällande garantinivåerna.

3.

>Hänvisning till>

>Hänvisning till>

>Hänvisning till>

>Hänvisning till>

>Hänvisning till>

>Hänvisning till>

>Hänvisning till>

>Hänvisning till>

>Hänvisning till>

>Hänvisning till>

>Hänvisning till>

>Hänvisning till>

>Hänvisning till>

>Hänvisning till>

>Hänvisning till>