GEMENSAM STÅNDPUNKT (EG) nr 14/1999 antagen av rådet den 18 januari 1999 inför antagandet av rådets direktiv 1999/.../EG, av den ..., om avgifter på tunga godsfordon för användningen av vissa infrastrukturer (1999/C 58/01)

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artiklarna 75.1 och 99 i detta,

med beaktande av kommissionens förslag (1),

med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (2),

i enlighet med det i artikel 189c i fördraget angivna förfarandet, och (3),

av följande skäl:

1. Det är en förutsättning för att kunna avlägsna snedvridning av konkurrensen mellan transportföretag i medlemsstaterna att avgiftssystemen harmoniseras och att rättvisa ordningar införs för att ta ut infrastrukturkostnader av åkare.

2. Dessa mål kan endast uppnås i etapper.

3. En viss grad av harmonisering av skatte- och avgiftssystemen har redan uppnåts genom antagandet av rådets direktiv 92/81/EEG av den 19 oktober 1992 om harmonisering av strukturerna för punktskatter på mineraloljor (4) och rådets direktiv 92/82/EEG av den 19 oktober 1992 om tillnärmning av punktskattesatser för mineraloljor (5).

4. Europeiska gemenskapernas domstol upphävde genom dom den 5 juli 1995 i mål C-21/94, Europaparlamentet mot rådet (6), rådets direktiv 93/89/EEG av den 25 oktober 1993 om medlemsstaternas tillämpning av skatter på vissa fordon som används för godstransporter på väg och tullar och avgifter för användningen av vissa infrastrukturer (7), men förklarade att direktivet alltjämt skulle vara tillämpligt till dess att rådet antar ett nytt direktiv. Direktiv 93/89/EEG ersätts därför av detta direktiv.

5. Under nuvarande omständigheter bör anpassningen av nationella avgiftssystem begränsas till kommersiella fordon vars högsta tillåtna bruttolastvikt överstiger en viss nivå.

6. För detta ändamål bör vissa minimiskattesatser bestämmas för de fordonsskatter som för närvarande tillämpas av medlemsstaterna eller som eventuellt kommer att ersätta dessa.

7. Användandet av mer vägvänliga och mindre förorenande fordon bör uppmuntras genom en differentiering av skatter eller avgifter, förutsatt att en sådan differentiering inte hindrar den inre marknadens funktion.

8. Vissa medlemsstater bör kunna undantas från minimiskattesatserna under en period för att underlätta anpassningen till de nivåer som krävs enligt detta direktiv.

9. Viss lokal inhemsk transportverksamhet med liten inverkan på gemenskapens transportmarknad har för närvarande nedsatta fordonsskattesatser. Medlemsstaterna bör för att säkerställa en smidig övergång bemyndigas tillåta tillfälliga undantag från minimiskattesatserna.

10. Medlemsstaterna bör tillåtas att tillämpa nedsatta skattesatser eller undantag från fordonsskatt för fordon vars användning sannolikt inte kan inverka på gemenskapens transportmarknad.

11. För att ta hänsyn till vissa särskilda situationer bör det fastställas ett förfarande genom vilket medlemsstater kan tillåtas behålla ytterligare undantag eller nedsättning.

12. Befintliga snedvridningar av konkurrensen kan inte avlägsnas enbart genom harmonisering av skatter eller punktskatter på bränsle, men tills dess tekniskt och ekonomiskt lämpligare avgiftsformer införs kan sådana snedvridningar minskas genom möjligheten att behålla eller införa vägtullar och/eller vägavgift på motorvägar. Medlemsstaterna bör dessutom tillåtas att ta ut avgifter för användandet av broar, tunnlar och bergspass.

13. Med tanke på de särskilda villkor som gäller för vissa vägar i Alperna kan det vara lämpligt för en medlemsstat att på ett väldefinierat vägavsnitt av dess motorvägnät inte tillämpa ett system med vägavgifter för att istället möjliggöra en tillämpning av en infrastrukturrelaterad avgift.

14. Vägtullar och vägavgifter bör inte vara diskriminerande, medföra orimliga formaliteter eller skapa hinder vid inre gränser. Lämpliga åtgärder bör därför vidtas för att tillåta att vägtullar och vägavgifter betalas när som helst och med olika former av betalningsmedel.

15. Vägavgiftssatserna bör grunda sig på hur länge infrastrukturen i fråga används och bör differentieras i förhållande till den kostnad som orsakas av vägfordonen.

16. Nedsatta satser för vägavgifterna bör tillfälligt tillämpas på fordon som är registrerade i Grekland för att ta hänsyn till svårigheter som beror på landets geopolitiska läge.

17. För att säkerställa att vägavgifter och vägtullar tillämpas enhetligt bör vissa regler fastställas för hur dessa får tillämpas, som till exempel egenskaperna hos den infrastruktur som sådana vägavgifter och vägtullar kan tillämpas på, maximinivåer för vissa avgiftssatser och andra allmänna villkor som måste gälla. De viktade genomsnittliga vägtullarna bör vara relaterade till kostnaderna för uppbyggnad, drift och utveckling av det berörda infrastrukturnätet.

18. Det bör fastställas att medlemsstaterna kan använda en viss procentdel av vägavgifterna eller vägtullarna till skydd för miljön och en balanserad utveckling av transportnätet, under förutsättning att detta belopp beräknas i enlighet med bestämmelserna i detta direktiv.

19. De belopp i detta direktiv som har uttryckts i de nationella valutaenheterna i de medlemsstater som har infört euron kommer att låsas den 1 januari 1999 när värdet på euron kommer att fastställas i enlighet med rådets förordning (EG) nr 2866/98 av den 31 december 1998 om omräkningskurserna mellan euron och valutorna för de medlemsstater som inför euron (8). Det är lämpligt att de medlemsstater som inte har infört euron varje år ser över beloppen i nationella valutor i detta direktiv och anpassar dem i förekommande fall för att ta hänsyn till förändringar i växelkurserna. Årliga anpassningar av de nationella valutorna behöver inte vara obligatoriska om tillämpningen av de nya växelkurserna skulle resultera i en ändring som är lägre än en viss procentuell nivå.

20. Territorialprincipen bör tillämpas. Två eller flera medlemsstater kan samarbeta för att införa ett gemensamt system för vägavgifter, förutsatt att systemet uppfyller några ytterligare villkor.

21. I enlighet med proportionalitetsprincipen begränsar sig detta direktiv till vad som är nödvändigt för att uppnå de eftersträvade målen, enligt bestämmelserna i artikel 3b tredje stycket i fördraget.

22. En exakt tidtabell bör anges för att revidera bestämmelserna i detta direktiv och för att överväga sådana anpassningar av dem som kan visa sig nödvändiga, med målsättning att utveckla ett mer territoriellt avgiftssystem.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

KAPITEL I Allmänna bestämmelser

Artikel 1

Detta direktiv är tillämpligt på fordonsskatter, vägtullar och vägavgifter enligt definition i artikel 2 som tas ut på fordon.

Detta direktiv skall inte gälla för fordon som utför transportverksamhet uteslutande på medlemsstaternas utomeuropeiska territorier.

Det skall inte heller gälla för fordon registrerade på Kanarieöarna, i Ceuta och Melilla, på Azorerna eller Madeira och som utför transportverksamhet uteslutande på dessa territorier eller mellan dessa territorier och det spanska eller det portugisiska fastlandet.

Artikel 2

I detta direktiv avses med

a) motorväg: väg som är utformad och byggd särskilt för motortrafik, som inte betjänar fastigheter som gränsar till den och som

i) är försedd, utom vid speciella punkter eller tillfälligt, med skilda körbanor för trafik i två riktningar, skilda från varandra genom en mittsträng som inte är avsedd för trafik, eller undantagsvis med andra medel,

ii) inte korsar annan väg, järnväg, spårvägslinje eller gångstig i samma plan,

iii) är särskilt skyltad som motorväg,

b) vägtull: betalning av ett bestämt belopp för ett fordon som tillryggalägger ett avstånd mellan två punkter på den infrastruktur som anges i artikel 7.2. Beloppet skall grundas på det avstånd som tillryggalagts och på fordonskategori.

c) vägavgift: betalning av ett bestämt belopp som ger fordonet rätt att under en given tid använda de infrastrukturer som anges i artikel 7.2,

d) fordon: motorfordon eller ledad fordonskombination uteslutande för godstransporter på väg och med en högsta tillåten bruttovikt av minst 12 ton,

e) Euro I-fordon: fordon med de egenskaper som definieras på rad A i tabellen i punkt 8.3.1.1 i bilaga I till direktiv 88/77/EEG av den 3 december 1987 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om åtgärder mot utsläpp av gas- och partikelformiga föroreningar från dieselmotorer som används i fordon (9),

f) Euro II-fordon: fordon med de egenskaper som definieras på rad B i tabellen i punkt 8.3.1.1 i bilaga I till direktiv 88/77/EEG.

KAPITEL II Fordonsbeskattning

Artikel 3

1. De fordonsskatter som avses i artikel 1 är följande:

>Plats för tabell>

2. Medlemsstater som ersätter någon skatt under punkt 1 med en annan skatt av samma slag skall anmäla detta till kommissionen som skall göra nödvändiga anpassningar.

Artikel 4

De förfaranden för uttag och indrivning av de skatter som anges i artikel 3 skall fastställas av varje medlemsstat.

Artikel 5

För fordon som är registrerade i medlemsstaterna gäller att de skatter som anges i artikel 3 skall tas ut endast av den medlemsstat där fordonet är registrerat.

Artikel 6

1. Oavsett strukturen på de skatter som anges i artikel 3 skall medlemsstaterna fastställa skattesatserna så att ingen skattesats för någon fordonskategori eller underkategori enligt bilaga I understiger den minimiskattesats som fastställs i nämnda bilaga.

Upp till två år efter det att detta direktiv har trätt i kraft skall Grekland, Italien, Portugal och Spanien har rätt att tillämpa lägre satser, som dock inte får understiga 65 % av de minimiskattesatser som anges i bilaga I.

2. Medlemsstaterna kan tillämpa nedsatta skattesatser eller göra undantag för

a) fordon som används för landets försvar, civilskydd, av brand- eller andra utryckningstjänster och av polisen, och fordon som används för vägunderhåll,

b) fordon som endast tillfälligt körs på allmänna vägar i den medlemsstat där fordonet är registrerat och som används av fysiska eller juridiska personer vars huvudsysselsättning inte är godstransport, förutsatt att den transportverksamhet som utförs av dessa fordon inte snedvrider konkurrensen samt att kommissionen ger sitt samtycke.

3. a) Rådet får på förslag från kommissionen besluta med enhällighet om att tillåta en medlemsstat att behålla ytterligare undantag från eller ytterligare nedsättning av fordonsskatter på grund av politiska skäl av socioekonomisk karaktär eller skäl som har att göra med den statens infrastruktur. Sådana undantag eller nedsättningar kan bara göras för fordon registrerade i den medlemsstat som utför transportverksamhet uteslutande inom en klart avgränsad del av dess territorium.

b) Varje medlemsstat som önskar behålla ett sådant undantag eller en sådan nedsättning skall underrätta kommissionen om detta och skall också till den lämna all nödvändig information. Kommissionen skall inom en månad underrätta de andra medlemsstaterna om det föreslagna undantaget eller nedsättningen.

Rådet skall anses ha givit tillåtelse till att bibehålla det föreslagna undantaget eller nedsättningen om varken kommissionen eller någon medlemsstat inom en period av två månader räknat från det datum när de andra medlemsstaterna informerades i enlighet med föregående stycke, begärt att saken skulle undersökas av rådet.

4. Utan att det påverkar tillämpningen av punkt 1 andra stycket samt punkterna 2 och 3 i denna artikel eller artikel 6 i rådets direktiv 92/106/EEG av den 7 december 1992 om gemensamma regler för vissa former av kombinerad transport av gods mellan medlemsstaterna (10), får medlemsstaterna inte bevilja några undantag från eller nedsättning av de skatter som anges i artikel 3 som skulle göra den skatt som kan debiteras lägre än det minimibelopp som anges i punkt 1 i denna artikel.

KAPITEL III Vägtullar och vägavgifter

Artikel 7

1. Medlemsstaterna får behålla eller införa vägtullar och/eller vägavgifter på de villkor som anges i punkterna 2 10.

2. a) Vägtullar och vägavgifter får endast tas ut av dem som använder motorvägar eller andra flerfiliga vägar av motorvägskaraktär eller av dem som använder broar, tunnlar och bergspass.

I en medlemsstat där det inte finns något allmänt motorvägsnät eller tvåfiliga vägar med skilda körbanor liknande egenskaper får emellertid vägtullar och vägavgifter tas ut i den medlemsstaten av dem som använder vägarna i den tekniskt sett högsta kategorin.

b) Efter samråd med kommissionen och i enlighet med det förfarande som fastställs i rådets beslut av den 21 mars 1962 om införande av ett förfarande för förhandsgranskning och samråd beträffande vissa lagar och andra författningar som medlemsstaterna planerar att utfärda inom transportområdet (11)

i) får vägtullar och vägavgifter också tas ut av dem som använder andra avsnitt av huvudledsnätet särskilt

- när detta är motiverat med hänsyn till säkerheten,

- i en medlemsstat som på sitt territorium i huvudsak saknar ett sammanhängande motorvägsnät eller nät med tvåfiliga vägar med skilda körbanor med liknande egenskaper, i den delen av landet, men endast på vägar som används för internationell och interregional tung godstransport, under förutsättning att trafikbehovet och befolkningstätheten i denna del av landet inte gör det ekonomiskt motiverat att bygga motorvägar eller tvåfiliga vägar med skilda körbanor av liknande slag,

ii) får en särskild ordning för gränsområden införas av de berörda medlemsstaterna,

iii) Österrike får undanta motorvägsträckan mellan Kufstein och Brennerpasset från de österrikiska vägavgifterna.

3. Vägtullar och vägavgifter får inte tas ut samtidigt för användandet av ett och samma vägavsnitt. Medlemsstaterna får emellertid också ta ut vägtullar för vägnät där vägavgifter tas ut, för användandet av broar, tunnlar och bergspass.

4. Vägtullar och vägavgifter får inte vara diskriminerande, direkt eller indirekt, av skäl som grundar sig på åkarens nationalitet eller fordonets ursprung eller destination.

5. Vägtullar och vägavgifter skall tas ut och drivas in och deras betalning övervakas på ett sådant sätt att det orsakar så litet hinder som möjligt för trafikflödet, och obligatoriska kontroller vid gemenskapens inre gränser skall undvikas. Därför skall medlemsstaterna samarbeta för att utarbeta metoder så att åkarna kan betala vägavgifter dygnet runt, åtminstone vid de större försäljningsställena, med hjälp av alla vanligen förekommande betalningsmedel, i och utanför de medlemsstater i vilka avgifterna tas ut. Medlemsstaterna skall erbjuda lämpliga anordningar vid stationerna där vägtullar och vägavgifter erläggs, så att normal trafiksäkerhetsstandard bibehålls.

6. En medlemsstat får föreskriva att fordon registrerade i den staten skall avkrävas vägavgifter för användande av hela vägnätet inom sitt territorium.

7. Den berörda medlemsstaten skall fastställa vägavgifterna, inklusive administrativa kostnader, för samtliga fordonskategorier till en nivå som är lika med eller lägre än de maximisatser som fastställs i bilaga II.

Den 1 juli 2002 och vartannat år därefter skall dessa maximibelopp revideras. Kommissionen skall, i den omfattning som anses nödvändig, utarbeta förslag till lämpliga justeringar och rådet skall besluta om dessa i enlighet med bestämmelserna i fördraget.

Medlemsstater som tillämpar vägavgifter skall inom de två första åren efter det att detta direktiv har trätt i kraft tillämpa en nedsättning på 50 % av vägavgiftssatserna för fordon registrerade i Grekland på grund av landets geopolitiska ställning. Kommissionen får besluta att bemyndiga dessa medlemsstater att förlänga nedsättningen från år till år.

8. Vägavgiftssatserna skall vara avpassade efter hur länge den berörda infrastrukturen skall användas.

En medlemsstat får för fordon som är registrerade i den medlemsstaten tillämpa endast årliga avgiftssatser.

9. De viktade genomsnittliga vägtullarna bör vara relaterade till kostnaderna för uppbyggnad, drift och utveckling av det berörda infrastrukturnätet.

10. Utan att det påverkar tillämpningen av de viktade genomsnittliga vägtullarna som anges i punkt 9 får medlemsstaterna variera vägtullsatserna i förhållande till

a) fordonens utsläppsklasser, förutsatt att ingen tullsats är mer än 50 % högre än tullsatsen för likvärdiga fordon som uppfyller de striktaste normerna för utsläpp,

b) tidpunkten på dygnet, förutsatt att ingen tullsats är mer än 100 % högre än tullsatsen under den billigaste perioden av dygnet.

Alla variationer i de vägtullar som tas ut med avseende på fordonens utsläppsklasser eller tidpunkten på dygnet skall stå i proportion till det eftersträvade målet.

Artikel 8

1. Två eller flera medlemsstater kan samarbeta för att införa ett gemensamt vägavgiftssystem som är tillämpligt inom hela territoriet. Införandet, genomförandet och eventuella senare ändringar av ett sådant vägavgiftssystem skall ske i nära samråd med kommissionen.

2. Ett gemensamt system skall vara avhängigt av följande villkor samt av de villkor som fastställs i artikel 7:

a) De gemensamma vägavgifterna skall fastställas av de deltagande medlemsstaterna på nivåer som inte är högre än de maximisatser som anges i artikel 7.7.

b) Betalning av den gemensamma vägavgiften skall ge tillgång till det nät som fastställs av de deltagande medlemsstaterna i enlighet med artikel 7.2.

c) Andra medlemsstater kan ansluta sig till det gemensamma systemet.

d) En fördelningsordning skall utarbetas av de deltagande medlemsstaterna så att var och en av dem får en skälig andel av inkomsterna från vägavgiften.

KAPITEL IV Slutbestämmelser

Artikel 9

1. Detta direktiv utgör inget hinder för medlemsstaterna att tillämpa

a) särskilda skatter eller avgifter

- som tas ut vid fordonsregistrering, eller

- läggs på fordon eller last med avvikande vikt eller dimensioner,

b) parkeringsavgifter och särskilda avgifter för stadstrafik,

c) avgifter som är särskilt utformade för att förhindra tids- och platsrelaterad trafiköverbelastning.

2. Detta direktiv utgör inget hinder för medlemsstaterna att använda en viss procentdel av vägavgifterna eller vätullarna till skydd för miljön och en balanserad utveckling av transportnätet under förutsättning att detta belopp beräknas i enlighet med artikel 7.7 och artikel 7.9.

Artikel 10

1. För tillämpningen av detta direktiv skall växelkurserna mellan euron och de nationella valutorna i de medlemsstater som inte har infört euron vara de kurser som gäller den första arbetsdagen i oktober och som offentliggörs i Europeiska gemenskapernas officiella tidning; de skall tillämpas från och med den 1 januari följande kalenderår.

2. De medlemsstater som inte har infört euron har rätt att behålla de belopp som gäller vid tiden för den årliga justeringen enligt punkt 1, om omräkningen av dessa belopp till euro skulle resultera i en ändring av beloppen i nationell valuta som är mindre än 5 %.

Artikel 11

1. Senast de datum som anges i artikel 7.7 andra stycket skall kommissionen inför rådet framlägga en rapport om genomförandet av detta direktiv med hänsyn till den tekniska utvecklingen och förändringar i trafikbelastningen.

2. Medlemsstaterna skall senast sex månader före de datum som avses i punkt 1 delge kommissionen den information som den behöver för att kunna utarbeta rapporten.

3. Medlemsstater som inför elektroniska system för att uppbära vägtullar och/eller vägavgifter skall samarbeta för att säkerställa att systemen är tillräckligt kompatibla.

Artikel 12

1. Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 1 juli 2000. De skall genast underrätta kommissionen om detta.

När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.

2. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till de centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv. Kommissionen skall informera de övriga medlemsstaterna om detta.

Artikel 13

Detta direktiv träder i kraft samma dag som det offentliggörs i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.

Artikel 14

Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.

Utfärdat i ...

På rådets vägnar

Ordförande

(1) EGT C 59, 26.2.1997, s. 9.

(2) EGT C 206, 7.7.1997, s. 17.

(3) Europaparlamentets yttrande av den 17 juli 1997 (EGT C 286, 22.9.1997, s. 217), rådets gemensamma ståndpunkt av den 18 januari 1999 och Europaparlamentets beslut av den ... (ännu ej offentliggjort i EGT).

(4) EGT L 316, 31.10.1992, s. 12. Direktivet senast ändrat genom direktiv 94/74/EG (EGT L 365, 31.12.1994, s. 46).

(5) EGT L 316, 31.10.1992, s. 19. Direktivet ändrat genom direktiv 94/74/EG.

(6) REG 1995, I-1827.

(7) EGT L 279, 12.11.1993, s. 32.

(8) EGT L 359, 31.12.1998, s. 1.

(9) EGT L 36, 9.2.1988, s. 33. Direktivet senast ändrat genom direktiv 96/1/EG (EGT L 40, 17.2.1996, s. 1).

(10) EGT L 368, 17.12.1992, s. 38.

(11) EGT 23, 3.4.1962, s. 720/62. Beslutet senast ändrat genom beslut 73/402/EEG (EGT L 347, 17.12.1973, s. 48).

BILAGA I

MINIMISKATTESATSER FÖR FORDON

>Plats för tabell>

>Plats för tabell>

BILAGA II

Maximibelopp i euro för vägavgifter inklusive administrativa kostnader, enligt artikel 7.7

PER ÅR

>Plats för tabell>

PER MÅNAD OCH VECKA

Högsta avgiftssats per månad och vecka skall stå i proportion till den tid infrastrukturen används.

PER DAG

Vägavgiften per dag är 8 euro för samtliga fordonskategorier.

RÅDETS MOTIVERING

I. INLEDNING

1. Genom dom av den 5 juli 1995 (mål C-21/94) upphävde Europeiska gemenskapernas domstol direktiv 93/89/EEG, med bevarande av det upphävda direktivets verkan fram till ett nytt direktiv antas. Direktivet upphävdes på grund av ett procedurfel (rådet hade underlåtit att på nytt höra Europaparlamentet).

2. Den 13 november 1996 överlämnade kommissionen till rådet ett förslag avsett att ersätta det upphävda direktivet. Detta förslag bygger på artikel 75.1 i EG-fördraget.

3. Europaparlamentet samt Ekonomiska och sociala kommittén avgav sina yttranden den 17 juli 1997 respektive 23 april 1997.

4. Kommissionen lade fram ett ändrat förslag den 14 juli 1998.

5. Rådet antog sin gemensamma ståndpunkt i enlighet med artikel 189c i fördraget den 18 januari 1999.

II. SYFTEN MED FÖRSLAGET

Förslaget syftar till att ytterligare utveckla den inre marknaden för vägtransporter, uppnå en bättre täckning av kostnaderna för användning av väginfrastrukturen, inbegripet externa faktorer, medge större differentiering av avgifterna i förhållande till kostnaderna och ta större hänsyn till territorialprincipen när kostnaderna för användning av väginfrastrukturen skall täckas.

Således avser förslaget de årliga skatterna på fordon, trafikavgifterna och vägtullarna.

Fordonen ifråga är sådana som används för varutransporter och vilkas tillåtna bruttolastvikt tjänstevikt är minst 12 ton, med uteslutande av fordon som endast utför transporter på medlemsstaternas icke europeiska territorier liksom fordon inregistrerade på Kanarieöarna, i Ceuta och Melilla, på Azorerna och på Madeira vilka endast utför transporter inom dessa territorier eller mellan dessa och Spanien eller Portugal.

Förslaget är samtidigt ett led i genomförandet av den inre marknaden genom att snedvridning av konkurrensen undanröjs och i den gemensamma transportpolitiken.

Förutom de rättsakter som avses undanröja snedvridning av konkurrensen åberopas i direktivet uttryckligen andra texter, däribland

- vitboken om Den framtida utvecklingen av den gemensamma transportpolitiken (1), där det förespråkas en mer heltäckande strategi för mer hållbara och mer balanserade transporter,

- grönboken För en rättvis och effektiv prissättning inom transportsektorn (2), som särskilt handlar om sätten att korrigera olönsamma tendenser inom transportsektorn och i synnerhet medlen för att internalisera externa kostnader,

- reglerande, tekniska eller organisatoriska instrument för att förbättra attraktivitet, lönsamhet och utbudskvalitet hos andra alternativ för landtransporter som öppnandet av marknaden för järnvägen, pilotåtgärder (Pact) för kombinerade transporter, återuppbyggnad av marknaden för de inre vattenvägarna.

III. ANALYS AV RÅDETS GEMENSAMMA STÅNDPUNKT

Texten genomgick avsevärda omarbetningar under diskussionen. Den gemensamma ståndpunkten skiljer sig från kommissionens förslag och ändrade förslag på åtskilliga punkter:

- Beträffande den rättsliga grunden bedömde rådet det nödvändigt att lägga till artikel 99 i fördraget, eftersom kapitel II i texten handlar om fordonsskatter, alltså indirekta skatter, och särskilt kräver en tillnärmning av deras minimisatser.

- I artiklarna 2 och 7 behöll rådet inte begreppen känsliga vägsträckor, externa kostnader eller de därmed sammanhörande bemyndigade transportörer och fritt tillträde, detta i enlighet med Europaparlamentets yttrande. Rådet ansåg nämligen inte att känsliga vägsträckor är ett väl definierat begrepp i gemenskapsrätten. Dessutom framgår av Europaparlamentets ändringsförslag att begreppet känsliga vägsträckor för närvarande inte är aktuellt, eftersom specifika bestämmelser om vilka sträckor som är särskilt förorenade ännu saknas.

Angående externa kostnader anser rådet att en grundlig utredning om deras kvantifiering inom samtliga transportsätt ännu inte existerar.

Rådet föredrog således att beakta parlamentets yttrande och utelämna varje form av hänvisning till begrepp och beräkningsmetoder som ännu inte har utvecklats ordentligt.

- I artikel 3 har hänvisningarna till fordonsskatterna i Österrike, Finland och Sverige lagts till och hänvisningarna till fordonsskatterna i övriga medlemsstater kompletterats.

- I artikel 6.1 och i bilaga I har rådet beaktat Europaparlamentets yttrande samt kommissionens ändrade förslag och föredragit att inte behålla maximiskattesatserna eller möjligheten att underskrida minimiskattesatserna för de medlemsstater som förfogar över ett system med trafikavgifter.

Angående maximiskattesatser må det erinras om att rådet aldrig har upprätthållit denna kategori i harmoniseringen av de indirekta skatterna. När det alltså gäller såväl mervärdesskatt som punktskatter på tobaksvaror, alkoholhaltiga drycker samt mineraloljor har endast minimisatser fastställts. Det har ansetts att fastställandet av sådana minimisatser är en tillräcklig garanti för en väl fungerande inre marknad och att subsidiariteten skall behållas i möjligaste mån.

Beträffande möjligheten att underskrida minimiskattesatserna för de medlemsstater som har ett system med trafikavgifter bedömde rådet att detta inte vore motiverat, dels med tanke på harmoniseringen, dels med tanke på att vägtullar och trafikavgifter visserligen är knutna till fordonets faktiska användning men att detta inte gäller fordonsskatter. Ett upprättande av samband mellan de båda kategorierna tycktes alltså inte motiverat.

När det gäller minimiskattesatserna har av kommissionen (för nivån Euro II) föreslagna nivåer behållits, vilka förekom i direktiv 93/89/EEG.

Rådet behöll inte olika skattenivåer för fordon beroende på Euro-kategorier. Men inget hindrar att medlemsstaterna inför en sådan differentiering förutsatt att miniminivåerna inte underskrids. Denna differentiering har dock behållits för trafikavgifter (bilaga II) och gjorts valfri för vägtullar (artikel 7.10 a).

- I artikel 6.1, andra stycket, har en övergångsåtgärd införts för att vissa medlemsstater skall få tid att anpassa sig till skattesatserna i bilaga I.

- I artikel 6.3 bedömde rådet att varje skattebefrielse eller ytterligare minskning av fordonsskatten kräver enhälligt beslut i rådet, så som fallet redan är i fråga om mervärdesskatt och punktskatter, och detta oberoende av med vilka motiveringar medlemsstaterna begär sådana undantag eller nedsättningar av skatten.

- I artikel 7.2 a andra stycket föredrog rådet att precisera hänvisningen till den högsta vägkategorin genom att tala om "den tekniskt sett högsta kategorin".

- I artikel 7.2 b i ges en möjlighet att införa vägtullar eller trafikavgifter för vissa avsnitt av huvudledsnätet. Det handlar nämligen om att beakta antingen säkerhetskraven eller också särdragen hos vissa medlemsstater som saknar ett allmänt nät av motorvägar eller tvåfiliga vägar med liknande egenskaper, och detta i den mån trafikbehoven och befolkningstätheten inte motiverar byggandet av motorvägar.

- I artikel 7.2 iii införde rådet möjligheten för Österrike att tillämpa vägtull i stället för trafikavgift på motorvägssträckan mellan Kufstein och Brennerpasset. Det befanns alltså lämpligt, vilket redan nämnts (angående artikel 2 och 7), att fastän begreppet känsliga vägsträckor inte behållits ta hänsyn till problemet med Brennerpasset så som parlamentet självt föreslagit i sitt yttrande. De särskilda förutsättningarna i detta pass motiverar alltså inrättandet av en vägtull på det berörda avsnittet.

- I artikel 7.6 såg sig rådet föranlett att återinföra en åtgärd som förekom i direktiv 93/89/EEG enligt vilket en medlemsstat skall få föreskriva att fordon registrerade i landet skall avkrävas trafikavgifter för användande av hela dess vägnät. Vägnätets karaktär i vissa medlemsstater liksom behovet att undgå betydande omdirigeringar av trafiken över mindre vägar har verkat till förmån för ett behållande av denna åtgärd.

- I artikel 7.7, första stycket med hänvisning till bilaga II fastställs maximibeloppen för trafikavgifterna. Rådet fann för gott att tillgripa en formel som är mer nyanserad än den i direktiv 93/89/EEG men ändå medger att de avsevärda komplikationerna med den av kommissionen föreslagna formeln undviks. I förslaget föreskrivs nämligen maximi- och minimibelopp, medan den gemensamma ståndpunkten endast innehåller de förstnämnda. För övrigt innebär det att maximibeloppen utformas efter fordonets Euro-kategori och antal axlar, på ett sätt som motsvarar det i parlamentets förslag; å andra sidan användes i förslaget en mer invecklad formel där förutom Euro-kategorin också graden av vägförsämring som fordonet orsakade beaktades enligt en särskild ad hoc-bilaga (bilaga II i förslaget).

Angående avgifterna per dag fastställde rådet likaså maximibelopp, liksom för årsavgifterna. För övrigt fastställdes de årliga maximibeloppen till mellan 750 och 1 550 euro. Dess siffror är lägre än de som föreslås av kommissionen eller önskas av parlamentet.

- I artikel 7.7, tredje stycket föreskrivs en nedsättning med 50 % av trafikavgifterna för fordon registrerade i Grekland. Även om i direktiv 93/89/EEG en sådan regel hade planerats under en övergångstid för fordon registrerade i flera medlemsstater har således i kommissionens nya förslag denna möjlighet inte behållits. Då parlamentet i sitt yttrande funnit att sådana nedsättningar borde föreskrivas för fordon registrerade i randområden kom rådet efter utredning av situationen fram till att endast Grekland, med tanke på landets geopolitiska ställning, borde komma i åtnjutande av sådana villkor.

- I artikel 7.9 ansåg rådet att de viktade genomsnittliga vägtullarna skall vara relaterade till kostnaderna för att bygga, driva och utveckla det berörda infrastrukturnätet. Den av kommissionen föreslagna texten var synnerligen invecklad och innehöll förutom infrastrukturkostnaderna andra faktorer som en avkastning motsvarande den möjliga avkastningen från liknande investeringsprojekt. Likväl blir det med den av rådet fastställda texten möjligt för de medlemsstater som tillämpar ett system med vägtullar att omforma dessa, över eller under det viktade genomsnittet, och samtidigt hålla fast vid grundprincipen om sambandet mellan vägtullsbeloppet och kostnaderna för infrastrukturen.

- I artikel 7.10, och i samband med det som har föreskrivits i punkt 9 ovan, fann rådet för gott att ändra vägtullarnas belopp beroende på utsläppskriterier hos fordonen och den tid då dessa är i trafik. En önskan att uppmuntra till miljöhänsyn fick rådet att införa sådana möjligheter. Således kan vissa fordon med svårare utsläpp avkrävas högre vägtullar. På samma sätt kan, beroende på om fordonen rullar under dagen, under natten eller vid vissa rusningstider, en differentiering av vägtullens belopp föreskrivas. Man bör hålla i minnet att det viktade genomsnittet måste iakttas i vilket fall som helst.

- I artikel 9.2 fann sig rådet behöva införa en möjlighet för de medlemsstater som så önskar att anslå en del av intäkterna från trafikavgifterna eller vägtullarna till miljöskydd eller till utvecklingen av andra transportnät. Och detta så länge trafikavgifterna inte överstiger maximibeloppen i bilaga II till direktivet och de viktade genomsnittliga vägtullarna är relaterade till kostnaderna för uppbyggnad, underhåll och utveckling av den berörda infrastrukturen.

- I artikel 10 införde rådet en ändring som gäller omräkningen till euro för att ta hänsyn till gemenskapens regler beträffande den ekonomiska och monetära unionen.

- I artikel 11, som gäller införandet av elektroniska vägtullar, ansåg rådet att kommissionen när som helst kan göra bruk av sin initiativrätt och att synnerligen konkreta kriterier beträffande framtida förslag inte bör fastställas för rådet i förväg. Med tanke härpå förenklade rådet punkt 2 och strök de sista meningarna som också var överdrivet detaljerade.

- Det måste för övrigt framhållas att rådet inte fann anledning behålla sanktionsordningen enligt artikel 15 i kommissionens förslag. Rådet ansåg det vara medlemsstaternas sak att föresriva sin egen sanktionsordning för överträdelser av de nationella bestämmelserna.

IV. EUROPAPARLAMENTETS ÄNDRINGSFÖRSLAG

1. Ändringsförslag från Europaparlamentet som har godtagits av kommissionen och godkänts av rådet

Rådet följde kommissionens ändrade förslag och godkände helt eller delvis nedan angivna ändringsförlsag från Europaparlamentet:

- Ändringsförslag nr 5, enligt vilket skäl 9 i ingressen om artikel 6.1 andra stycket utgår, det vill säga rätten för medlemsstaterna att underskrida minimisatserna för fordonsskatter.

- Ändringsförslag nr 8, omändring av skäl 16 i ingressen i förslaget (skäl 18 i ingressen i den gemensamma ståndpunkten) med innebörd att en differentiering av satserna skall införas snarare än den begränsade differentiering kommissionen i första hand föreslog.

- Ändringsförslag nr 10, om ändring av skäl 18 i ingressen i förslaget (skäl 20 i ingressen i den gemensamma ståndpunkten) med tillägg av en hänvisning till territorialprincipen.

- Ändringsförslag nr 11, om ändring av artikel 6.1 första stycket, med avskaffande av kravet på att fordonsskatterna måste hålla sig inom den av kommissionen föreslagna nivån.

- Ändringsförslag nr 12, enligt vilket artikel 6.1, andra stycket utgår, det vill säga rätten att överskrida minimiskattesatserna när ett system med trafikavgifter existerar.

- Ändringsförslag nr 15, om införande i artikel 7.2 i förslaget (artikel 7.7 i den gemensamma ståndpunkten) av ett nytt stycke om nedsättning med 50 % av trafikavgifterna för fordon registrerade i randområden. Rådet fann en sådan minskning omotiverad utom i fallet Grekland, med tanke på dess geopolitiska situation.

2. Ändringsförslag från Europaparlamentet som har godtagits av kommissionen men inte godkänts av rådet

- Ändringsförslag nr 2, om ändring av skäl 3 i ingressen i förslaget med avskaffande av varje hänvisning till maximisatser för fordonsskatter. Rådet föredrog att styrka hela detta skäl; emellertid har parlamentets begäran om avskaffande av dessa maximisatser beaktats i den normativa delen.

- Ändringsförslag nr 3, om införande av ett skäl i ingressen med hänvisning till Alpkonventionen. Rådet erkände betydelsen av denna konvention men fann det inte motiverat att i det sammanhang som detta direktiv gäller innefatta en hänvisning till den.

- Ändringsförslag nr 13, om införande av en ny punkt 1 a i artikel 6 om regelbunden översyn av fordonsskatterna. Rådet fann att kommissionen genom sin initiativrätt när som helst kan lägga fram de förslag den anser nödvändiga.

- Ändringsförslag nr 23, om ändring av artikel 13.1, andra stycket med begäran om att uppgifterna till kommissionen skall omfatta angivande per fordons- och vägkategori av i vilken omfattning kostnaderna i samband med vägtransporterna täcks. Rådet avvisade detta förslag främst eftersom medlemsstaterna inte är i stånd att lämna de ytterligare uppgifter parlamentet föreslår.

3. Ändringsförslag från Europaparlamentet som varken har godtagits av kommissionen eller av rådet

Rådet inarbetade inte i sin gemensamma ståndpunkt följande ändringsförslag från Europaparlamentet, vilka inte godtagits av kommissionen:

- Ändringsförslag nr 1 behölls inte i den gemensamma ståndpunkten, eftersom rådet inte fann anledning att föregripa eventuella förslag från kommissionen om påförandet av externa kostnader, främst eftersom man för närvarande saknar en användbar metod för beräkning av dessa kostnader inom samtliga transportslag.

- Ändringsförslag nr 4, som inte innehåller hänvisning till någon specifik bestämmelse i direktivet.

- Ändringsförslag nr 7, som inför begreppet känsligt område, vilket kommissionen ansåg föga praktiskt och som rådet inte behöll i den normativa delen sådant det står under III i fråga om artikel 7.2 iii. För övrigt ansåg rådet, så som har meddelats i anslutning till ändringsförslag nr 1, att eventuella förslag från kommissionen inte bör föregripas.

- Ändringsförslag nr 24, om ändring av befintlig struktur för fordonsskatter. Varken rådet eller kommissionen fann anledning ändra gällande struktur eftersom medlemsstaterna, som redan har börjat använda den, inte yppat några invändningar.

4. Ändringsförslag från Europaparlamentet som inte godtagits av kommissionen men helt eller delvis godkänts av rådet

- Ändringsförslagen nr 9, 14, 17, 18, 19, 20, 21 och 22, om avskaffande av samtliga bestämmelser gällande externa kostnader och känsliga vägsträckor, behölls av rådet med samma motiveringar som ovan under punkt III i fråga om artiklarna 2 och 7.

- För övrigt övervägde rådet likaså ändringsförslag nr 17, om beaktande av specialfallet Brenner-motorvägen. Dock genomfördes ändringar i förslaget av skäl som redovisats ovan under punkt III i fråga om artikel 7.2 iii.

- För övrigt godkände inte rådet, beträffande ändringsförslag nr 22, den rådgivande kommitté som föreskrivs i artikel 10 i förslaget för utpekande av känsliga vägsträckor; det godkände inte heller Europaparlamentets tanke på att utnyttja denna kommitté för beviljande av undantag från eller nedsättning av skatter på fordonen, eftersom enligt artikel 6.3 denna befogenhet är förbehållen rådet.

(1) Dokument KOM(92) 494 slutlig.

(2) Dokument KOM(95) 691 slutlig.