SV Europeiska unionens officiella tidning C 126/26

Yttrande från Regionkommittén – Ojämlikhet i hälsa i EU

2014/C 126/07

I. POLITISKA REKOMMENDATIONER

REGIONKOMMITTÉNS STÅNDPUNKT

Inledning

1. Regionkommittén välkomnar rapporten (1), som utgör en lägesrapport om genomförandet av meddelandet från 2009 (2), där man lade fram en tidsplan med åtgärder för att ta itu med ojämlikhet i hälsa. Kommittén konstaterar att rapporten är grundlig och att den är en interimsrapport, men anser att det vore värdefullt att framhålla hur framgångsrika särskilda åtgärder har varit och att prioritera dem som ska fortsättas och slutföras.

2. De enskilda människornas och befolkningens hälsa och välbefinnande är deras största resurs. Trots artikel 35 i EU-stadgan om de grundläggande rättigheterna är omfattningen av ojämlikheten i hälsa mellan och inom medlemsstaterna en utmaning för EU:s åtagande om solidaritet, social, ekonomisk och territoriell sammanhållning, mänskliga rättigheter samt lika möjligheter.

3. De faktorer som avgör hälsostatusen omfattar ett mycket brett spektrum av personliga, sociala, ekonomiska och miljörelaterade faktorer vars inbördes förhållanden avgör den enskildes och befolkningens hälsa. Ojämlikhet i hälsa beror till stor del på ett sämre socioekonomiskt utgångsläge, men hälsa och välbefinnande påverkas också direkt av politiska beslut som fattas av myndigheter på alla nivåer, av människornas individuella val av levnadssätt och delaktighet i sina samhällen, av biologiska samt av geografiska faktorer.

4. Med tanke på mångfalden av påverkande faktorer kan ojämlikhet i hälsa inte minskas av hälso- och sjukvårdssektorn på egen hand, utan det krävs åtgärder av alla vars arbete främjar hälsa och välbefinnande genom integrerade och samordnade planer som omfattar alla styrelsenivåer, strategin för ”hälsa inom alla politikområden” samt det bredare samhällsengagemanget. En förutsättning för att driva på och genomföra detta är ett politiskt och organisatoriskt ledarskap som åtar sig att på ett strategiskt sätt ta itu med ojämlikhet i hälsa.

5. Samtidigt som kommittén inser att hälso- och sjukvårdssystemen i EU är mycket olika vill vi framhålla att regionala och lokala myndigheter spelar en viktig roll när det gäller att tillhandahålla offentliga hälso- och sjukvårdstjänster, främja hälsa och förebygga sjukdomar. På samma sätt är politikområden såsom sysselsättning, boende, transporter, planering, miljö och allmän säkerhet andra uppgifter som lokala och regionala myndigheter har, vilket gör att de är centrala aktörer för att främja folkhälsan och minska ojämlikheten i hälsa. Ofta kan det vara mer ändamålsenligt och effektivt att på lokal och regional nivå utarbeta, genomföra och uppnå resultat i de sektorsövergripande strategier som krävs för att minska ojämlikheten i hälsa.

6. Kommittén befarar att det rådande ekonomiska klimatet utgör ett betydande hot, eftersom minskade budgetar för hälso- och sjukvård tillsammans med de väldokumenterade utmaningarna med en åldrande befolkning gör det ännu svårare att finansiera hälso- och sjukvårdstjänster. Att minska ojämlikheten i hälsa måste betraktas som en nödvändig åtgärd, eftersom många myndigheter i medlemsstaterna står inför reformer av sina hälso- och sjukvårdssystem för att göra dem effektivare och bärkraftigare.

7. Eftersom det i rapporten helt enkelt står att vissa ojämlikheter i hälsa beror på skillnader i kvaliteten på och effektiviteten hos hälso- och sjukvårdstjänsterna i EU (3) skulle ett samtidigt offentliggörande av Marmot-rapporten om ojämlikhet i hälsa i EU (4) ha kunnat förstärka detta uttalande och kanske bidragit till att ge rapportens slutsatser bättre fokus.

Ojämlikhet i hälsa: några fakta och siffror

8. Regionkommittén beklagar att rapporten bekräftar att det kvarstår betydande och oacceptabelt stora ojämlikheter i hälsa mellan och inom medlemsstaterna. Under senare år har graden av ojämlikhet förbättrats för ett litet antal indikatorer, medan andra inte förändrats och några försämrats. Vi vill rikta särskild uppmärksamhet på de mycket stora skillnaderna i friska levnadsår mellan medlemsstaterna, nästan 19 år. Samtidigt som den förväntade livslängden ökar lever alltså människor längre med kroniska sjukdomar.

9. Kommittén välkomnar att dödligheten har minskat och den förväntade livslängden har ökat. Dessa förbättringar hotas dock av ökade negativa tendenser i fråga om fetma, diabetes och fysisk inaktivitet. Den beräknade ökningen i förekomsten av kroniska sjukdomar förebådar en ohälsosam och kostsam framtid om inget görs.

10. I vissa medlemsstater är hindren för tillträde till hälso- och sjukvårdstjänster (bl.a. kostnad, avstånd och väntetid) mycket höga, och dessutom är typen av och kvaliteten på den medicinska behandling som en person får beroende av de tjänster som finns tillgängliga där han eller hon bor. ReK vill fästa uppmärksamheten på samhällsfördelarna med att ge incitament för att läkare och medicinska tjänster ska etablera sig i missgynnade och isolerade områden.

11. Med tanke på den sociala gradienten i fråga om hälsostatus anser kommittén att ett huvudkrav då man försöker ta itu med ojämlikhet i hälsa är att man snarare använder sig av en nivåhöjning än ett statistiskt utjämnande för att förbättra hälsan hos alla befolkningsgrupper så att den ligger på samma nivå som hos de friskaste i samhället.

Framsteg i genomförandet av solidaritet i hälsa

12. Regionkommittén välkomnar den gemensamma åtgärden mot ojämlikhet i hälsa 2011–2014, där 15 medlemsstater deltar, och stöder en utvidgning av detta initiativ med större engagemang och fokus med tanke på behovet av kontinuitet i prioriteringen av frågan och av att bygga vidare på de framsteg som gjorts. Man bör också överväga mer flexibla mekanismer för medfinansiering av insatser inom den gemensamma åtgärden.

13. På lämpliga styrelsenivåer bör man införa och genomföra överordnade sektorsövergripande strategier med tillräckliga resurser, eftersom en förutsättning för att minska ojämlikheten i hälsa är insatser från många ministerier och styrelsenivåer som ofta konkurrerar om resurser och som ofta har var sitt perspektiv. Strategier på nationell nivå kan utgöra underlag när regionala och lokala strategier utarbetas, och vice versa.

Att förbättra data- och kunskapsbasen

14. Regionkommittén stöder de pågående programmen för spridning av kunskap från framgångsrika projekt för att överbrygga klyftan mellan forskning, politik och praktik samt för att uppmuntra genomförandet av liknande projekt. Med tanke på det informationsöverflöd som de politiska beslutsfattarna och de yrkesverksamma står inför förespråkar kommittén emellertid att man inriktar sig på presentation på ett tillgängligt och koncist sätt. ReK efterlyser i synnerhet mer kortfattade meddelanden som stöds av lyckade exempel. Dessutom rekommenderar vi att man utarbetar och främjar en central portal för tillgång till information.

15. Kommittén välkomnar de betydande åtagandena om samarbete mellan kommissionen och internationella organ och offentliga berörda aktörer, och förespråkar partnerskap på högsta nivå med WHO Europa när det gäller att samordna strategier, dela resurser och främja initiativ, t.ex. Healthy Cities, WHO:s Regions for Health Network och det globala nätverket Age-Friendly Cities and Communities. Vi stöder också ett förstärkt samarbete genom de relevanta EU-byråernas arbetsprogram.

16. Utan de nödvändiga uppgifterna är det ytterst svårt att mäta framstegen, varför alla myndigheter uppmanas att fortsätta arbetet med att utveckla standardiserade grundläggande europeiska hälsoindikatorer. Utvecklandet av indikatorer bör ske i nära dialog med företrädare på lokal och regional nivå. Detta borde så långt det är möjligt underlätta insatserna på lokal och regional nivå för att ta itu med ojämlikhet i hälsa. Man måste undvika dubbla administrativa bördor för uppgiftsinsamling med tanke på de olika nationella och internationella rapporteringsskyldigheterna.

17. ReK välkomnar EU-programmet för forskning om ojämlikhet i hälsa, och anser att ämnen som lämpar sig för framtida forskning bland annat är hur effektiva insatserna för att minska ojämlikhet i hälsa är, vilka faktorer som hör samman med skillnader i antal friska levnadsår, mer djupgående analyser av longitudinella studier för att bättre förstå vad det är som påverkar ojämlikhet i hälsa, indikatorer för mental hälsa samt varför vissa regioner med relativt låg BNP har bra hälsoindikatorer och tvärtom.

Att bygga upp ett engagemang i hela samhället

18. Regionkommittén upprepar att en förutsättning för att åtgärda ojämlikheten i hälsa är att målen i Europa 2020-strategin uppnås, och framhåller kopplingen mellan friska befolkningar och produktiva, hållbara ekonomier. ReK understryker också att de mål som fastställts på högsta nivå måste omsättas i konkreta, mätbara resultat på lokal och regional nivå.

19. Att få tillbaka människor till arbetslivet och att sörja för hälsosamma arbetsplatser är avgörande för befolkningens hälsa. Att minska långtids- och ungdomsarbetslösheten är överordnade prioriteringar eftersom det är en förutsättning för att ta itu med ojämlikheten i hälsa. Kommittén är oroad för de nuvarande och långsiktiga konsekvenserna för hälsan och den psykiska hälsan hos dem som känner att de inte kan bidra till samhället.

20. ReK framhåller behovet av starka nätverk för socialt stöd eftersom stöd från familjen, vännerna och lokalsamhället är kopplat till bättre hälsa, även psykisk hälsa. Detta gäller särskilt äldre med ensamhets-, rörlighets- och kommunikationsproblem.

21. Eftersom reklambudgetarna för konsumentvaror och konsumenttjänster tränger ut hälsomeddelanden och eftersom en förbättrad hälsa förutsätter insatser från samhället i stort är det nödvändigt att involvera den privata sektorn, antingen det sker genom initiativ för företagens sociala ansvar eller genom lagstiftnings- eller skatteåtgärder, för att främja hälsosammare samhällsresultat, t.ex. minskat slöseri med färska livsmedel, tydligare märkning och energipriser.

22. Kommittén stöder en analys av hur finanspolitiska åtgärder kan användas för att avhålla människor från tobaksbruk, missbruk av alkohol samt överdrivet intag av mättade fetter, socker och salt i vissa bearbetade livsmedel så att kostnaderna för folkhälsan och andra offentliga tjänster avspeglas på ett bättre sätt. Vi stöder dessutom åtgärder i syfte att skapa incitament för hälsosammare livsmedel och en hälsosammare livsstil och därigenom uppmuntra till beteendeförändringar.

23. ReK anser att den relevanta styrande politiken bör verka för ett säkrande av bättre hälsa genom hälsokonsekvensbedömningar, i syfte att se till att den offentliga politikens nettoeffekt blir att befolkningens hälsa och välmående förbättras, samtidigt som ojämlikheter i hälsa minskar.

Att tillgodose utsatta gruppers behov

24. Regionkommittén anser att det är nödvändigt att ge barn bästa möjliga start i livet, eftersom den effektivaste tidpunkten för insatser för att minska ojämlikhet i hälsa och förbättra hälsoresultaten är före födseln och i den tidiga barndomen. Kommittén rekommenderar att barns hälsa ägnas särskild uppmärksamhet i program för att minska ojämlikheten, och framhåller vikten av tillgång till barnomsorg av hög kvalitet. Sådana åtgärder ger bättre avkastning än senare insatser.

25. ReK vill fästa uppmärksamheten på den framgångsrika inverkan av evidensbaserade och kostnadseffektiva program för positivt föräldraskap (5) för att ge föräldrar praktiska strategier som hjälper dem att hantera sitt och sina barns beteende. Sådana program bör göras mer allmänt tillgängliga, särskilt för utsatta barn och föräldrar.

26. Barnfetma är nu en av de största utmaningarna. När den socioekonomiska uppdelningen är tydlig i en tidig ålder sätter barndomsvikten starka spår i vuxenlivet samt stimulerar utvecklingen och förvärrar konsekvenserna av kroniska sjukdomar, som är förödande för såväl hälsoekonomin som den personliga hälsan. Kommittén ser fram emot kommissionens föreslagna handlingsplan för att ta itu med detta.

27. Eftersom WHO har tillskrivit sju stora riskfaktorer (6) nästan 60 % av sjukdomsbördan i Europa anser kommittén att det är avgörande att åtgärda dessa riskfaktorer och höja hälsoförväntningarna, särskilt genom utbildning, för att minska ojämlikheten i hälsa. ReK förespråkar ökad målinriktning på grupper genom IKT och sociala medier samt via förebilder, så att information om hälsa och hälsosamma livsstilar presenteras i en tillgänglig och trovärdig form, eftersom de långsiktiga konsekvenserna för hälsan kanske inte är en omedelbar prioritering för alla.

28. Kommittén uppmanar kommissionen att stödja utbyte av erfarenheter inom hälsoutbildning och främjande av en hälsosam livsstil samt förebyggande, tidig diagnos och behandling när det gäller alkoholkonsumtion, rökning, kostvanor, övervikt och narkotika. Dessutom uppmanas myndigheterna i medlemsstaterna att främja fysisk aktivitet, sunda levnadsvanor och program för grundläggande livskunskaper (hälsokompetens, grundläggande vetenskap, förmåga att sålla information, räkneförmåga för budgetering osv.) med särskild inriktning på unga människor och utsatta grupper.

29. Eftersom en kombination av faktorer kan påverka äldre människor, bl.a. lägre inkomster, kroniska hälsoproblem, ensamhet och rörlighetsproblem, och eftersom människor lever längre understryker ReK vikten av att uppnå målen i det europeiska innovationspartnerskapet för aktivt och hälsosamt åldrande och stöder ett brett genomförande av dess handlingsplaner. Vi vill dessutom lyfta fram Dublinförklaringen om åldersvänliga städer och samhällen i Europa 2013 (7).

30. Folkhälsoprogram som minskar ojämlikheten i hälsa kan vara kostnadseffektiva, t.ex. screening, upptäckt och behandling av riskgrupper där arvsanlagen ökar sannolikheten för att vissa sjukdomar utvecklas. Det finns goda argument för att prioritera sådana program (t.ex. förbättrad tillgång till screening för livmoderhalscancer för kvinnor med låg inkomst) av effektivitetsskäl.

31. Ojämlikhet i hälsa måste åtgärdas genom myndigheter och tjänster på lokal nivå samt aktiva samhällsutvecklingsorganisationer, som har de bästa förutsättningarna att dels förstå de lokala utsatta gruppernas behov, dels få det fördelaktigaste engagemanget i programmen.

Att utveckla EU-politikens bidrag

32. Medan myndigheterna i medlemsstaterna är ansvariga för att organisera och ge hälso- och sjukvård kan rapporten och kommissionens åtgärder för att stödja och samordna medlemsstaternas insatser anses vara förenliga med tillämpningen av subsidiaritets- och proportionalitetsprinciperna. Regionkommittén uppskattar att olika EU-politikområden och finansieringsprogram inom bl.a. socialpolitik, forskning och innovation, utbildning, energi, landsbygdsutveckling och regionalpolitik har potential att påverka hälsa och bestämningsfaktorer för hälsa samt bidra till att minska ojämlikheten i hälsa.

33. Kommittén välkomnar kommissionens uppsättning av tematiska mål som ett sätt att inrikta utgifterna samt införandet av minskad ojämlikhet i hälsa som en investeringsprioritering inom Eruf. Att inkludera hälsorelaterade aspekter i olika EU-program och finansieringsströmmar är en ytterligare sporre för sektorsövergripande strategier på hög nivå. ReK stöder de relevanta förhandsvillkoren i förordningen om gemensamma bestämmelser och anser att alla därav följande strategiska politiska ramar måste tillämpas på lämplig operativ nivå för att de önskade resultaten ska uppnås.

34. Kommittén är oroad över den konstaterade bristen på kapacitet i hälso- och sjukvårdssystemen för att investera i att åtgärda ojämlikhet i hälsa (8). Man måste prioritera kapacitetsuppbyggnad för att framgångsrikt locka till sig och investera EU-medel. För att bidra till detta stöder ReK en mer omfattande spridning av resurser såsom Applying EU Structural Funds inom åtgärden för rättvisa och upprepar att det behövs välkända kontaktpunkter i medlemsstaterna.

35. Det är mycket viktigt att underlätta lokala och regionala hälso- och sjukvårdssystems och myndigheters engagemang i alla faser av ESI-fondernas programplaneringscykel för att trygga en lämplig prioritering av hälsoförbättringar, särskilt vid tillämpning av skönsmässiga inslag i operativa program, eftersom det i regionerna ofta finns lokala fattigdomsfickor.

36. Kommittén är besviken över att minskad ojämlikhet i hälsa inte är ett särskilt mål i ”Hälsa för tillväxt”. Mer allmänt förespråkar ReK en jämvikt mellan investeringar i infrastruktur och i förebyggande hälso- och sjukvårdsåtgärder. Inom infrastrukturinvesteringarna bör det finnas en balans mellan storskalig utbyggnad av sjukhus (när detta är stödberättigande) och mer tillgänglig, integrerad vård i närmiljön. Vi framhåller också att EU-utgifterna måste bedömas med avseende på effekt, hållbarhet och avkastning på investerat kapital.

37. Kommittén uppmuntrar myndigheter och organ att använda europeiska grupperingar för territoriellt samarbete (EGTS) för att utveckla partnerskap i syfte att underlätta gränsöverskridande projekt för att minska ojämlikhet i hälsa, till exempel vad gäller infrastruktur och tillgång till den modernaste medicinska utrustningen.

Slutsatser

38. Mot bakgrund av de ökande demografiska och budgetmässiga trycken välkomnar Regionkommittén mer omfattande EU-initiativ för att hjälpa myndigheterna i medlemsstaterna att utveckla hållbara och effektiva hälso- och sjukvårdssystem i synnerhet genom att investera i förebyggande hälso- och sjukvård för att minska de framtida kostnaderna på längre sikt och för att omstrukturera hälso- och sjukvårdssystemen i syfte att ge rättvist tillträde till hälso- och sjukvård av hög kvalitet.

39. Kommittén välkomnar framstegen med kommissionens åtgärder för att ta itu med ojämlikheten i hälsa och betonar att mer måste göras på alla styrelsenivåer. Genom t.ex. processen för den europeiska planeringsterminen finns det möjligheter att belysa problem med ojämlikhet i hälsa inom medlemsstaterna. På samma sätt har de lokala och regionala myndigheterna kapacitet att införa och genomföra strategier för att minska ojämlikheten på nivåerna under den nationella genom evidensbaserade och kostnadseffektiva åtgärder där resurserna inriktas på de mest utsatta.

40. Med tanke på de lokala och regionala myndigheternas ansvarsområden vill ReK delta i kommissionens relevanta initiativ och ställa sina resurser till förfogande i detta avseende. Vi skulle välkomna en till lägesrapport från kommissionen inom de kommande tre åren för att följa upp framstegen.

Bryssel den 31 januari 2014 Regionkommitténs ordförande Ramon Luis VALCÁRCEL SISO

(1) Report on Health Inequalities in the European Union, SWD(2013) 328.

(2) Solidaritet i hälsa: att minska ojämlikhet i hälsa i EU, COM(2009) 567.

(3) SWD(2013) 328, s. 20.

(4) Report on Health Inequalities in the EU, M. Marmot m.fl., Europeiska kommissionen (under tryckning).

(5) T.ex. http://www.triplep.net/glo-en/home.

(6) Högt blodtryck, tobaksbruk, alkoholmissbruk, högt kolesterolvärde, övervikt, lågt intag av frukt och grönsaker samt fysisk inaktivitet, ”Mortality and burden of disease attributable to selected major health risks”, WHO Global Health Risks (2009).

(7) http://www.ahaconference2013.ie/dublin_declaration/dublin_declaration_text.

(8) SWD(2013), s. 16.