[pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |

Bryssel den 5.9.2006

KOM(2006) 475 slutlig

MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL RÅDET OCH EUROPAPARLAMENTET

om utformning av en miljöstrategi för Medelhavsområdet {SEC(2006)1082}

MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL RÅDET OCH EUROPAPARLAMENTET

om utformning av en miljöstrategi för Medelhavsområdet

1. INLEDNING

Medelhavet är Europas största hav och förenar människorna i de omkringliggande länderna. Människornas välbefinnande är nära kopplat till en ren miljö. Trots nära 30 år av internationella insatser för att skydda det unika ekosystemet i området, är det fortfarande ömtåligt och försvagas när trycket på miljön ökar. Enligt aktuella prognoser skulle 50 % av Medelhavets kustlinje kunna vara bebyggd år 2025[1], och det är bara ett enda exempel på exploateringen av området. I nya studier[2] har man börjat sätta siffror på kostnaderna för den försämrade miljön i flera länder[3]. I Egypten beräknas miljöförstöringen kosta mellan 2,7 och 5,1 miljarder euro per år (motsvarande 3,2–6,4 % av BNP), i Algeriet 1,5 miljarder euro per år (3,6 % av BNP) och i Marocko 1,2 miljarder euro per år (3,7 % av BNP).[4] Något måste göras för att skydda folkhälsan och den ekonomiska och sociala utvecklingen i regionen. Medelhavsländerna måste agera nu för att skydda sin miljö och förvalta sina naturresurser på bästa sätt.

Under de senaste 30 åren har en lång rad initiativ och organisationer ringat in orsakerna till problemen, och utvecklat strategier och handlingsprogram för att lösa dem. Strategierna genomförs emellertid sällan. Bortsett från de ofta angivna problemen med begränsade ekonomiska resurser, är en av huvudanledningarna till denna bristande handlingsförmåga att miljöfrågor prioriteras lågt, vilket bland annat leder till att miljödimensionen inte integreras tillräckligt i de ekonomiska och sociala dimensionerna i arbetet för en hållbar utveckling. Avsaknaden av en överordnad miljöstyrning och bristande miljömedvetande hos allmänheten förvärrar situationen ytterligare. Dessutom har det ringa samarbetet mellan de olika aktörerna från lokal till internationell nivå minskat det internationella stödets effektivitet.

Eftersom inget enskilt land kan hållas ansvarigt för försämringen av miljön i Medelhavsområdet, kan inget enskilt land heller skydda miljön genom att agera på egen hand. EU i egenskap av större regional aktör måste ta sin del av ansvaret för att skydda detta gemensamma naturarv, men begränsade resurser gör det omöjligt för unionen att agera på egen hand. Eftersom regionens behov vida överstiger den kapacitet och de resurser som finns tillgängliga, är kommissionen tvungen att koncentrera sina insatser och begränsade resurser till de områden där mervärdet är högt. Det kräver en realistisk strategi för miljösamarbetet i Medelhavsområdet. Alla EU:s partner i internationella organisationer, givarsamfundet och framför allt de olika aktörerna och länderna på båda sidorna av Medelhavet kommer att behöva göra betydande ytterligare och samordnade ansträngningar om Medelhavsområdet verkligen ska bli renare och mer välmående. Huruvida detta lyckas eller ej är avhängigt av om det finns ett brett politiskt stöd som kan omsättas till en tydlig vilja att avsätta de resurser som uppgiften kräver.

De länder som gränsar till Medelhavet kan grupperas efter vilken typ av politiska förbindelser de har med EU. EU:s nuvarande och framtida medlemsstater gör sina största miljöinsatser genom att anpassa sig till EU:s miljöpolitik och lagstiftning och se till att de omsätts i handling. För dessa länder existerar redan en klart definierad EU-strategi, vilket gör att den här miljöstrategin för Medelhavsområdet kommer att inriktas på de partnerländer[5] som omfattas av den europeiska grannskapspolitiken[6].

Vid toppmötet i november 2005, med anledning av Europa-Medelhavspartnerskapets tioårsdag, förnyade ledarna för de deltagande länderna sitt åtagande till processen och antog gemensamt ett femårigt arbetsprogram[7] som innebar en omläggning av verksamheten. I det initiativ som kallas ”Horisont 2020” åtog sig alla länder i Medelhavsområdet att öka ansträngningarna för att betydligt minska föroreningen av regionen till 2020. Dessutom begärde de en rimlig tidsplan.

Efter omfattande diskussioner[8] med berörda aktörer om Horisont 2020 har kommissionen utarbetat detta meddelande av följande anledningar:

- I syfte att redogöra för initiativet Horisont 2020 och lägga fram ett första förslag till realistisk tidsplan för miljösanering. Detta förslag, som parterna kommer att diskutera, är viktigt för att det politiska åtagandet från Barcelona ska kunna uppfyllas.

- I syfte att redogöra för hur kommissionen parallellt med initiativet Horisont 2020 kan bidra till att Medelhavsområdet skyddas och återhämtar sig genom ett bredare samarbete och ökad samordning med partnerländer och andra aktörer.

Strategin stöder EU:s bredare maritima politik[9] (och dess miljödel: EU:s marina strategi[10]), som håller på att utvecklas.

2. SYFTENA MED ETT MILJÖSAMARBETE I MEDELHAVSOMRÅDET

Eftersom föroreningar rör sig fritt över hela regionen är det uppenbart att länderna som gränsar till Medelhavet är beroende av varandra. Föroreningarna från tredjeländer påverkar EU direkt, precis som våra föroreningar är till skada för våra grannländer. På samma sätt är naturresurser som vatten, luft, mark och biologisk mångfald förbundna i komplexa ekosystem och genom rörligheten för varor, människor och tjänster. De är således beroende av varandra på oräkneliga sätt, vilket gör integrerade och samordnade åtgärder nödvändiga. Medelhavet kan endast skyddas genom ett sammanhängande och väl fungerande system för miljöskydd och miljömässig återhämtning som omfattar flera regioner. Europeiska kommissionen är redo att arbeta mot detta mål genom sitt miljösamarbete med partnerländerna.

Huvudsyftena med kommissionens miljösamarbete med Medelhavsländerna är

- att bistå partnerländerna med att utveckla väl fungerande miljöorgan och en sund och effektivt genomförd miljöpolitik, samt rättsliga ramar som gör det möjligt att integrera miljöhänsyn i flera politikområden,

- att uppnå mätbart lägre föroreningsnivåer, som används på samma sätt i hela regionen och ger motsvarande hälsofördelar, samt att dessutom minska den okontrollerade verksamhetens påverkan på naturen,

- att öka beredskapen i miljöförvaltningarna i syfte att kunna gripa in vid såväl nödsituationer som punktinsatser och långsiktiga miljöproblem,

- att gynna en mer hållbar (ekonomiskt effektiv, socialt lämplig och miljömässigt livskraftig) användning av mark- och havsområden i Medelhavsregionen,

- att gynna ett stärkt civilsamhälle där allmänheten har tillgång till miljöinformation och deltar i miljöbesluten, och där miljömedvetandet är starkt, samt

- att uppmuntra till regionalt samarbete mellan partnerländer till stöd för dessa syften.

Uppnås dessa mål kommer det inte bara att ge ett gott miljöskydd, utan också att bidra till långsiktig ekonomisk tillväxt i regionen.

3. HUR MÅLEN SKA NÅS

Följande medel står till kommissionens förfogande för att stärka miljösamarbetet i Medelhavsregionen:

3.1 Ekonomiskt stöd

Eventuellt gemenskapsstöd till partnerländerna inom den europeiska grannskapspolitiken kommer att utgå från det Europeiska grannskaps- och partnerskapsinstrumentet. Därför måste alla projekt uppvisa en tydlig koppling till den europeiska grannskapspolitiken, Europa-Medelhavspartnerskapet och åtgärdsplaner inom ramen för grannskapspolitiken i de fall sådana har antagits. För globala projekt är det också möjligt att få begränsad gemenskapsfinansiering från det framtida tematiska programmet för miljö och hållbar förvaltning av naturresurser, däribland energi.

Stödet från EU kommer emellertid att förbli lågt i förhållande till investeringsbehovet i regionen. Därför kommer projekten för minskade föroreningar även fortsättningsvis att få huvuddelen av sina medel via lån från internationella låneinstitut, bidrag från andra givare, nationella resurser och andra källor. Framtida gemenskapsstöd kommer att vara inriktat på att nå största möjliga katalysatoreffekt, även det som går genom de internationella låneinstituten genom målinriktad användning av redskap såsom tekniskt stöd och räntesubventioner, eftersom de kan fungera som hävstång för högre nivåer av stöd i form av lån. Dessutom kommer bidrag för kapacitetsskapande åtgärder även fortsättningsvis att vara viktiga. Ökad användning av forskningsresultat skulle kunna bidra till ökad kostnadseffektivitet.

3.2 Ökad dialog och förstärkt ägande

EU för en politisk dialog med partnerländerna i Europa-Medelhavspartnerskapet och den europeiska grannskapspolitiken. För att främja denna dialog har det på senare år utvecklats en formell struktur av möten i underkommittéer i enlighet med bilaterala associeringsavtal. Kommissionen vill säkerställa att denna struktur används för att höja miljöfrågornas profil, även utanför miljöministrarnas krets (framför allt för personer med ansvar för planering och finansiering), och för att integrera miljöhänsyn i beslutsfattandet i alla relevanta politikområden, bland annat den ekonomiska politiken.

Kommissionens verksamhet i tredjeländer i Medelhavsområdet ska vara förenlig med målen i den europeiska grannskapspolitiken och de rättsliga skyldigheter gentemot tredjeländer som följer av gällande gemenskapsrätt, även internationella åtaganden, såsom genomförandeplanen från världstoppmötet om hållbar utveckling i Johannesburg 2002. I den europeiska grannskapspolitikens åtgärdsplaner fastställs de prioriterade åtgärder som EU och partnerländerna ska genomföra. I planerna ingår ett antal miljöåtgärder som syftar till att förbättra miljöstyrningen, föreslå lösningar på konkreta miljöbekymmer och gynna det internationella och regionala miljösamarbetet. EU och partnerländerna delar på ägandet av dessa planer, som antas tillsammans och genomförs utifrån varje lands och EU:s prioriteringar.

Miljöverksamheten i Medelhavsområdet kommer också att bidra till genomförandet av åtgärdsplanen för miljöinitiativet, som har utvecklats av Nytt partnerskap för Afrikas utveckling och Afrikanska unionen med vilka EU har fört en ständig dialog under de senaste åren.

Icke-statliga organisationer är huvudaktörer i samband med utformningen och genomförandet av miljöpolitiken och agerar ofta där myndigheterna är ovilliga eller oförmögna att ingripa. Deras närvaro i Medelhavsregionen är emellertid svag och det finns behov av att bygga upp deras kapacitet för att de ska kunna delta i den politiska dialogen. Kommissionen kommer att stödja uppbyggnaden och driften av regionala nätverk och kontakter i syfte att stärka det civila samhället genom att utforma ett samordnat regionalt förfarande och utbyte av goda metoder. Nationella plattformar för icke-statliga organisationer kommer också att uppmuntras, bland annat för att få en mer effektiv användning av befintliga vetenskapliga resultat och prioritera framtida vetenskapligt samarbete.

Kommissionen kommer att fortsätta att fästa den allra största vikt vid öppenhet och insyn och på så sätt se till att dess verksamhet inte bara begränsas till kontakter med berörda parter på nationell nivå, utan når ut till alla parter som berörs av utveckling och genomförande av miljöpolitik, såsom lokala och regionala myndigheter, representanter för det civila samhället och näringslivet.

3.3 Mekanismer för ökad samordning

Kommissionen kommer att bedriva ett nära samarbete med sina olika partner för att se till att dess verksamhet är inriktad på de områden där mervärdet är som störst.

Det finns många organisationer som för närvarande är aktiva på miljösidan i Medelhavsområdet, särskilt de som är kopplade till Barcelonakonventionen[11], som gemenskapen är part i och som är en hörnsten för samarbetssträvandena i regionen.

Den gemensamma åtgärdsplanen för Medelhavet[12] och Europeiska kommissionens arbetsprogram som undertecknades 2005 kommer att säkerställa en förbättrad samordning mellan verksamheten i de båda organisationerna på ett antal prioriterade områden, däribland

- genomförandet av den europeiska marina strategin,

- genomförandet av en europeisk strategi för integrerad kustområdesförvaltning (ICZM) som är samordnad med det pågående arbetet med ett ICZM-protokoll inom ramen för Barcelonakonventionen, och

- uppfyllandet av mål för förebyggande av föroreningar och skyddet av den biologiska mångfalden.

Samarbetet med Världsbanken och Europeiska investeringsbanken kommer att fortsätta inom ramen för Programmet för miljötekniskt bistånd i Medelhavsområdet. Samförståndsavtalen med de internationella finansinstituten kommer att användas fullt ut för att säkerställa en bättre samordning av miljöåtgärderna i Medelhavsområdet. Åtgärder kommer också att vidtas för att förbättra kontakten med fonden för strategiska investeringar under den globala miljöfonden.

Förbindelserna med de nämnda aktörerna och de olika bilaterala givarna kommer att förbättras genom inrättandet av en styrgrupp för initiativet Horisont 2020 (beskrivs nedan).

En bättre samordning kommer att säkerställas mellan åtgärderna inom ramen för det sjunde ramprogrammet för forskning och teknisk utveckling och de inom EU:s externa instrument, även när det gäller behoven av kapacitetsuppbyggnad och forskningsinfrastruktur samt användningen av forskning.

3.4 Överföring, anpassning och tillämpning av EU:s erfarenhet

EU har stor erfarenhet av att åtgärda miljöproblem i Medelhavsområdet, även av att gynna hållbara produktions- och konsumtionsmönster och integrera miljöhänsyn i andra sektorer. EU kan dessutom tillhandahålla Medelhavsländerna med information om lyckade metoder från andra delar av Europa, som kan anpassas till Medelhavsområdets socioekonomiska sammanhang.

Taiex[13] står nu till förfogande för länder inom den europeiska grannskapspolitiken. Utöver dess löpande arbete med att stödja kapacitetsuppbyggnad i kandidatländerna och andra länder i sydöstra Europa kommer denna byrå också att möjliggöra riktade överföringar av EU:s erfarenhet och kunskap på miljöområdet allt efter partnerländernas behov. Det kan ske genom seminarier, studiebesök och expertbesök till länderna i fråga. Taiex kommer att vara särskilt användbart för att överföra och anpassa EU-medlemsstaternas erfarenheter till regionen för att stödja genomförandet av de åtaganden som ingår i handlingsplanerna inom den europeiska grannskapspolitiken.

Life-programmet och åtgärdsprogrammet på kort och medellång sikt (SMAP) har med gott resultat stött många miljöprojekt och har fått erfarenhet både från partnerländer och från EU om frågor som är av vikt för regionen. Dessa erfarenheter kommer att förmedlas till partnerländerna och berörda parter.

På forskningsområdet finns det många pågående och nyligen avslutade projekt inom ramen för det femte och sjätte ramprogrammet för forskning som är särskilt viktiga för Medelhavsområdet. Exempelvis rör det sig om projekt om vattenfrågor enligt Medelhavskomponenten i EU:s vatteninitiativ och projekt om oavsiktlig förorening av hav samt marinforskning, kustforskning och effekter av klimatförändringar. Resultaten av relevanta projekt är normalt sett fritt tillgängliga och kommissionen kommer att vidarebefordra dem till partnerländerna via befintliga nätverk och verktyg för informationsspridning, bland annat Internet.

Kommissionen inser att det finns utmaningar i arbetet med att främja en hållbar turism i Medelhavsområdet[14] och har upprättat en arbetsgrupp för hållbar turism (TSG) med representanter för branschorganisationer, fackförbund/det civila samhället, företrädare för olika resmål, medlemsstaters förvaltningar och internationella organisationer. Arbetsgruppen förväntas lägga fram en rad förslag och rekommendationer före utgången av 2006 och de som är av relevans för partnerna kommer att delges dem.

Vidare kommer erfarenheter att utbytas mellan konventionerna för Östersjön, Svarta havet och Medelhavet.

4. HORISONT 2020

Vid toppmötet med anledning av Europa-Medelhavspartnerskapet tioårsdag gavs ett politiskt mandat att utarbeta ett initiativ för att minska föroreningarna i Medelhavsområdet.

Med de hjälpmedel som står till dess förfogande har kommissionen identifierat på vilka områden den klart kan tillföra ett mervärde för att nå de angivna målen med utvecklingssamarbetet.

Det finns behov av ökad samordning mellan de olika aktörerna för att effektivisera miljöåtgärderna, bland annat ekonomiskt och tekniskt stöd. Kommissionen är väl lämpad att leda detta arbete.

Kommissionen erbjuder därför initiativet Horisont 2020 som uppföljning till toppmötet i Barcelona och bifogar ett förslag till den begärda tidsplanen till detta meddelande. Detta förslag är avsett att utgöra ett underlag för ytterligare diskussioner med partnerländerna, och kan därefter komma att antas vid det tredje mötet mellan Europa-Medelhavsländernas miljöministrar i Kairo i november 2006.

Horisont 2020 bygger vidare på befintliga institutioner och resultat och fyller tomrum där det kan ge ett mervärde. Initiativet kommer att drivas inom ramen för befintliga och kommande miljöpolitiska styrmedel och stödja genomförandet av de åtaganden om minskade föroreningar som gjorts inom ramen för Barcelonakonventionen. Utifrån resultatet av diskussionerna med de olika partnerna föreslås det att verksamheten inom Horisont 2020 delas upp i följande fyra undergrupper:

- Projekt för minskade föroreningar

En projektförteckning kommer att upprättas för att i första hand hantera de sektorer som är prioriterade enligt toppmötet vid Europa-Medelhavspartnerskapets tioårsdag, nämligen kommunalt avfall, avloppsvatten från tätorter samt industriutsläpp. Förteckningen upprättas i samarbete med de stödmottagande länderna, relevanta internationella finansieringsinstitut, åtgärdsplanen för Medelhavet och andra berörda parter.

- Kapacitetsskapande åtgärder

Genom att bygga vidare på pågående åtgärder och initiativ kommer de villkor att skapas som krävs för ett hållbart miljöskydd i Medelhavsområdet; här ingår utveckling av lagstiftning, institutioner och stöd till lokala myndigheter och civilsamhället. Kapacitetsskapande åtgärder på lokal nivå kommer att vara av särskild betydelse. Dessa åtgärder går utöver de tre prioriterade sektorerna i komponenten med projekt för minskade föroreningar.

- Forskning

Arbetet kommer att fortsätta med att bygga upp, dela och sprida vetenskapligt kunnande till stöd för målen med Horisont 2020. I detta arbete ingår spridning av relevant kunskap som samlats genom ny forskning och Life-program, vetenskapligt samarbete inom ramen för det sjunde ramprogrammet för forskning, direkta åtgärder från kommissionens gemensamma forskningscenter och internationella åtgärder på området mänsklig potential.

- Övervakning, styrning och granskning

Europeiska miljöbyrån i samarbete med Europeiska gemenskapernas statistikkontor (Eurostat), havsförorenings- och marinforskningsprogrammet för Medelhavet (Medpol) inom ramen för Barcelonakonventionen, vatteninformationssystemet för Europa-Medelhavsområdet (Emwis), Europeiska kommissionen och andra berörda parter kommer att utveckla en resultatlista för att åskådliggöra hur mycket föroreningarna minskar till följd av arbetet på europeisk nivå.

En rådgivande styrkommitté med en bred medlemskrets kommer att övervaka genomförandet av initiativet i alla dess delar.

5. BREDARE SAMARBETE SOM GÅR UTÖVER HORISONT 2020

Horisont 2020 kommer visserligen att inriktas på de viktigaste anledningarna till föroreningen av Medelhavsområdet, men initiativet förmår inte på egen hand uppfylla alla de mål som ställs upp i punkt 2. Därför krävs ytterligare parallella åtgärder och initiativ.

I linje med den europeiska grannskapspolitiken och dess åtgärdsplaner samt med Europa-Medelhavspartnerskapet kommer miljösamarbetet mellan kommissionen och dess partner runt Medelhavet under kommande år att behandla följande frågor, utöver Horisont 2020:

- Fullständigt genomförande av åtgärdsplanerna inom den europeiska grannskapspolitiken (främja miljöstyrning, stärka det internationella och regionala samarbetet, integrera miljö- och hälsofrågor i olika politikområden, angripa specifika miljö- och hälsoproblem, såsom ökenspridning, vatten- och luftkvalitet, turism).

- Ytterligare integration av miljöhänsyn i relevanta ekonomiska sektorer, framför allt de som har stor potential när det gäller ekonomisk tillväxt och sysselsättning.

- Globala miljöhot såsom klimatförändringar och minskad biologisk mångfald tas upp i det nyligen framlagda meddelandet med förslag på ett tematiskt program för hållbar förvaltning av naturresurser[15]. På liknande sätt kommer kommissionen att fortsätta att stödja Medelhavskomponenten i EU:s vatteninitiativ, även dess forskningsdel, eftersom det är en del av EU:s bidrag för att nå Millennieutvecklingsmålen, som sträcker sig längre än målen för Horisont 2020.

- Andra regionala prioriteringar såsom faror och olyckor för miljö och hälsa, markförstöring och en integrerad förvaltning av kustområden kommer också att fortsätta att behandlas.

- Systematisk användning av miljökonsekvensbedömningar och strategiska miljöbedömningar kommer att förespråkas i regionen.

- Utarbetandet av relevanta indikatorer kommer att främjas och upprätthållas genom befintliga regionala mekanismer för samarbete (t.ex. Medstat-miljö).

- Det europeiska informationssystemet för skogsbränder kommer i samarbete med FAO:s Silva Mediterranean att utvidgas till att omfatta hela Medelhavsområdet.

- EU:s medlemsstater kommer att uppmuntras att samarbeta med grannländer i genomförandet av de delarna av EU:s miljölagstiftning som rör samarbete med tredjeländer. Ett exempel är det föreslagna direktivet om en marin strategi[16] som har ett bredare användningsområde än Horisont 2020 och som kan bygga på befintlig och pågående forskning.

- Samarbetet kommer även fortsättningsvis att gynna integration av miljöhänsyn i andra sektorer. Kommissionen kommer att slutföra sin konsekvensbedömning av en hållbar handel för frihandelsområdet mellan Europa och Medelhavsområdet. Slutsatserna och rekommendationerna kommer att integreras i handelsförhandlingarna med partnerländerna.

- Arbetet kommer att drivas vidare på viktiga nya områden, såsom torka, vattenbrist och översvämning, allt eftersom behov uppstår.

- De bilaterala associationsavtalen mellan EU och partnerländerna runt Medelhavet innehåller andra områden för miljösamarbete.

- Åtgärder för att främja beredskapen vid nödsituationer, såsom miljöolyckor, i regionen.

6. SLUTSATS

Medelhavet kan bara skyddas om alla länder som gränsar till det tar sitt ansvar för skyddsarbetet och bygger upp dess ekosystem igen så långt det är möjligt. Behoven av miljöskydd är så stora att många Medelhavsländer inte har möjlighet att hantera dem. Inte heller det stöd som området tar emot ger några garantier för en hållbar framtid. Målet att ”miljösanera Medelhavsområdet” kan verka onåbart utifrån de enorma ekonomiska resurser som krävs, men genom att inrikta arbetet på de största miljöbelastningarna och samordna resurserna genom samarbete är det möjligt att förbättra saker och ting. Eftersom resurserna är begränsade är det avgörande att Europeiska kommissionen och andra medlemmar av givarsamfundet samordnar sina insatser för att säkerställa att det stöd de ger är riktat och används effektivt utan dubbelarbete.

Genom att följa den strategi som beskrivs i detta dokument kommer kommissionen att försöka göra samarbetet mellan EU och dess partner så effektivt som möjligt, genom att stödja både de egna och sina partnerländers prioriteringar. Den kommer att använda den europeiska grannskapspolitiken och Europa-Medelhavspartnerskapet för att ge miljöskyddet i regionen högre prioritet. Partnerna kommer framför allt att uppmuntras att genomföra de miljöåtgärder som de redan har åtagit sig att genomföra, genom att omvandla strategiska planer till konkreta åtgärder. De partnerländer som visar störst vilja och förmåga att arbeta med EU i miljöfrågor bör också vara de som gemenskapen först lägger fram initiativ tillsammans med. Kommissionen kan inte ta över sina partners miljöansvar, men den kan bistå dem när de arbetar för att ta sitt ansvar. Endast genom att arbeta tillsammans kan vi lyckas skydda vårt gemensamma arv i Medelhavsområdet.

[1] A sustainable future for the Mediterranean – The Blue Plan's Environment and Development outlook.

[2] http://www.metap.org/main.php?id_menu=12

[3] Algeriet, Egypten, Jordanien, Libanon, Marocko, Syrien och Tunisien.

[4] Ett annat exempel på kostnaderna för miljöförstöring finns i EG:s European Forest Fire Information System där den genomsnittliga minskningen på omkring 600 000 hektar skogsmark i EU:s Medelhavsområde varje år uppskattas kosta nära 2 miljarder euro per år.

[5] Algeriet, Egypten, Israel, Jordanien, Libanon, Libyen, Marocko, den palestinska myndigheten, Syrien och Tunisien.

[6] http://ec.europa.eu/world/enp/index_en.htm

[7] ”Europa–Medelhavspartnerskapet tio år: Ett arbetsprogram för att möta utmaningarna under de fem kommande åren” KOM (2005) 139 slutlig.

[8] I dessa diskussioner ingår bland annat ett möte på hög nivå den 19 december 2005 i Barcelona mellan nationella myndigheter, lokal och regional förvaltning, internationella organisationer och internationella finansinstitut samt representanter för icke-statliga organisationer och näringslivet, liksom ett informellt samråd via Internet på kommissionens webbplatshttp://ec.europa.eu/environment/enlarg/med/horizon_2020_en.htm

[9] Grönbok om ”Unionens framtida havspolitik: En europeisk vision för oceanerna och haven” av den 7 juni 2006, KOM(2006) 275 slutlig.

[10] Meddelande från kommissionen om en ”Temainriktad strategi för skydd och bevarande av den marina miljön” av den 24 oktober 2005, KOM(2005) 504 slutlig.

[11] Konventionen om skydd av Medelhavets marina miljö och kustregion.

[12] Sekretariat till Barcelonakonventionen.

[13] Byrån för tekniskt bistånd och informationsutbyte.

[14] ”Grundläggande riktlinjer för en hållbar europeisk turism”, KOM(2003) 716.

[15] ”Yttre åtgärder: Tematiskt program för miljö och hållbar förvaltning av naturresurser, däribland energi”, KOM(2006) 20

[16] ”Förslag till direktiv om upprättande av en ram för gemenskapens åtgärder på havsmiljöpolitikens område (Direktiv om en marin strategi)”, KOM(2005) 505