A4-0160/97

Resolution om kommissionens meddelande till Europaparlamentet och rådet om den inre marknadens följder och effektivitet (KOM(96)0520 - C4-0655/96) och om kommissionens arbetsdokument: «Översyn av den inre marknaden 1996" (SEK(96)2378 - C4-0007/97)

Europaparlamentet utfärdar denna resolution

- med beaktande av kommissionens meddelande (KOM(96)0520 - C4-0655/96),

- med beaktande av kommissionens arbetsdokument (SEK(96)2378 - C4-0007/97),

- med beaktande av sina resolutioner av den 15 november 1995 om kommissionens rapport om gemenskapens inre marknad 1994 ((EGT nr C 323, 4.12.1995, s. 51.)) och av den 13 november 1996 om kommissionens rapport till rådet och Europaparlamentet om den inre marknaden 1995 ((EGT nr C 362, 2.12.1996, s. 140.)),

- med beaktande av sina resolutioner av den 10 april 1997 om att förenkla lagstiftningen om den inre marknaden (SLIM) ((Protokollet av detta datum, del II.3.)) och av den 24 april 1997 om förstärkning av effektbedömningssystemet ((Protokollet av detta datum, del II.17.)),

- med beaktande av sina resolutioner av den 12 juli 1995 ((EGT nr C 249, 25.9.1995, s. 71.)) om överläggningarna i utskottet för framställningar under parlamentets session 1994-95 samt av den 19 juli 1996 ((EGT nr C 261, 09.09.1996, s. 195.)) om överläggningarna i utskottet för framställningar under parlamentets session 1995-96,

- med beaktande av betänkandet från utskottet för ekonomi, valutafrågor och industripolitik och yttrandena från utskottet för rättsliga frågor och medborgarrätt och utskottet för sysselsättning och socialfrågor (A4-0160/97), och med beaktande av följande:

A. Projektet för den inre marknaden från 1985 är det enda övergripande programmet på utbudssidan sedan EU inrättades som försöker att:

a) fullständigt tillämpa de fyra grundläggande friheterna inom alla områden för ekonomisk verksamhet inom EU,

b) uppnå en hög nivå vad gäller att skapa arbetstillfällen och hållbar ekonomisk tillväxt samt att förbättra EU:s konkurrensförmåga,

c) upprätta det största ekonomiskt integrerade området i världen.

B. Kommissionen hävdar att man samlat in tillräckliga bevis för den inre marknadens positiva ekonomiska effekter, vilka uppstår genom fem typer av ekonomisk synergi:

a) ökad konkurrens mellan företag som tillhandahåller varor och tjänster,

b) industrin omstruktureras i snabbare takt,

c) ett större utbud av varor och tjänster,

d) ett effektivare system för leveranser mellan länder,

e) ökad rörlighet för personer.

C. Kommissionen har utvärderat de ovannämnda fem typerna av ekonomisk synergi och hävdar att programmet för den inre marknaden (IMP) har lett till:

a) skapandet av mellan 300 000 och 900 000 nya arbetstillfällen,

b) en ytterligare ökning av EU:s inkomster med 1,1 till 1,5 % under perioden 1987-1993,

c) 1,0 till 1,5 % lägre inflationsnivå,

d) ekonomisk konvergens och sammanhållning mellan EU:s regioner.

D. Kommissionen anser att förseningar vad gäller införandet och tillämpningen av den inre marknadens regler på nationell nivå har inskränkt den inre marknadens förmåga att till fullo bidra till tillväxt, konkurrenskraft och skapandet av arbetstillfällen.

E. Enligt kommissionsdokumenten är den inre marknadens lagstiftning angående fri rörlighet för varor i det närmaste fullständig, men migrationen inom gemenskapen har varit liten och huvudsakligen gällt vissa yrkesgrupper som företagsledare, läkare och tekniker med särskild kompetens.

F. Bristande rörlighet hos arbetskraften på nationell nivå är något som man med största skyndsamhet bör ta itu med genom innovativa och kreativa program för att främja rörlighet, inklusive förbättrad och skräddarsydd utbildning för den inre marknaden.

G. Frånvaron av en gemensam processrätt underminerar rättssäkerheten inom hela gemenskapen. Det faktum att det existerar 17 olika rättssystem (Förenade kungariket omfattar tre olika interna «rättsskipningsområden») medför betydande ökningar av direkta och indirekta kostnader och innebär hinder för en jämlik tillgång till rätt skipning för såväl individer som företag. Detta gör att affärstransaktioner på några av EU:s marknader blir mer riskfyllda och kostsamma än på andra, ett exempel härpå utgör de problem man möter vad gäller inkasso/försenade betalningar beträffande handeln inom EU.

H. De bestämmelser om ägande av medier som tillämpas i hela gemenskapen är av avgörande betydelse för att den inre marknaden skall fungera inom denna sektor.

I. Man kan ifrågasätta om påtagliga framsteg vad gäller avskaffandet av gränskontroller för personer kan göras om lagstiftningen grundas på existerande regeringsöverenskommelser.

J. Ett uppnående av målsättningarna i EG-fördragets artikel 2 om «en hållbar och icke-inflatorisk tillväxt som tar hänsyn till miljön» innebär att miljöpolitiken och den inre marknaden bör komplettera varandra.

K. En rad hinder för handel och investeringar, fördröjning vid gränser, förmånskontrakt samt rättsligt och skattemässigt krångel har drabbat konsumenten som har betalat höga priser och vars valmöjligheter har varit begränsade.

L. De 120 miljoner barn som finns inom gemenskapen hamnar genom utvecklingen av den inre marknaden i ett utsatt läge i en rad avseenden som kan förknippas med den fria rörligheten för personer, varor och tjänster.

M. Betydande framsteg har åstadkommits genom att avlägsna restriktioner vad gäller tjänstesektorn, men de skattemässiga aspekterna av denna liberalisering har inte åtgärdats.

N. Programmet för den inre marknaden som omfattar fler än 280 direktiv har lett till avskaffandet av ungefär 100 000 nationella standarder, bestämmelser om märkning, testningsförfaranden och konsumentskyddsåtgärder samt avskaffandet av 60 miljoner tull- och skatteformaliteter.

O. Hanteringen av gemenskapslagstiftningen på området för den inre marknaden ligger fortfarande inom förvaltningskommittéernas kompetensområde, vilket medför allvarliga svårigheter vad gäller hur man skall ta hänsyn till vetenskaplig expertis, och leder till oundvikliga konflikter med Europaparlamentet angående kommittésystemet.

P. Medlemsstaternas oförmåga att införliva programmet för den inre marknaden i den nationella lagstiftningen i kombination med medlemsstaternas praxis att avvika från gemenskapslagstiftningen har fått till följd en överflödig reglering genom onödigt omfattande lagstiftning på medlemsstatsnivå.

1. Parlamentet samtycker med kommissionens politiska rekommendationer angående:

a) de nationella myndigheternas ansvar för att verkställa lagstiftningen angående den inre marknaden och fördragets bestämmelser, samt vad gäller att revidera och avveckla alltför omfattande nationella bestämmelser som medför onödig byråkrati och stora kostnader,

b) gemenskapens ansvar vad gäller att fullfölja programmet för den inre marknaden från 1985 på nyckelområden som avskaffande av personkontroller vid gränser, beskattning, bolagsrätt och offentlig upphandling, samt vad gäller en uppdatering av gemenskapslagstiftningen på områden som konkurrens, konsumentpolitik och miljöområdet,

2. anser att kommissionen borde avslöja och namnge de medlemsstater som har misslyckats med att minska den lagstiftning på hemmaplan som hindrar den inre marknadens utveckling och peka ut de medlemsstater som har misslyckats med att införliva gemenskapsrätten i nationell lagstiftning samt de medlemsstater som sedermera har komplicerat dylik gemenskapsrätt genom införandet av nationell lagstiftning och praxis som varit till hinder,

3. anser, med hänsyn till att programmet för den inre marknaden har medfört en ökning av BNP med 1,5%, vilket skulle kunna «översättas» till en ökning av EU:s förmögenhet med 130 miljarder dollar, erfarenheterna visar att ett fullföljande av den inre marknaden är det effektivaste och mest verksamma sättet att skapa hållbara arbetstillfällen för EU:s medborgare,

4. anser att trots att införandet av den gemensamma valutan 1999 kommer att undanröja begränsningar beroende på växelkursrisker och kommer att öka åskådligheten vad gäller priser samt konkurrensen, är det av största vikt att även konsumentskyddsaspekterna av den gemensamma valutan behandlas,

5. gläder sig åt att programmet för den inre marknaden har medfört betydande positiva effekter för ekonomin, men anser att denna ekonomiska utvärdering behöver modifieras eftersom EU-marknadens storlek har ökat genom fem nya staters tillträde, Tysklands återförening och de nya marknaderna som uppstått genom omvandlingen i Central- och Östeuropa,

6. anser att kommissionen på ett riktigt sätt har identifierat några mikroekonomiska konsekvenser av undanröjandet av handelshinder (det vill säga förbättrad resursallokering, stordriftsfördelar och specialisering) men betonar att en liberalisering av handeln som inte åtföljs av andra politiska åtgärder, såsom skydd av miljön och socialt skydd, inte kommer att leda till de resultat som eftersträvas i artikel 2 i fördraget; håller dock med om att kommissionen bör vara på sin vakt motkonkurrensupphävande beteenden och arbeta för att undanröja kartellbildningar, missbruk av dominerande marknadsställning och monopol,

7. understryker det faktum att programmet för den inre marknaden har medfört tillväxt vad gäller handel och investeringar, men även till att investeringar omdirigerats från EFTA-länder till EU- medlemsstater; dessa ekonomiska konsekvenser och den omfördelning av inkomster och förändring av handelsförbindelserna som de medfört har inte analyserats ingående av kommissionen,

8. intar den ståndpunkten att man kan acceptera logiken i att programmet för den inre marknaden har främjat koncentration, sammanslagningar och företagsköp eftersom marknadens ökade storlek förstärker specialisering och ökar antalet effektiva företag,

9. oroas av det faktum att små och medelstora företag varken har kunnat utnyttja fördelarna med EU:s utvidgade inre marknad, eller varit framgångsrika vad gäller deltagande i offentliga projekt; å andra sidan har de belastats genom ytterligare 415 EU-direktiv utöver de 400 årliga förslagen från medlemsstaterna,

10. anser att kommissionen bör framlägga ett målinriktat åtgärdsprogram som sträcker sig bortom det aktuella tredje fleråriga programmet för små och medelstora företag 1997-2000 vilket skulle syfta till att underlätta för dessa företag att delta i och dra nytta av den inre marknaden, och att man bör framställa ett «Vademecum» beträffande uppfyllandet av lagstiftningen för den inre marknaden som hjälp åt handel och industri och i synnerhet små och medelstora företag,

11. uppmärksammar med intresse att kommissionen betonar att arbetskraftens rörlighet kommer att stärkas om det sociala skyddet (pensioner, sjukförsäkring, bidrag för familjer) är adekvat samt tillräckligt harmoniserat medlemsstaterna emellan,

12. uppmanar kommissionen att utveckla förslag till en europeisk lagstiftning för privata pensionsförsäkringar liknande den som redan finns för ansvarsförsäkringar och livförsäkringar för att säkerställa att den inre marknaden för försäkringssektorn i sin helhet fungerar på lämpligt sätt samt för att underlätta den fria rörligheten för arbetskraften på den europeiska arbetsmarknaden,

13. understryker att en effektiv inre marknad behöver starka konsumentorganisationer och förfaranden för klagomål och gottgörelse som bygger på harmoniserad och förenklad lagstiftning för att fungera friktionsfritt; kommissionen uppmanas att undersöka möjligheten att förvandla Euroinfocentra till centrala enheter för klagomål och gottgörelse i de olika medlemsstaterna; de kostnader som uppkommer till följd av rättslig prövning i en nationell domstol skulle eventuellt kunna uppbäras av dessa centrer,

14. instämmer med kommissionen i att nationell lagstiftning på miljöområdet kan komma att avvika om den inte grundas på EU-standarder och riktlinjer, och att detta kan leda till en splittring av den inre marknaden; uppmuntrar därför kommissionen att granska nationella bestämmelser angående: a) utsläpp av lösningsmedel, b) miljömärkning, c) avfallshantering,

15. bekymras av det otillräckliga införlivandet av åtgärder för den inre marknaden (endast 56 % av åtgärderna i 1985 års vitbok har blivit införlivade) i nationell lagstiftning inom nyckelsektorer som offentlig upphandling, investeringstjänster och försäkringar, och av de skiljaktiga metoderna för verkställighet i de olika medlemsstaterna; på samma vis kan benägenheten hos en del medlemsstater att införa nya detaljerade tekniska bestämmelser (cirka 450 nya nationella tekniska bestämmelser införs årligen) ge upphov till nya hinder för fullföljandet av den inre marknaden,

16. instämmer med kommissionen i att en fungerande inre marknad förutsätter ett förenklat skattesystem på EU-nivå, vilket inte tillåter dubbelbeskattning, undanröjer bedrägeri och ger incitament för investeringar som för den europeiska ekonomin närmare en modell för en hållbar utveckling; betonar samtidigt att skattesystemet måste vara rättvist, omfatta alla inkomstkällor och ha till uppgift att omfördela resurserna på ett socialt ansvarsfullt sätt,

17. anmodar kommissionen att lägga fram en rapport om en skattepolitik för den inre marknaden, som särskilt fäster uppmärksamhet vid möjligheter att skapa arbetstillfällen, uppmuntrar affärsinitiativ och en effektiv miljöpolitik,

18. uppmanar kommissionen, rådet och medlemsstaterna att inom ramen för regeringskonferensen komplettera de, i jämförelse med antalet arbetstillfällen som saknas, ytterst små sysselsättningspolitiska effekterna av den inre marknaden med en gemensam europeisk sysselsättningspolitik,

19. uppmanar kommissionen att i sina strävanden att harmonisera företagsbeskattningen även ta hänsyn till frågan om skattelättnader för arbetsfaktorn och införa miljöskatter som styrmedel,

20. har, med hänsyn till erfarenheterna av programmet för den inre marknaden, övertygats om att för att förberedelserna av lagförslagen skall vara oberoende av alla partsintressen och garantera bästa möjliga skydd för hälsa, säkerhet och miljö, bör självständigheten, strukturen och sammansättningen av de vetenskapliga kommittéerna ändras såväl inom ramen för kommittésystemet som vad gäller deras ansvar,

21. uppmanar kommissionen att påskynda, till och med genom ändrade förslag och gällande rättsliga bestämmelser, antagandet av lagstiftningen för nyckelområden rörande fri rörlighet och rätt till bosättning för personer, skapandet av ett europeiskt företag, beskattning av avkastning på investeringar, erkännande av utbildningsbevis och kompetensbevis, nätverk för kommunikation och överföring av information och genomförandet av den inre marknaden på energiområdet,

22. uppmuntrar kommissionen att fortsätta sina ansträngningar angående förenkling genom att undanröja onödiga och påfrestande bestämmelser genom det förnyade SLIM-initiativet för att lösa frågan kring två återstående barriärer, av kommissionär Monti beskrivna som den inre marknadens svarta hål, d.v.s. offentlig upphandling och statligt stöd, och att fullfölja TEN vad gäller energi, transporter och telekommunikationer,

23. anser att kommissionen i sitt aviserade handlingsprogram bör definiera vad som utgör den inre marknaden samt ange vilka områden som behöver: i) förordningar, ii) direktiv, iii) ömsesidigt erkännande, iv) förbli olika och oförändrade,

24. kräver av kommissionen att till rådet och parlamentet lägga fram en handlingsplan angående de kommande lagförslagen på området för programmet för den inre marknaden, kommissionens åtgärder för att genomföra Europaparlamentets resolution från den 4 juli 1996 om kommissionens rekommendation om betalningsfrister vid handelstransaktioner ((EGT nr C 211, 22.7.1996, s. 43.)), dess initiativ för upprättande av en ny handlingsplan för små och medelstora företag i syfte att förbättra insynen i lagstiftningen i programmet för den inre marknaden och hjälpa dem att förverkliga sin potential för skapande av arbetstillfällen, samt kommissionens åtgärder för att föreslå programmet för den inre marknaden som en modell för utvecklingen i Central- och Östeuropa,

25. anser att kommissionen bör införa ett övervakningssystem på gemenskapsnivå för att övervaka att gemenskapslagstiftningen fortsätter att tillämpas på ett vederbörligt och rättvist sätt inom ramen för de nationella kontrollsystemen; anser dessutom att den nationella myndighet som är ansvarig för tillämpningen av europeisk lagstiftning bör namnges och förtecknas för att öka öppenheten och underlätta ett snabbt avhjälpande av problemen,

26. anser att kommissionen bör förbereda ett initiativ för att hjälpa EU att anpassa den inre marknaden för att ta hänsyn till en framtida utvidgning och utmaningar i samband med den senaste globala utvecklingen, i synnerhet inom bioteknik, energi och informationstjänster, samtidigt som hänsyn tas till övergången till en ny utvecklingsmodell, såsom den beskrivs i kapitel 10 i vitbok om tillväxt, konkurrenskraft och sysselsättning (KOM(94)0700), bara kan uppnås genom en lämplig kombination av olika ekonomiska och politiska instrument,

27. uppmanar kommissionen och rådet att vidta åtgärder särskilt mot de på grund av den ökade trafiken uppkomna ytterligare belastningarna på miljön och säkerställa att gemenskapens miljöpolitiska målsättningar uppfylls,

28. anser att kommissionen, inom ramen för sitt pågående program om att genom rapporter och studier redogöra för den inre marknadens utveckling, bör lägga fram en undersökning av den inre marknadens inverkan på de 120 miljoner barn som lever inom EU; nationell lagstiftning för skyddande av barn skall inte försvagas; uppmanar kommissionen att inför rådet och parlamentet lägga fram ett förslag angående lagstiftning om produktansvar och produktsäkerhet avsedd att skydda barn från de negativa konsekvenserna av den inre marknadens liberalisering; följande aspekter bör särskilt uppmärksammas: säkerhet beträffande leksaker, bilsitsar, farliga ämnen, säkerhet för fyrverkerier samt säkerhetsnormer för hushållsredskap,

29. anser att kommissionen bör säkerställa att konsumentpolitiken fullständigt integreras i EU-rätten i samband med lagstiftning och tillämpning och att denna politik bör inbegripa märkning av produkter, tydliga och enkla förfaranden för att låta konsumenter komma till sin rätt, garantier som gäller över gränserna samt ett aktivt rådfrågande av konsumentgrupper angående utformning och tillämpning av konsumentpolitiken,

30. uppmanar kommissionen att genomföra en särskild undersökning av den inre marknaden för tjänster, framförallt sådana som berör produktionen, för att utröna deras bidrag vad gäller förbättrad konkurrenskraft och ökad sysselsättning i unionen, och att utöver vad som rör informationssamhället utarbeta ett handlingsprogram på gemenskapsnivå,

31. välkomnar kommissionens förslag vad gäller att fullborda den rättsliga ramen på gemenskapsnivå; anser emellertid att den bör kompletteras med följande punkter: åtgärder för att öka rättssäkerheten i informationssamhället, konumentskyddsåtgärder i samband med finansiella tjänster och införandet av euron, åtgärder för att göra försäkringsmarknaden heltäckande,

32. är övertygat om att fortsatt vaksamhet och uppmärksamhet angående tillämpningen av strängast tänkbara åtgärder vad gäller bedrägeribekämpning inom den inre marknaden är av största vikt för att säkerställa att denna inre marknad fungerar riktigt,

33. uppmanar kommissionen undersöka mediaindustrin med avseende på artiklarna i EG-fördraget som behandlar konkurrensen och då i synnerhet artikel 86, för att sedan lägga fram ett lagstiftningsförslag syftande till att skapa en fungerande inre marknad på mediaområdet, vilket borde leda till att skilda nationella bestämmelser angående ägande av medier avskaffas och öppna mediaindustrin för gränsöverskridande investeringar, samt garantera mångfalden samtidigt som man främjar de kulturella principerna i EG- fördragets artikel 128,

34. insisterar på att sätta en tidsgräns för de kommissionsförslag som skall realisera den föreliggande resolutionen; alla de lagförslag som återstår bör läggas fram före 1997 års utgång och införlivandet av åtgärderna i programmet för den inre marknaden i nationell lagstiftning bör vara avslutad före genomförandet av valutaunionen,

35. uppdrar åt sin ordförande att vidarebefordra denna resolution till kommissionen, rådet och medlemsstaternas parlament.