[pic] | EUROPEISKA KOMMISSIONEN |

Bryssel den 14.7.2010

KOM(2010)377 slutlig

2010/0204 (COD)

Förslag till

EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING (EU) nr …/…

om yrkesmässig gränsöverskridande vägtransport av kontanter i euro mellan medlemsstaterna i euroområdet

SEK(2010)877 SEK(2010)878

MOTIVERING

BAKGRUND

Sedlar och mynt i euro infördes 2002 och är ett verkligt alleuropeiskt betalningsmedel, som gör det möjligt för de europeiska medborgarna att reglera sina skulder i euro inom hela euroområdet, för närvarande bestående av 16 medlemsstater. Behovet av gränsöverskridande vägtransporter av kontanter har därför ökat väsentligt. Inom euroområdet bör banker, de stora detaljhandelskedjorna och andra som yrkesmässigt hanterar kontanter ingå kontrakt med det värdetransportföretag (nedan CIT-företag) som erbjuder bäst pris och/eller tjänst, även om det är beläget på andra sidan gränsen i en annan medlemsstat. Detta kommer att göra det möjligt för dem att dra fördel av de mest effektiva (och kortaste) hämtnings- och leveransrutterna och de kassatjänster som närmast belägna nationella centralbanksfilial eller CIT-värdedepå kan erbjuda. Ett stort antal medlemsstater i euroområdet har vidare förlagt eller kan tänkas vilja förlägga sedel- och myntframställning utomlands. I själva principen med en gemensam valuta ligger att sedlar och mynt i euro bör kunna vara i omlopp och transporteras så fritt som möjligt mellan de medlemsstater som har infört euron.

Till följd av oförenligheter mellan nationella lagstiftningar är det i de flesta fall mycket svårt för yrkesmässiga penningtransportörer att förflytta kontanter i euro mellan euroområdets medlemsstater och mycket få gränsöverskridande transporter äger därför rum. En lång rad frågeställningar berörs av skillnader i regelverk som exempelvis värdetransportpersonals rätt att inneha och bära skjutvapen, tillåtna transportformer, bepansring och utrustning av säkerhetsfordon, antal personer i fordonen osv. De befintliga regelmässiga hindren leder emellertid till en uppsplittring av den inre marknaden i denna sektor.

Dessa begränsningar för yrkesmässiga transporter av kontanter i euro påverkar effektiviteten i kontantcykeln och i slutändan kostnaden för att hantera kontanter för företag och medborgare. Banker och detaljhandelssektorn bör kunna hantera sin kontantförsörjning på effektivast möjliga sätt över nationsgränserna inom euroområdet. Att få kontantcykeln att fungera bättre genom att möjliggöra en effektiv kontantförsörjning över gränserna är ett naturligt och nödvändigt komplement till Europeiska centralbankens färdplan för ökad konvergens i de nationella centralbankernas kontanttjänster. Fördelarna med initiativ inom ramen för eurosystemet som exempelvis fjärrtillträde till de nationella centralbankernas kontanttjänster, som gör det möjligt för ett kreditinstitut i en deltagande medlemsstat att använda kontanttjänsterna från en nationell centralbank i en annan deltagande medlemsstat, kan därvidlag inte fullt ut utnyttjas så länge den rådande situationen förblir oförändrad. Genomförande av ECB:s färdplan och skapandet av ett gemensamt eurokontantområde är, å andra sidan, ett komplement till SEPA – det gemensamma eurobetalningsområdet – som syftar till att det ska bli lika lätt att göra gränsöverskridande betalningar i euro som inhemska betalningar.

Värdetransportmarknaden är organiserad runt värdedepåer, där kontanter kan lastas på och lossas från värdetransportfordon på ett säkert sätt. Ett värdetransportfordon återvänder vanligtvis vid dagens slut till den värdedepå fordonet utgick från för att tillbringa natten på en säker plats, och det geografiska området som kan betjänas från en värdedepå avhänger av den sträcka ett värdetransportfordon kan avverka under en dag. Värdetransportmarknaden har därför en övervägande lokal prägel och den potentiella gränsöverskridande marknaden avser huvudsakligen gränsregioner mellan euroområdets medlemsstater. Detta antyder att en politisk reaktion på EU-nivå inte nödvändigtvis bör inbegripa rent inhemsk verksamhet.

Europeiska centralbanken, banksektorn och de stora detaljhandelskedjorna har vid flera tillfällen efterlyst åtgärder för att undanröja hindren för yrkesmässiga gränsöverskridande vägtransporter av eurokontanter i Europa. Argumenten för ett sådant initiativ förstärks ytterligare av den redan genomförda och framtida utvidgningen av euroområdet.

Mot denna bakgrund inledde därför kommissionen i maj 2008 samråd i syfte att ge arbetet med att avlägsna befintliga regelmässiga hinder för gräsöverskridande vägtransport av kontanter i euro en nystart och därigenom underlätta eurons fria omlopp.

RESULTAT AV SAMRÅD MED BERÖRDA PARTER OCH KONSEKVENSANALYS

Som ett första steg och för att dra nytta av expertis och synpunkter från samtliga berörda branschpartner inrättades under första halvåret 2008 en arbetsgrupp om gränsöverskridande vägtransporter av kontanter i euro bestående av europeiska organisationer för samtliga större intressenter[1] och med kommissionen som ordförande. Arbetsgruppen diskuterade alla nyckelfrågor, såsom skälen för åtgärder på EU-nivå, de olika rättsliga möjligheterna att underlätta gränsöverskridande kontanttransporter, räckvidden för möjliga framtida gemensamma regler, skillnaderna mellan nationella lagstiftningar och möjligheterna att skapa harmoniserade gränsöverskridande regler på de relevanta områdena.

Kommissionen antog den 18 maj 2009 på denna grund en vitbok om yrkesmässig gränsöverskridande vägtransport av eurokontanter mellan medlemsstaterna i euroområdet[2] i syfte att starta en bred samrådsprocess om en uppsättning föreslagna gemensamma regler för gränsöverskridande vägtransport av kontanter i euro mellan medlemsstaterna i euroområdet. Vitboken och de svar som den berörda parten gick med på att offentliggöra finns på kommissionens webbplats Europa på följande adress: http://ec.europa.eu/economy_finance/articles/euro/article15105_en.htm

Efter det att vitboken offentliggjorts inrättades och rådfrågades 2009 en expertgrupp om yrkesmässig gränsöverskridande vägtransport av eurokontanter mellan medlemsstaterna i euroområdet. Gruppen bestod av representanter för de relevanta förvaltningarna i euroområdets medlemsstater. Den diskuterade i detalj de föreslagna gemensamma reglerna för gräsöverskridande transporter av kontanter och uppnådde ett stort mått av enighet om den slutliga texten i kommissionens förslag. Listan över gruppens deltagare bifogas förslaget som ett åtföljande dokument.

Arbetsmarknadens parter har rådfrågats under hela förberedelsestadiet. De utgjorde en del av arbetsgruppen och rådfrågades därefter via bilaterala möten och ett skriftligt frågeformulär.

Alla intressenter i branschen är medvetna om att värdetransportmarknaden för närvarande är organiserad efter nationella riktlinjer på grund av skillnader i nationella lagstiftningar. Vad beträffar stöd för initiativet bör man emellertid göra åtskillnad mellan utbudssidan (dvs. värdetransportföretagen) och efterfrågesidan (dvs. bankerna och detaljhandeln).

Banksektorn stödjer starkt initiativet och efterlyser en ambitiös strategi, som bör leda till kortare och effektivare transportrutter, vilket innebär lägre risk, lägre kostnader för transporterna och ökad konkurrens inom sektorn. Värdetransportföretagens branschorganisation välkomnar att en fullskalig harmonisering av transporten av kontanter inte planeras, oc anser att den rådande situationen, som kännetecknas av en uppsplittrad marknad, är tillfredsställande eftersom värdetransportföretagen har organiserat sig därefter, inom nationella gränser.

Arbetsgivarna i värdetransportsektorn understryker också vikten av att undvika illojal konkurrens på grundval av skiljaktiga löner och andra arbetsvillkor, bland annat med tanke på den höga löneandelen av värdetransportföretagens totala kostnader. På arbetstagarsidan är fackföreningarnas huvudargument att framtida EU-lagstiftning på detta område inte får leda till försämrade sociala villkor utan i stället bör utgöra starten till en utvecklig mot utjämning uppåt som förbättrar löner och andra arbetsvillkor. Arbetsmarknadens parter är vidare eniga om att den högsta av hemmedlemsstatens respektive värdmedlemsstatens lön bör vara den som gäller i en situation med gränsöverskridande verksamhet.

ECB och eurosystemet stöder helt och fullt kommissionens initiativ eftersom det ligger i linje med deras strategiska mål att uppnå ett högt mått av konvergens mellan de nationella centralbankernas kontanttjänster. Den godkända principen om fjärrtillträde (dvs. det faktum att en bank bör kunna ta ut/deponera eurokontanter från/till vilken nationell centralbank som helst i euroområdet) kan exempelvis inte genomföras i praktiken så länge det inte finns någon enkel möjlighet att transportera kontanter per väg över gränser.

Detta kommissionsförslag har som övergripande mål att underlätta eurokontanters fria omlopp inom euroområdet genom att avlägsna hinder för den yrkesmässiga vägtransporten av eurokontanter mellan medlemsstaterna i euroområdet, och samtidigt säkerställa att transporterna äger rum under förhållanden som erbjuder en hög grad av säkerhet för värdetransportpersonalen och för allmänheten. Eftersom värdetransportmarknaden har en helt övervägande lokal karaktär bör huvudmålet vara att underlätta transport i de relevanta gränsområdena, medan skillnader i regelverket utanför detta geografiska område i princip har mindre inverkan på eurons fria omlopp.

I konsekvensbedömningen har nedanstående fem breda alternativ för att uppnå detta mål övervägts: 1) Ett grundscenario med en oförändrad situation; 2) bilaterala/multilaterala avtal mellan de medlemsstater som potentiellt är mest berörda av gränsöverskridande transporter. 3) en uppsättning gemensamma regler enbart för gränsöverskridande transporter; 4) fullt ömsesidigt erkännande; och 5) fullständig harmonisering av regelverket för alla värdetransporter. I konsekvensbedömningen dras slutsatsen att alternativ 1 och 2 inte på ett effektivt sätt skulle kunna uppfylla målet att underlätta det fria omloppet för kontanter euro, eftersom det förefaller högst osannolikt att sådana överenskommelser i någon större utsträckning skulle kunna förverkligas spontant,

Den detaljerade konsekvensanalysen rör alternativ 3: En uppsättning gemensamma regler för gränsöverskridande transporter. Detta alternativ skulle uppfylla målet att underlätta det fria omloppet av kontanter i euro. Eftersom det begränsas till gränsöverskridande transporter skulle det dessutom inte gå utöver vad som är nödvändigt för att uppfylla målen.

Tre delalternativ har vidare övervägts: a) att utvidga reglernas räckvidd till att även omfatta EU-medlemsstater utanför det nuvarande euroområdet, b) att utvidga räckvidden till kontanter i andra valutor och värdeföremål, och c) att begränsa räckvidden till att enbart omfatta punkt-till-punkt-transporter[3].

Effekterna av de gemensamma reglerna beror till stor del på den potentiella marknadens storlek och i vilken utsträckning den kan utnyttjas. För att samla in information om den nuvarande värdetransportmarknaden och uppskatta storleken på den potentiella marknaden för gränsöverskridande vägtransporter av kontanter, om de befintliga regelmässiga hindren för sådana transporter upphävs, igångsattes en extern undersökning som nu finns att tillgå på kommissionens webbplats[4].

Undersökningen visar att det finns potential för en väsentlig ökning av den yrkesmässiga gränsöverskridande vägtransporten av kontanter i euro både på lång och kort sikt, trots att den gränsöverskridande marknaden per definition är begränsad, om de regelmässiga hindren avlägsnas genom att en uppsättning gemensamma gränsöverskridande regler[5] införs.

Vissa miljöfördelar kan troligen också uppnås genom att underlätta gränsöverskridande transporter av kontanter tack vare totalt kortare transportsträckor.

En väsentlig ökning av gränsöverskridande transporter kan emellertid även få negativa sociala konsekvenser i värdmedlemsstaterna. Detta gäller bland annat en möjlig effekt på lönenivåer och/eller sysselsättning i värdetransportsektorn i en given värdmedlemsstat om det föreligger väsentliga löneskillnader jämfört med grannmedlemsstater. Konsekvensbedömningen visar att väsentliga skillnader i vissa fall verkar finnas mellan vissa grannmedlemsstater i euroområdet. Löneskillnaderna är vidare mycket betydande mellan vissa av de medlemsstater som ännu inte har infört euron och deras grannar i euroområdet. Även om medlemsstaterna i allmänhet inte bör förhindras från att utnyttja sina komparativa fördelar, förefaller det inte desto mindre motiverat att mildra de potentiella sociala konsekvenserna i värdmedlemsstaten genom att garantera ett minimiskydd för arbetstagare i linje med principerna i det gällande direktivet 96/71/EG om utstationering av arbetstagare. Detta direktiv syftar till att tillhandahålla ett minimiskydd som arbetsgivare i värdmedlemsstaten som utstationerar arbetstagare för att utföra tillfälligt arbete där ska följa.

Med tanke på värdetransporttjänsters särskilda karaktär, bland annat den regelbundna och kortvariga karaktären på de potentiella arbetsperioderna utomlands och de olikartade kontraktsförhållandena, finns det emellertid ett behov av att föreskriva om en analog tillämpning av direktivet på alla gränsöverskridande kontanttransporttjänster. Förslaget innehåller därför vissa specifika bestämmelser som syftar till att skapa rättslig förutsebarhet för de berörda operatörerna och säkerställa direktivet praktiska tillämpning inom alla värdetransportsektorer. I dessa bestämmelser föreskrivs bland annat att värdetransportpersonal som arbetar över gränserna bör garanteras ett minimiskydd begränsat till den relevanta minimilönen, inklusive övertidsersättning, i värdmedlemsstaten enligt direktivet. För att undvika komplicerade proportionella tidsberäkningar bör dessa lönenivåer vidare garanteras för hela arbetsdagen även om den anställde endast tillbringar en del av arbetsdagen utomlands. Om det framgår av befintliga kontrakt, lagar och andra föreskrifter liksom även praktiska överenskommelser att den anställde kommer att utföra gränsöverskridande transporter under mer än 100 arbetsdagar av ett kalenderår i en annan medlemsstat bör emellertid minimiskyddet även täcka de övriga områden som räknas upp i direktivet.

Med tanke på värdetransportsektorns särdrag innehåller förslaget även regler som skiljer sig från transportsektorns gängse regler i fråga om cabotage. I förslaget föreskrivs att värdetransporten bör återvända till sin hemmedlemsstat samma dag som den utgick därifrån, men någon begränsning av antalet kontantleveranser/hämtningar anges inte eftersom ett värdetransportfordon som utför sådana tjänster till banker och detaljhandelskedjor kan tänkas göra ett stort antal sådana uppehåll (t.ex. 20 stycken) under en dag.

Samråd med intressenter har vidare visat att för att beakta säkerhetsrelaterade eller andra känsliga frågor, är det nödvändigt att ange vissa begräsningar av tillämpningsområdet för gemensamma EU-bestämmelser liksom vissa möjligheter till nationella undantag och dispenser. Dessa gäller följande fyra huvudsakliga frågor: i) Nationella regler om värdetransportpersonals rätt att bära vapen fortsätter fullt ut att gälla. ii) Ett antal typer av värdetransporter sammanställs med möjlighet till undantagsklausuler för enskilda medlemsstater. iii) Räckvidden för gränsöverskridande transporter begränsas till en dag och dagtid, vilket betyder att värdetransportfordonet ska utgå från och återvända till sin hemmedlemsstat under samma dag och transporten ska ske under dagtid. iv) Flertalet av de leveranser/hämtningar av kontanter som ett värdetransportfordon gör under dagen måste ske på värdmedlemsstatens territorium.

Undersökningen har visat att även om dessa valmöjligheter kan leda till en minskning av den potentiella gränsöverskridande marknaden väntas de inte skapa väsentliga problem för gränsöverskridande transporter, och i förslaget anges i alla dessa fall lösningar som möjliggör gränsöverskridande transporter (säkerhetsskåp för vapen i fordonet som bara kan öppnas av ledningscentralen med hjälp av fjärrkontroll, standardiserade transportalternativ, ömsesidigt erkännande av vapenträning osv.).

När det gäller delvalmöjligheterna drogs slutsatsen att de gemensamma reglerna bör gälla också på territoriet för en medlemsstat som är på väg att införa euron från och med dagen för rådets beslut att upphäva medlemsstatens undantag från att delta i euroområdet. Detta är motiverat på grund av att det finns ett ökat behov av transporter av kontanter i euro i upptakten till övergången.

En utvidgning av tillämpningsområdet till att även omfatta andra kontanter än eurokontanter bidrar inte till att uppfylla initiativets angivna mål men stämmer överens med EU:s övergripande målsättningar och kan leda till ökad kostnadseffektivitet. Det skulle emellertid också ytterligare komplicera förfarandet för att anta gemensamma regler och innebära ett tämligen begränsat mervärde. Att begränsa tillämpningsområdet till punkt-till-punkt-transporter skulle väsentligt minska fördelen med gemensamma regler genom att utesluta det stora flertalet transporter i fråga om körda kilometer, arbetade timmar och betjänade värdedepåer. Av dessa skäl har dessa delvalmöjligheter inte medtagits i förslaget.

Slutligen föreslås inrättandet av en kommitté om gränsöverskridande transporter av eurokontanter för att övervaka genomförandet av gemensamma gränsöverskridande regler. Förslaget innehåller också bestämmelser om en formell översyn med en rapport från kommissionen till Europaparlamentet och rådet senast två år efter det att de gemensamma reglerna har trätt i kraft.

FÖRKLARING AV HUVUDINSLAGEN I DET SYSTEM SOM FÖRESLÅS

Den föreslagna förordningen fastställer en rad gemensamma regler för yrkesmässig gränsöverskridande transport av kontanter i euro inom euroområdet. Den grundas på principen om en särskild licens för gränsöverskridande värdetransporter som skulle beviljas av hemmedlemsstaten till värdetransportföretag som vill transportera eurokontanter över gränserna. Sju olika auktoriserade transporttyper förutses – fem för sedeltransporter och två för mynttransporter – med möjligheter för medlemsstaterna att välja bort särskilda alternativ för dina territorier.

I fråga om räckvidd är följande inslag värda att uppmärksammas:

- Den föreslagna förordningen avses gälla yrkesmässig vägtransport av kontanter i euro mellan medlemsstater i euroområdet. Enligt förslaget ska också territoriet för medlemsstater som ännu inte infört euron omfattas av förordningen från och med dagen för rådets beslut att upphäva deras undantag från att delta i euroområdet. Utvidgningen av förordningens räckvidd är föremål för ett separat förslag till förordning.

- Den föreslagna förordningen kommer att gälla både så kallade punkt-till-punkt-transporter (dvs. transporter från en säker plats till en annan utan mellanliggande uppehåll) och så kallade detaljisttransporter av kontanter (transporter med flera uppehåll som betjänar slutkunder).

- För detaljisttransporter måste flertalet av uppehållen ske i värdmedlemsstaten/-staterna, men det finns ingen begränsning av antalet uppehåll som kan göras i antingen hemmedlemsstaten eller värdmedlemsstaten.

- Transporterna måste som regel ske under dagtid, med förutsedda undantag för punkt-till-punkt-transporter.

- Värdetransportfordonet måste återvända till sin hemmedlemsstat samma dag.

Licens för gränsöverskridande värdetransporter

Värdetransportföretag som vill utföra gränsöverskridande transport av kontanter enligt förordningens villkor måste ansöka om en särskild licens från den tillståndsgivande myndigheten i deras hemmedlemsstat. För att erhålla licensen ska företaget, dess ledning och personal behöva uppfylla vissa villkor som anges i förordningen. Vid överträdelse av reglerna är det myndigheten som har beviljat licensen som är behörig att besluta om påföljder, dvs. myndigheten i hemmedlemsstaten. Behörighet att vidta skyddsåtgärder beviljas dock den medlemsstat vars territorium passerats eller värdmedlemsstaten i händelse av en nödsituation eller uppenbar överträdelse av reglerna (t. ex. om reglerna om minimibemanning inte följts, överträdelse av reglerna om bärande av vapen osv.). Medlemsstaterna har vidare en ömsesidig informationsplikt om alla dessa aspekter.

Tillåtna typer av transporter

För sedlar förslås de följande fem typerna av transporter tillåtas för gränsöverskridande transport av kontanter:

- Transport av sedlar i ett icke-bepansrat omärkt fordon som är utrustat med ett system för neutralisering av sedlar (BNS)

- Transport av sedlar i ett icke-bepansrat fordon med en tydlig märkning som anger att det är utrustat med IBNS

- Sedeltransport i ett fordon med bepansrad hytt som är utrustat med IBNS

- Sedeltransport i ett helbepansrat fordon som inte är utrustat med IBNS

- Sedeltransport i ett helbepansrat fordon som är utrustat med IBNS

För mynt anges följande två typer av transporter:

- Transport av mynt i ett obepansrat fordon

- Transport av mynt i ett fordon med bepansrad hytt

I alla fall måste det finnas en säkerhetspersonal på minst två personer i fordonet, utom för transporter i ett helbepansrat fordon utan IBNS för vilka det krävs en säkerhetspersonal på tre personer i fordonet.

Medlemsstaterna får välja att inte längre tillåta användningen av vissa transportalternativ på deras territorium så länge de accepterar åtminstone ett av de ovan angivna alternativen för sedlar och ett av de ovannämnda alternativen för mynt och så länge de inte tillåter jämförbara transportsätt för inhemska värdetransporter.

Tillämpningen av de nationella bestämmelserna

På i säkerhetshänseende särskilt känsliga områden kan nationella regler fortsätta att gälla. Dessa områden gäller bärande och användning av vapen, relationen med polisstyrkorna och de regler som styr värdetransportpersonalens agerande när de inte är i fordonen liksom säkerheten på de platser där kontanter lämnas eller hämtas.

RÄTTSLIGA ASPEKTER

I artikel 133 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt anges följande: ”… ska Europaparlamentet och rådet i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet föreskriva nödvändiga åtgärder när det gäller användningen av euro som gemensam valuta. …”. Det följer av artikeln att EU har rätten, och faktiskt skyldigheten, att vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa eurokontanters fria och effektiva omlopp eftersom den rådande situationen skapar hinder för den gränsöverskridande transporten av euron och således för dess användning.

Alternativet till åtgärder på EU-nivå skulle vara frivilliga överenskommelser mellan medlemsstaterna eller till och med multilaterala överenskommelser. Åtgärder på EU-nivå ger emellertid betydande stordriftsfördelar jämfört med bilaterala eller multilaterala åtgärder. Endast åtgärder på EU-nivå gör det möjligt att beakta den framtida utvidgningen av euroområdet eftersom EU-regler för gränsöverskridande transporter kan tillämpas av alla nya deltagande medlemsstater, vilket inte är fallet med bilaterala/multilaterala överenskommelser.

Därtill kommer att medlemsstaterna ännu inte har ingått några överenskommelser för att underlätta den yrkesmässiga gränsöverskridande transporten av kontanter mer än åtta år efter införandet av sedlar och mynt i euro, trots att bland annat banksektorn har efterfrågat det. Detta tyder på att EU-åtgärder i praktiken är det enda möjliga sättet att förena skiljaktiga regelverk (för närvarande 16 olika sådana), som täcker en lång rad komplexa frågeställningar där säkerhetsfrågor och arbetsmarknadsöverväganden samverkar.

Åtgärder på EU-nivå är därför i förenlighet med subsidiaritetsprincipen.

Förslaget är begränsat till gränsöverskridande transporter av kontanter, som är de transporter som påverkas av skiljaktiga nationella regelverk, medan rent inhemska transporter inte omfattas av förslaget. Det är därför förenligt med proportionalitetsprincipen. En förordning är det nödvändiga rättsliga instrumentet för att säkerställa att skiljaktiga nationella regler kommer att ersättas av en uppsättning verkligt gemensamma regler för yrkesmässiga gränsöverskridande vägtransporter av kontanter i euro inom euroområdet.

2010/0204 (COD)

Förslag till

EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING (EU) nr …/…

om yrkesmässig gränsöverskridande vägtransport av kontanter i euro mellan medlemsstaterna i euroområdet

EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA BESLUT

med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 133,

med beaktande av Europeiska kommissionens förslag[6],

med beaktande av Europeiska centralbankens yttrande[7],

efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de nationella parlamenten,

i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet, och

av följande skäl:

1. Införandet av euron har betydligt ökat behovet av gränsöverskridande vägtransporter av kontanter. Inom euroområdet bör banker, de stora detaljhandelskedjorna och andra som yrkesmässigt hanterar kontanter kunna ingå kontrakt med det värdetransportföretag som erbjuder det bästa priset och/eller den bästa tjänsten och dra fördel av de kontanttjänster som den närmaste centralbanksfilialen eller värdedepån kan erbjuda, även om den är belägen i en annan medlemsstat. Ett stort antal medlemsstater som deltar i den tredje etappen av den ekonomiska och monetära unionen (nedan kallade ”deltagande medlemsstater”) har vidare förlagt eller kan tänkas vilja förlägga sedel- och myntframställning utomlands. Själva principen med en gemensam valuta inrymmer friheten att förflytta kontanter mellan de deltagande medlemsstaterna.

2. På grund av markanta skillnader i nationella lagstiftningar är det i allmänhet mycket svårt att utföra yrkesmässiga gränsöverskridande vägtransporter av eurokontanter mellan deltagande medlemsstater. Denna situation är oförenlig med principen om fri rörlighet för den gemensamma valutan och inskränker friheten att tillhandahålla tjänster, som är en av Europeiska unionens grundläggande principer.

3. Detta initiativ återspeglar kommissionens svar på den begäran att undersöka möjligheterna att lägga fram förslag till harmoniseringsinstrument avseende värdetransporter som anges i artikel 38 b i Europaparlamentets och rådets direktiv 2006/123/EG av den 12 december 2006 om tjänster på den inre marknaden.

4. Med tanke på de särskilda faror för värdetransportpersonalens och allmänhetens hälsa och liv som är förenade med penningtransportverksamheten är det lämpligt att gränsöverskridande transport av kontanter omfattas av en särskild gränsöverskridande licens. Denna licens bör komplettera den nationella värdetransportlicens som krävs i flertalet deltagande medlemsstater och som inte harmoniseras genom denna förordning. I det fåtal medlemsstater som inte har något särskilt tillståndsförfarande för värdetransportföretag utöver de allmänna reglerna för säkerhets- eller transportsektorn, och för att öka det ömsesidiga förtroende mellan medlemsstaterna, är det vidare lämpligt att de värdetransportföretag som är etablerade i dessa medlemsstater bör kunna visa att de under minst tolv månader har utfört regelbundna penningtransporter i den medlemsstat där de är etablerade utan att ha överträtt den nationella lagstiftningen innan de kan beviljas en gränsöverskridande licens av denna medlemsstat.

5. För att inte ge upphov till överlappande skyldigheter och för att undvika att skapa ett onödigt tungrott förfarande är det vidare lämpligt att föreskriva att innehavaren av en gränsöverskridande värdetransportlicens inte också ska behöva inneha en gemenskapslicens för internationella godstransporter på väg i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning nr 1072/2009 av den 21 oktober 2009 om gemensamma regler för tillträde till den internationella marknaden för godstransporter på väg[8].

6. Yrkesmässiga gränsöverskridande vägtransporter av kontanter i euro mellan deltagande medlemsstater måste fullt ut följa bestämmelserna i denna förordning eller fullt ut följa hemmedlemsstatens, värdmedlemsstatens och, i tillämpliga fall, den passerade medlemsstatens respektive lagstiftningar.

7. Denna förordning är avsedd att tillåta yrkesmässig gränsöverskridande transport av kontanter i euro mellan deltagande medlemsstater på villkor som garanterar överföringens säkerhet, säkerheten för den berörda personalen och för allmänheten samt valutans fria rörlighet.

8. På grund av särskilda villkor inom värdetransportsektorn är det svårt att säkert organisera kontantleveranser som tar flera dagar. Det är därför lämpligt att ett fordon som utför yrkesmässiga gränsöverskridande vägtransporter av kontanter i euro återvänder till sin hemmedlemsstat samma dag.

9. Kommissionen bör lägga fram ett förslag om att ändra definitionen av ”dagtid” och/eller den i denna förordning föreskriva minimitiden för den särskilda grundutbildningen i fall arbetsmarknadens parter på unionsnivå kommer överens om att en annan definition är lämpligare.

10. Enligt Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1072/2009 är det antal transporter som kan utföras i en värdmedlemsstat efter en internationell godstransport från en annan medlemsstat begränsat till tre cabotagetransporter inom sju dagar. På grund av värdetransportsektorns särdrag är normal praxis emellertid att ett värdetransportfordon får utföra ett mycket större antal kontantleveranser/-hämtningar per dag. Det är därför lämpligt att avvika från förordning (EG) nr 1072/2009 genom att inte införa någon begränsning av antalet hämtningar/leveranser av kontanter som ett värdetransportfordon får utföra i ett värdland under en dag.

11. Tillämpningen av nationella regler som styr värdetransportpersonalens agerande när de inte är i värdetransportfordonet och säkerheten på de platser där kontanter levereras/ hämtas upp avser inte att täcka den eventuella användningen av system för neutralisering av sedlar i förening med transporter av sedlar i ett helbepansrat fordon som inte är utrustad med IBNS.

12. Det bör påminnas om att artikel 1.3 a i Europaparlamentets och rådets direktiv 96/71/EG av den 16 december 1996 om utstationering av arbetstagare i samband med tillhandahållande av tjänster täcker in utstationeringssituationer där ett företag tillhandahåller tjänster över gränserna för egen räkning och under egen ledning enligt ett avtal som ingåtts mellan det utstationerande företaget och mottagaren av tjänsterna.

13. Med tanke på värdetransporttjänsters särskilda natur finns det ett behov att föreskriva om en analog tillämpning av direktiv 96/71/EG på alla gränsöverskridande värdetransporttjänster för att skapa rättslig förutsebarhet för alla transportörer och säkerställa direktivets praktiska tillämpning inom denna sektor.

14. På grund av den berörda transportverksamhetens särdrag och den tillfälliga karaktären av en del av denna transportverksamhet bör den analoga tillämpningen av de minimiskyddsregler som anges i artikel 3.1 begränsas till minimilönen, inklusive övertidsersättning, som avses i direktivets artikel 3.1 c och dessa bör garanteras för hela arbetsdagens längd i syfte att inte lägga onödiga administrativa bördor på transportörerna. Om det framgår av anställningskontraktet, förordningar eller andra föreskrifter liksom även praktiska överenskommelser för en anställd vid ett värdetransportföretag att den anställde kommer att utföra gränsöverskridande transporter under mer än 100 arbetsdagar av ett kalenderår i en annan medlemsstat bör emellertid det minimiskydd som föreskrivs i direktivet fullt ut äga motsvarande tillämpning beträffande en sådan anställd.

15. Tillämpningen av regler för minimiskydd i värdmedlemsstaten bör inte hindra tillämpningen av arbets- och anställningsvillkor som är förmånligare för den anställde enligt lag, kollektivavtal eller anställningskontrakt i dennas hemmedlemsstat.

16. För att fastställa de relevanta minimiskyddsreglerna är det lämpligt att bestämmelserna om informationssamarbete i artikel 4 i direktiv 96/71/EG bör äga motsvarande tillämpning. I detta hänseende kan medlemsstaterna utnyttja det administrativa samarbete och informationsutbyte som föreskrivs i direktiv 96/71/EG.

17. Denna förordning påverkar inte tillämpningen av EU-bestämmelser om kontroll av kontanta medel som förs in i eller ut ur gemenskapen[9].

18. I denna förordning hänvisas till tekniska föreskrifter och standarder för IBNS, bepansring av fordon, säkerhetsskåp och skottsäkra västar. Det är lämpligt att föreskriva om en delegering av befogenheter från Europaparlamentet och rådet till kommissionen när det gäller att anpassa dessa regler för att ta hänsyn till tekniska framsteg och möjliga nya europeiska standarder.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

AVSNITT 1: GEMENSAMMA REGLER FÖR ALLA GRÄNSÖVERSKRIDANDE VÄGTRANSPORTER AV EUROKONTANTER

Artikel 1 - Definitioner

a) gränsöverskridande vägtransporter av eurokontanter : yrkesmässig fordonstransport på landsväg, som utförs antingen mot betalning för tredje parts räkning eller internt inom ett värdetransportföretag (CIT-företag), av sedlar och/eller mynt från en ”deltagande medlemsstat” enligt definitionen i rådets förordning (EG) nr 974/98 av den 3 maj 1998 om införande av euron[10], för att leverera eurosedlar och/eller -mynt till, eller hämta dem från, en eller flera platser i en eller flera andra deltagande medlemsstater, respektive i hemmedlemsstaten. Minst ett flertal av de leveranser/hämtningar av kontanter som ett värdetransportfordon (CIT-fordon) gör under dagen måste vidare ske på värdmedlemsstatens/ värdmedlemsstaternas territorium för att transporten ska anses vara gränsöverskridande enligt denna förordning. En punkt-till-punkt-transport anses vara gränsöverskridande om transporten sker mellan två olika deltagande medlemsstater.

b) licens för gränsöverskridande värdetransporter : tillstånd som utfärdats av den beviljande myndigheten i hemmedlemsstaten och som bemyndigar innehavaren att utföra gränsöverskridande vägtransporter av eurokontanter mellan deltagande medlemsstater i enlighet med de villkor som fastställs i denna förordning.

c) beviljande myndighet: myndighet i hemmedlemsstaten som ansvarar för utfärdandet av den gränsöverskridande värdetransportlicensen.

d) hemmedlemsstat : deltagande medlemsstat inom vars territorium värdetransportföretaget är etablerat. Värdetransportföretaget anses vara etablerat om det faktiskt utövar en ekonomisk verksamhet enligt artikel 49 i EUF-fördraget för en obegränsad tid och genom en stabil infrastruktur varifrån verksamheten att tillhandahålla tjänster faktiskt bedrivs.

e) värdmedlemsstat : deltagande medlemsstat i vilken ett värdetransportföretag tillhandhåller tjänsten att leverera och/eller hämta kontanter och som inte är företagets hemmedlemsstat.

f) medlemsstat som passeras : en eller flera andra medlemsstater än företagets hemmedlemsstat som måste passeras av värdetransportfordonet för att nå fram till värdmedlemsstaten/värdmedlemsstaterna eller för att återvända till hemmedlemsstaten.

g) Transport dagtid : transport som utförs mellan kl. 06.00 och 22.00.

h) värdetransportpersonal : anställda som anvisats att köra det fordon i vilket kontanterna förvaras eller att skydda dess innehåll.

i) värdetransportfordon : fordon som används för yrkesmässig vägtransport av kontanter.

j) omärkt fordon : fordon med normalt utseende och som inte har några utmärkande tecken som indikerar att det tillhör ett värdetransportföretag eller att det används för penningtransporter.

k) punkt-till-punkt-transport : transport från en säker plats till en annan säker plats, utan några mellanliggande uppehåll.

l) säkrat område : upphämtnings och/eller leveranspunkt för kontanter belägen inne i en byggnad och säkrad mot obehörigt tillträde både med avseende på utrustning (inbrottsskyddssystem) och tillträdesförfaranden för personer.

m) s äker plats : plats, som är tillgängligt för fordon och där lastning och lossning av fordon kan ske på ett säkert sätt, inom ett säkrat område.

n) intelligent system för neutralisering av sedlar (IBNS) : system som uppfyller följande villkor:

- Sedelboxar som genom ett skyddsinfärgningssystem kontinuerligt skyddar sedlarna vid transport från ett säkrat område till kontantleveranspunkten eller från kontantupphämtningspunkten till ett säkrat område.

- Värdetransportpersonalen kan inte sedan transporten har påbörjats öppna sedelboxen utanför de förprogrammerade tidsperioderna och/eller platserna eller ändra de förprogrammerade tidsperioderna och/eller platserna när/där sedelboxen kan öppnas.

- Sedelboxen är utrustad med en mekanism som varaktigt neutraliserar sedlarna om ett eventuellt obehörigt försök görs att öppna boxen.

- IBNS uppfyller kraven i bilaga III till denna förordning, En sedel är neutraliserad när den är skadad eller förstörd genom missfärgning eller på annat sätt som närmare anges i bilaga III.

o) obrutet IBNS : IBNS som dessutom är utrustad för obruten användning, dvs. att sedlarna hela tiden förblir oåtkomliga för värdetransportpersonalen och skyddas kontinuerligt genom ett skyddsinfärgningssystem från ett säkrat område till ett säkrat område eller, i fråga om bankautomatkassetter, från ett säkrat område till bankautomatens innanmäte.

p) språkkunskaper på nivå A2 och B1 : de nivåer som fastställts i Europarådets gemensamma europeiska referensram för språk.

q) relevant språk : språk som används av de lokala myndigheterna och befolkningen i de områden där värdetransporten sker.

r) officiella språk i EU : språk som definieras i förordning nr 1 som slår fast vilka språk som Europeiska ekonomiska gemenskapen ska använda[11].

Artikel 2 -Undantag

1. Transporter av eurosedlar och -mynt som utförs på uppdrag av och mellan deltagande medlemsstaters centralbanker, sedeltryckerier och/eller myntverk och som eskorteras av militär eller polis ska undantas från denna förordnings tillämpningsområde.

2. Transporter av enbart euromynt som utförs på uppdrag av och mellan deltagande medlemsstaters centralbanker eller myntverk och som eskorteras av militär, polis eller privata vaktbolag i särskilda fordon ska undantas från denna förordnings tillämpningsområde.

Artikel 3 – Avreseort, längsta transporttid och antalet kontantleveranser/-hämtningar

1. Gränsöverskridande transport av kontanter i euro som sker med stöd av denna förordning ska utföras under dagtid.

2. Ett värdetransportfordon som utför gräsöverskridande transport av kontanter i euro ska starta sin resa från sin hemmedlemsstat och återvända till den samma dag.

3. Med avvikelse från punkterna 1 och 2 får punkt-till-punkt-transporter utföras inom en tidslucka på 24 timmar, under förutsättning att transporter av kontanter nattetid redan är tillåtna enligt nationella regler i hemmedlemsstaten, i de medlemsstater som passeras och i värdmedlemsstaten eller värdmedlemsstaterna.

4. Med avvikelse från förordning (EG) nr 1072/2009 ska det inte finnas någon begränsning av antalet hämtningar/leveranser av kontanter som ett värdetransportfordon får utföra i ett eller flera värdmedlemsstater under en dag.

Artikel 4 – Licens för gränsöverskridande värdetransporter

1. Ett företag som vill utföra gränsöverskridande vägtransporter av eurokontanter ska ansöka om en licens för gränsöverskridande värdetransporter från de behöriga myndigheterna i hemmedlemsstaten.

2. Licensen för gränsöverskridande värdetransporter ska beviljas av de beviljande nationella myndigheterna för en period av fem år, under förutsättning att följande villkor är uppfyllda:

a) Det ansökande företaget har godkänts för att utföra värdetransporter inom sin hemmedlemsstat. Om medlemsstaten inte har något särskilt tillståndsförfarande för värdetransportföretag utöver de allmänna reglerna för säkerhets- eller transportsektorn, ska företaget kunna visa att det har utfört regelbundna penningtransporter under minst tolv månader i hemmedlemsstaten före ansökan utan att ha överträtt den nationella lagstiftningen för sådan verksamhet.

b) Företagets ledning och styrelseledamöter får inte vara tidigare straffade för relevanta lagöverträdelser och de ska ha gott anseende och vara redbara.

c) Det ansökande företaget ska ha en giltig ansvarsförsäkring.

d) Det ansökande företaget, de anställda, de fordon som används och de säkerhetsförfaranden som företaget har infört för gränsöverskridande transporter av eurokontanter ska uppfylla bestämmelserna i denna förordning eller, där detta uttryckligen anges i denna förordning, i den gällande nationella lagstiftningen särskilt med hänvisning till penningtransporter.

3. Licensen för gränsöverskridande värdetransporter ska utarbetas i enlighet med mallen och de fysiska karakteristika som definieras i bilagorna I-II. Värdetransportpersonal i de fordon som används för yrkesmässiga gränsöverskridande vägtransporter av eurokontanter ska, när som helst, kunna visa upp originalet eller en bestyrkt kopia av den giltiga licenser för kontrollmyndigheterna.

4. Licensen för gränsöverskridande värdetransporter ska göra det möjligt för företaget att utföra gränsöverskridande transporter av eurokontanter enligt bestämmelserna i denna förordning. Genom undantag från förordning (EG) nr 1072/2009 ska innehavaren av en sådan licens inte var skyldig att inneha en gemenskapslicens för internationella godstransporter på väg.

Artikel 5 –Säkerhetspersonal för värdetransporter

1. Säkerhetspersonalen för värdetransporter ska uppfylla följande krav:

a) De får inte vara tidigare straffade för relevanta lagöverträdelser och de ska ha gott anseende och vara redbara.

b) De ska inneha ett läkarintyg på att deras fysiska och mentala hälsa är lämplig för arbetet i fråga.

c) De ska med framgång ha fullgjort minst 200 timmars särskild grundutbildning, förutom utbildning i vapenanvändning.

Innehållet i den särskilda grundutbildningen ska minst motsvara det som specificeras i bilaga VI. Regelbunden fortbildning på dessa områden ska också krävas minst vart tredje år.

2. Minst en av värdetransportens säkerhetspersonal i fordonet ska ha språkfärdigheter på minst A1-nivå i det eller de relevanta språk som används i den eller de medlemsstaters relevanta områden som passeras samt i värdmedlemsstaten. Fordonet ska vidare ha kontinuerlig radiokontakt, via företagets sambandscentral, med någon som har språkkunskaper på minst B1-nivå i det berörda språket så att en effektiv kommunikation med de nationella myndigheterna är möjlig vid alla tillfällen.

Artikel 6 Bärande av vapen

1. Värdetransportpersonalen måste följa den gällande lagstiftningen i hemmedlemsstaten, den eller de medlemsstater som passeras och i värdmedlemsstaten eller värdmedlemsstaterna i fråga om bärande av vapen och maximalt tillåten kaliber.

2. Vid inresa i en medlemsstat vars lagstiftning inte tillåter värdetransportpersonal att bära vapen ska värdetransportpersonalens eventuella vapen förvaras i ett låst säkerhetsskåp ombord som uppfyller den europeiska standarden EN 1143-1. Dessa vapen måste förbli oåtkomliga för värdetransportpersonalen under hela resan över den medlemsstatens territorium. De får därefter tas ut ur säkerhetsskåpet vid inresa i en medlemsstat som tillåter att värdetransportpersonalen bär vapen och ska tas ut ur det vid inresa i en medlemsstat som kräver att värdetransportpersonalen ska vara beväpnade. Säkerhetsskåpet ska endast kunna fjärröppnas av fordonets sambandscentral, och sambandscentralen ska först fastställa fordonets exakta geografiska lokalisering.

Samma skyldighet ska gälla om typen av vapen eller vapnets kaliber inte är tillåten enligt lagstiftningen i den medlemsstat som passeras eller i värdmedlemsstaten.

3. När ett värdetransportfordon, vars hemmedlemsstat inte tillåter värdetransportpersonalen att bära vapen, kör in på en medlemsstats territorium vars lagstiftning stipulerar att det är obligatoriskt för värdetransportpersonal att bära vapen, ska värdetransportföretaget säkerställa att värdetransportpersonalen i fordonet är utrustade med de föreskrivna vapnen och att de uppfyller värdmedlemsstatens minimikrav på vapenutbildning.

4. Beväpnad värdetransportpersonal ska ansöka om en vapenlicens från de nationella myndigheterna i den eller de medlemsstater som passeras och/eller värdmedlemsstaten, i de fall dessa medlemsstater tillåter att värdetransportpersonal är beväpnad.

5. Medlemsstaterna ska inrätta en central nationell kontaktpunkt till vilken värdetransportpersonal i andra medlemsstater kan lämna in ansökningar om nationell vapenlicens. Medlemsstaterna ska upplysa den ansökande om resultatet av ansökan inom tre månader efter det att de fullständiga ansökningshandlingarna lämnats in.

6. För att värdetransportpersonal som är anställda av ett företag som är etablerat i en annan medlemsstat och är fast bosatta i en annan medlemsstat ska kunna uppfylla de nationella kraven för att få vapenlicens, ska medlemsstaterna medge godkännande av likvärdig utbildning som genomgåtts i den medlemsstat där den sökandes arbetsgivare är etablerad. Om detta inte är möjligt ska medlemsstaterna säkerställa att nödvändig utbildning tillhandahålls på deras eget territorium på det av EU:s officiella språk som talas i den medlemsstat där den sökandes arbetsgivare är etablerad.

Artikel 7: Fordonsutrustning

1. Samtliga fordon som används ska vara utrustade med GPS-system. Värdetransportföretagets sambandscentral ska alltid exakt kunna lokalisera sina fordon.

2. Fordonen ska vara försedda med lämplig kommunikationsutrustning så att kontakt när som helst kan upprättas med sambandscentralen för det företag som ansvarar för fordonen och med behöriga nationella myndigheter. Larmnummer för att kontakta polismyndigheterna i de medlemsstater som passeras eller i värdmedlemsstaten eller värdmedlemsstaterna ska vara tillgängliga i fordonet.

3. Fordon ska vara utrustade på ett sätt som gör det möjligt att registrera tidpunkt och plats för alla kontantleveranser/hämtningar för att vid varje tidpunkt kunna kontrollera andelen kontantleveranser/hämtningar som det hänvisas till i artikel 1 a.

4. När fordon är utrustade med IBNS, ska det använda IBNS uppfylla de principer som föreskrivs i bilaga III till denna förordning och ha godkänts i en deltagande medlemsstat. Som svar på en eventuell begäran om verifikation från myndigheterna i hemmedlemsstaten, värdmedlemsstaten eller den medlemsstat som passeras ska företag som utför gränsöverskridande penningtransporter i fordon som är utrustade med IBNS inom 48 timmar skriftligen bestyrka att den använda IBNS-modellen är godkänd.

Artikel 8 – De nationella polisstyrkornas roller

Denna förordning påverkar inte tillämpningen av nationella regler som kräver

- att polisen informeras om alla penningtransporter i förväg,

- att värdetransportfordon är försedda med en utrustning som ger polisen möjlighet att spåra dem på distans,

- att punkt-till-punkt-transporter som gäller stora penningbelopp ska eskorteras av polis.

Artikel 9 – Regler för att garantera säkerheten på leverans-/upphämtningsplatser för kontanter i värdmedlemsstaten eller värdmedlemsstaterna

Denna förordning påverkar inte tillämpningen av nationella regler som styr värdetransportpersonalens agerande utanför värdetransportfordonen och säkerheten på de platser där kontanter levereras och/eller hämtas upp i den berörda medlemsstaten.

Artikel 10 – Tagande ur omlopp av neutraliserade sedlar

Värdetransportföretag som bedriver verksamhet enligt bestämmelserna i denna förordning ska ta alla sedlar ur omlopp som kan förmodas ha blivit missfärgade eller neutraliserade på annat sätt av IBNS i samband med att de utfört sin transportverksamhet. De ska överlämna dessa sedlar till den relevanta centralbanksfilialen i sin hemmedlemsstat. Om de neutraliserade sedlarna har samlats in i en värdmedlemssstat ska dess centralbank informeras av centralbanken i värdetransportföretagets hemmedlemsstat.

Artikel 11– Ömsesidig information

1. Medlemsstaterna ska till kommissionen översända de i artkikel 8 och 9 nämnda reglerna tillsammans med uppgifter om vilka IBNS de har godkänt och ska omedelbart informera om eventuella ändringar som påverkar dessa regler och godkännanden. Kommissionen ska se till att de reglerna liksom en förteckning över godkända IBNS på lämpligt sätt offentliggörs på alla i de deltagande medlemsstaterna relevanta officiella EU-språken, så att samtliga aktörer vid gränsöverskridande värdetransporter snabbt informeras om dem.

2. Medlemsstaterna ska föra register över alla företag som de har beviljat licens för gränsöverskridande värdetransporter och ska informera varandra om dess innehåll. De ska uppdatera registret med eventuella ändringar, inklusive eventuella beslut om att ogiltigförklara eller dra tillbaka en licens enligt artikel 22 och ska omedelbart informera varandra om uppdateringen.

3. Vid genomförandet av artikel 5.1 a ska hemmedlemsstaten ta vederbörlig hänsyn till uppgifter om värdetransportpersonal i straffregistret, samt uppgifter om gott anseende och integritet beträffande dessa personer som den meddelats av värdmedlemsstaten.

4. Grannmedlemsstater ska informera varandra om sina specifika utbildningskrav för värdetransportpersonal med avseende på den särskilda grundutbildning som avses i artikel 5.1 c.

5. Medlemsstaterna ska offentliggöra och informera varandra om adresser och andra kontaktuppgifter till de nationella kontaktpunkter som avses i artikel 6.5 och om annan relevant nationell lagstiftning.

6. Om en medlemsstat beslutar att dra tillbaka de vapenlicenser det har utfärdat till en medlem av värdetransportpersonalen i ett företag som är etablerat i en annan medlemsstat ska den informera den beviljande myndigheten i hemmedlemsstaten om detta.

Artikel 12 –Förhandsinformation innan den gränsöverskridande transporten påbörjas

1. Ett företag som innehar en licens för gränsöverskridande värdetransporter ska i tillräcklig god tid i förväg informera den beviljande myndigheten om namnen på den eller de medlemsstater där det kommer att utföra värdetransporter. Hemmedlemsstaten ska därefter omedelbart meddela den eller de berörda medlemsstaterna om att de gränsöverskridande transporterna kommer att inledas.

2. Ett företag som avser att utföra gränsöverskridande transport av kontanter ska på förhand till de relevanta myndigheter som värdmedlemsstaten eller värdmedlemsstaterna angivit namnen på uppge vilka personer som kan komma att utföra sådana transporter på dess/deras territorium.

AVSNITT 2: SÄRSKILDA BESTÄMMELSER FÖR VARJE TRANSPORTTYP

Artikel 13 – Transport av sedlar i ett obepansrat omärkt fordon som är utrustat med IBNS

Företag som innehar en licens för gränsöverskridande värdetransporter får utföra gränsöverskridande vägtransporter av eurosedlar med ett obepansrat fordon som är utrustat med IBNS, under förutsättning att följande villkor är uppfyllda:

a) Fordonet ska vara omärkt.

b) Det måste finnas minst två personer ur värdetransportpersonalen per fordon och de får inte bära uniform.

Artikel 14 – Transport av sedlar i ett obepansrat fordon med en tydlig märkning som anger att det är utrustat med IBNS

Företag som innehar en licens för gränsöverskridande värdetransporter får utföra gränsöverskridande vägtransporter av eurosedlar med ett obepansrat fordon som är utrustat med IBNS, under förutsättning att följande villkor är uppfyllda:

a) Fordonet ska vara försett med mycket tydliga markeringar som anger att det är utrustat med IBNS. Markeringarna ska motsvara det piktogram som avbildas i bilaga IV.

b) Det måste finnas minst två personer ur värdetransportpersonalen per fordon.

Artikel 15 – Transport av sedlar i ett fordon med bepansrad hytt som är utrustat med IBNS

Företag som innehar en licens för gränsöverskridande värdetransporter får utföra gränsöverskridande vägtransporter av eurosedlar i ett fordon med bepansrad hytt utrustat med IBNS, under förutsättning att följande villkor är uppfyllda:

a) Fordonets bepansrade hytt ska minst kunna motstå vapeneld från ett skjutvapen av typ Kalashnikov med en kaliber på 7,62 mm.

b) Fordonet ska vara försett med mycket tydliga markeringar som anger att det är utrustat med IBNS. Markeringarna ska motsvara det piktogram som avbildas i bilaga IV.

c) Värdetransportpersonalen ska bära skottsäkra västar som minst uppfyller normen VPAM klass 5, NIJ IIA eller motsvarande standard.

d) Det måste finnas minst två personer ur värdetransportpersonalen per fordon.

Artikel 16 – Sedeltransport i ett helbepansrat fordon som inte är utrustat med IBNS

Företag som innehar en licens för gränsöverskridande värdetransporter får utföra gränsöverskridande vägtransporter av eurosedlar med ett helbepansrat fordon som inte är utrustat med IBNS, under förutsättning att följande villkor är uppfyllda:

a) De delar av fordonet där värdetransportpersonalen befinner sig ska minst kunna motstå vapeneld från ett skjutvapen av typ Kalashnikov med en kaliber på 7,62 mm.

b) Värdetransportpersonalen ska bära skottsäkra västar som minst uppfyller normen VPAM klass 5, NIJ IIIA eller motsvarande standard.

c) Det måste finnas minst tre personer ur värdetransportpersonalen per fordon.

Artikel 17 – Transport av sedlar i ett helbepansrat fordon som är utrustat med IBNS

Företag som innehar en licens för gränsöverskridande värdetransporter får utföra gränsöverskridande vägtransporter av eurosedlar i ett helbepansrat fordon som är utrustat med IBNS, med förbehåll för de villkor som anges i artiklarna 15 b, 16 a och 16 b i denna förordning.

Det måste finnas minst två personer ur värdetransportpersonalen per fordon.

Artikel 18 – Transport av mynt i ett obepansrat fordon

Företag som innehar en licens för gränsöverskridande värdetransporter får utföra gränsöverskridande vägtransporter av euromynt med ett fordon som enbart fraktar mynt, under förutsättning att följande villkor är uppfyllda:

a) Fordonet ska vara omärkt.

b) Det måste finnas minst två personer ur värdetransportpersonalen per fordon och de får inte bära uniform.

Transporter som innehåller både mynt och sedlar ska omfattas av artikel 13–17, utan att det påverkar tillämpningen av artikel 20, beroende på vilken typ av fordon och utrustning som används.

Artikel 19 – Transport av mynt i ett fordon med bepansrad hytt

Företag som innehar en licens för gränsöverskridande värdetransporter får utföra gränsöverskridande vägtransporter av euromynt med ett fordon som enbart fraktar mynt, under förutsättning att följande villkor är uppfyllda:

a) Fordonets hytt ska vara bepansrad och fordonet ska vara försett med mycket tydliga markeringar som anger att det enbart fraktar mynt. Markeringarna ska motsvara det piktogram som avbildas i bilaga V.

b) Fordonets bepansrade hytt ska minst kunna motstå vapeneld från ett skjutvapen av typ Kalashnikov med en kaliber på 7,62 mm.

c) Värdetransportpersonalen ska bära skottsäkra västar som minst uppfyller normen VPAM klass 5, NIJ IIIA eller motsvarande standard.

d) Det måste finnas minst två personer ur värdetransportpersonalen per fordon.

Transporter som innehåller både mynt och sedlar ska omfattas av artikel 13–17, utan att det påverkar tillämpningen av artikel 20, beroende på vilken typ av fordon och utrustning som används.

Artikel 20 – Nationella undantagsbestämmelser

a) En medlemsstat får besluta att artiklarna 13, 14, 15, 16 eller 17 ska vara tillämpliga respektive inte ska vara tillämpliga på gränsöverskridande vägtransporter av sedlar på dess territorium, under förutsättning att den inte tillåter jämförbara transportsätt för inhemska värdetransporter och under förutsättning att åtminstone en av dessa artiklar äger tillämpning på dessa territorium. Ett möjligt undantag från artikel 16 får inte omfatta punkt-till-punkt-transporter.

b) En medlemsstat får besluta att antingen artikel 18 eller 19 inte är tillämplig på gränsöverskridande vägtransporter av mynt som utförs på dess territorium, under förutsättning att den inte tillåter jämförbara transportsätt för inhemska värdetransporter.

c) När det gäller tillämpningen av artiklarna 13, 14, 15 och 17 får en medlemsstat besluta att endast IBNS från plats till plats får användas på dess territorium för att betjäna bankautomater utanför bankens lokaler, under förutsättning att samma regler gäller för inhemska värdetransporter.

d) Den berörda medlemsstaten ska meddela kommissionen sitt beslut att utnyttja en eller flera av de ovan nämnda undantagen i denna artikel, vilket ska säkerställa att ett motsvarande förhandsmeddelande om detta offentliggörs i Europeiska unionens officiella tidning . Undantaget ska träda i kraft en månad efter offentliggörandet av förhandsmeddelandet. Medlemsstaterna får häva ett undantag med användning av samma förfarande.

e) Om en värdmedlemsstat eller en medlemsstat som passeras konstaterar allvarliga brister i ett IBNS i fråga om de tekniska prestanda som normalt krävs, dvs. att det är möjligt att komma åt kontanterna utan att neutraliseringsmekanismen utlöses eller att IBNS har modifierats efter godkännande så att det inte längre uppfyller kriterierna för godkännande, ska den informera kommissionen och den medlemsstat som har godkänt systemet om detta och kan begära att det IBNS-systemet testas på nytt. I avvaktan på dessa nya tester får medlemsstaterna tillfälligt förbjuda användningen av det IBNS-systemet på sitt territorium. De ska utan dröjsmål informera kommissionen och de övriga medlemsstater som denna förordning är tillämplig på.

AVSNITT 3: SLUTBESTÄMMELSER

Artikel 21 – Kontroll

Hemmedlemsstater och värdmedlemsstater ska säkerställa att de bestämmelser som fastställs i denna förordning efterlevs, till exempel genom slumpmässiga kontroller utan förvarning. Dessa kontroller ska äga rum minst en gång om året.

Artikel 22 – Påföljder

1. Om de behöriga nationella myndigheterna finner att det har skett en överträdelse av något av de villkor enligt vilka licensen för gränsöverskridande värdetransporter beviljades, ska den beviljande myndigheten besluta om huruvida man ska skicka en varning till det berörda företaget, förelägga böter, tillfälligt dra in licensen för en period på mellan två veckor och två månader eller helt dra tillbaka licensen, beroende på överträdelsens art och allvarliga natur. Den beviljande myndigheten kan också förbjuda det berörda företaget att ansöka om en ny licens under en period på högst fem år.

2. Den medlemsstat som passeras eller värdmedlemsstaten ska meddela varje eventuell överträdelse av denna förordning – inberäknat överträdelser av de nationella regler som avses i artikel 8 och 9 - till de behöriga nationella myndigheterna i hemmedlemsstaten som ska besluta om en lämplig påföljd. Den medlemsstat som passeras eller värdmedlemsstaten får vidare förelägga böter vid överträdelse av de nationella regler som avses i artikel 8 och 9 eller av de nationella undantag som avses i artikel 20 i denna förordning. Den kan dessutom besluta att inte tillåta värdetransportpersonal som har gjort sig skyldiga till sådana överträdelser att utföra gränsöverskridande transporter av kontanter på sitt territorium om överträdelsen kan tillskrivas dem.

3. Den medlemsstat som passeras eller värdmedlemsstaten får tillfälligt dra in ett värdetransportföretags rätt att utföra vägtransporter av eurokontanter på sitt territorium för en period på högst två månader i avvaktan på ett beslut av den beviljande myndigheten i hemmedlemsstaten i följande fall:

a) Om bestämmelserna i denna förordning gällande minsta antal värdetransportpersonal per fordon eller gällande vapen inte har följts.

b) Om ett värdetransportföretag utför sin transportverksamhet på ett sätt som utgör fara för allmän ordning.

c) Vid upprepade överträdelser av denna förordning.

4. Den medlemsstat som utfärdade vapenlicensen kan vidare besluta att lagföra värdetransportpersonalen enligt sina nationella regler i händelse av överträdelse av dess nationella vapenlagstiftning.

5. Dessa påföljder bör alltid stå i proportion till hur allvarlig överträdelsen är.

Artikel 23 –Säkerhetsåtgärder i nödsituationer

1. Genom undantag från den allmänna regeln får en medlemsstat besluta att införa tillfälliga säkerhetsåtgärder utöver dem som avses i dessa regler i händelse av ett allvarligt problem som har stor inverkan på värdetransporternas säkerhet. Dessa tillfälliga åtgärder ska gälla alla värdetransporter på hela eller delar av medlemsstatens territorium, ska gälla i högst fyra veckor och ska snarast meddelas till kommissionen. Kommissionen ska se till att informationen offentliggörs omgående genom lämpliga kanaler.

2. För en förlängning av de tillfälliga åtgärder som avses i punkt 1 utöver en period på fyra veckor krävs ett förhandsgodkännande från kommissionen. Kommissionen ska inom 72 timmar efter att ha mottagit en sådan begäran besluta om huruvida ett sådant godkännande kan beviljas.

Artikel 24 – Avlöning av värdetransportpersonal som utför gränsöverskridande transporter

Värdetransportpersonal som utför gränsöverskridande transporter i den mening som avses i denna förordning ska garanteras den relevanta minimilönen, inklusive övertidsersättning, i värdmedlemsstaten i överensstämmelse med bestämmelserna i artikel 3.1 c i direktiv 96/71/EG. Om den relevanta minimilönen i värdmedlemsstaten är högre än den lön den anställde uppbär i hemmedlemsstaten ska den relevanta minimilönen, inklusive övertidsersättning, i värdmedlemsstaten gälla för hela arbetsdagen. Om transport utförs i flera värdmedlemsstater under en dag och fler än en av dessa medlemsstater har högre relevanta minimilöner än den lön som gäller i hemmedlemsstaten ska den högsta av de minimilönerna, inklusive övertidsersättning, gälla för hela arbetsdagen.

Om det emellertid framgår av befintliga kontrakt, lagar och andra föreskrifter liksom även praktiska överenskommelser att en värdetransportanställd kommer att utföra gränsöverskridande transporter under mer än 100 arbetsdagar under ett kaldenderår i en annan medlemsstat ska de anställningsvillkor som det hänvisas till i bestämmelserna i direktiv 96/71/EG tillämpas fullt ut för alla arbetsdagar som helt eller delvis tillbringas i värdmedlemsstaten under det kalenderåret.

För att fastställa de relevanta anställningsvillkoren ska artikel 4 i direktiv 96/71/EG äga motsvarande tillämpning.

Artikel 25 – Kommittén för gränsöverskridande transport av eurokontanter

1. En kommitté för gränsöverskridande transport av eurokontanter ska inrättas. Den ska ledas av kommissionen och bestå av två representanter per medlemsstat som omfattas av denna förordning, tillsammans med två representanter för Europeiska centralbanken.

2. Kommittén ska sammanträda minst en gång om året för att utbyta synpunkter om genomförandet av denna förordning. Den ska för detta ändamål samråda med intressenterna i branschen, liksom med arbetsmarknadens parter, och när så är lämpligt beakta deras synpunkter. Den ska rådfrågas om förberedandet av den översyn som nämns i artikel 26.

Artikel 26 – Översyn

Kommissionen ska rapportera till Europaparlamentet och rådet om genomförandet av denna förordning senast två år efter dess ikraftträdande och därefter var femte år. Den ska för detta ändamål samråda med intressenterna i branschen liksom med arbetsmarknadens parter. Rapporten ska bland annat innehålla en undersökning av möjligheten att införa gemensamma utbildningskrav för värdetransportpersonals bärande av vapen och noggrant beakta den tekniska utvecklingen på IBNS-området samt bedöma om förordningen behöver ändras i enlighet med detta.

Artikel 27 – Ändring av tekniska föreskrifter

Kommissionen får genom delegerade akter i enlighet med artiklarna 28, 29 och 30, anta ändringar av de tekniska föreskrifter om gällande standarder för bepansring av fordon, säkerhetsskåp som ska användas och skottsäkra västar, samt av bilaga III för att beakta tekniska framsteg och eventuella nya europeiska standarder.

Artikel 28 – Utövande av delegeringen

1. Kommissionen ska ges befogenhet att under obestämd tid anta de delegerade akter som avses i artikel 27.

2. När kommissionen antar en delegerad akt ska den samtidigt underrätta Europaparlamentet och rådet.

3. Kommissionens befogenhet att anta delegerade akter gäller på de villkor som fastställs i artikel 29 och 30.

Artikel 29 – Återkallande av delegeringen av befogenheter

1. Den delegering av befogenheter som avses i artikel 27 får när som helst återkallas av Europaparlamentet eller rådet.

2. Den institution som har inlett ett internt förfarande för att besluta huruvida en delegering av befogenheter ska återkallas ska underrätta den andra institutionen och kommissionen inom rimlig tid innan det slutliga beslutet fattas samt ange vilka delegerade befogenheter som kan komma att återkallas och de eventuella skälen för detta.

3. Beslutet om återkallande avslutar den delegering av de befogenheter som anges i beslutet. Det får omedelbar verkan eller blir gällande vid ett senare däri fastställt datum. Beslutet påverkar inte sådana delegerade akter som redan trätt i kraft. Det ska offentliggöras i Europeiska unionens officiella tidning.

Artikel 30 –Invändning mot delegerade akter

1. Europaparlamentet och rådet får invända mot en delegerad akt inom en period på tre månader från delgivningsdagen. På Europaparlamentets eller rådets initiativ får fristen förlängas med en månad.

2. Om varken Europaparlamentet eller rådet vid fristens utgång invänt mot den delegerade akten ska den delegerade akten offentliggöras i Europeiska unionens officiella tidning och träda i kraft den dag som föreskrivs i den.

Den delegerade akten får offentliggöras i Europeiska unionens officiella tidning och träda i kraft innan denna period löper ut, förutsatt att både Europaparlamentet och rådet har underrättat kommissionen om att de inte har för avsikt att göra invändningar.

3. Om Europaparlamentet eller rådet invänder mot en delegerad akt, får den inte träda i kraft. Den institution som invänt mot en delegerad akt ska ange skälen för detta.

Artikel 31 Ikraftträdande

Denna förordning träder i kraft sex månader efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning .

Den är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.

Utfärdad i Bryssel den […]

På Europaparlamentets vägnar På rådets vägnar

Ordförande Ordförande […] […]

BILAGA I SÄKERHETSKOMPONENTER I LICENSEN FÖR GRÄNSÖVERSKRIDANDE VÄRDETRANSPORTER

Licensen för gränsöverskridande värdetransporter måste innehålla minst två av följande säkerhetskomponenter:

- Ett hologram.

- Särskilda fibrer i pappret vilka blir synliga i ultraviolett ljus.

- Minst en rad i mikrotryck (text synlig enbart med förstoringsglas och som inte återges av fotokopieringsmaskiner).

- Tecken, symboler eller mönster med taktil effekt.

- Dubbel numrering: serienummer på licensen för gränsöverskridande värdetransporter, på den bestyrkta kopian av detta eller på förartillståndet liksom, i varje enskilt fall, utfärdandenumret.

- En säkerhetsutformad bakgrund med fint guillochemönster och iristryck.

BILAGA II MODELL FÖR LICENS FÖR GRÄNSÖVERSKRIDANDE VÄRDETRANSPORTER

EUROPEISKA UNIONEN

(Färg Pantone-skär 176, format DIN A4 i cellulosa papper med en vikt av 100 g/m2 eller mer)

(Första sidan av tillståndet)

(Texten ska skrivas på det officiella språket eller ett av de officiella språken i den medlemsstat som utfärdar licensen)

Landsbeteckning[12] för den medlemsstat som utfärdar licensen Den beviljande myndighetens namn: |

LICENS nr ...

(eller)

BESTYRKT KOPIA Nr

för yrkesmässig gränsöverskridande vägtansport av eurokontanter

Denna licens ger[13] | ................................................................................................................. |

............................................................................................................................................................................................. |

rätt att åta sig yrkesmässig gränsöverskridande vägtransport av eurokontanter oavsett färdväg för resor eller delsträckor av resor som genomförs inom unionens territorium i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr …/20xx av den … om yrkesmässig gränsöverskridande vägtransport av eurokontanter mellan medlemsstaterna i euroområdet och rådets förordning (EU) nr …/20xx om utvidgningen av tillämpningsområdet för Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr …/20xx och i överensstämmelse med de allmänna bestämmelserna för denna licens.

Särskilda anmärkningar: | ............................................................................................................................................................ |

Denna licens är giltig i fem år från och med den … | till………………………………. |

Utfärdad i …………………………………. | den ….…………………………………………………………... |

[14].................................................................

Licensens andra sida)

(Texten ska skrivas på det officiella språket eller ett av de officiella språken i den medlemsstat som utfärdar licensen)

ALLMÄNNA BESTÄMMELSER

Denna licens utfärdas enligt förordning (EU) Nr…/20xx gränsöverskridande vägtransport av eurokontanter mellan medlemsstaterna i euroområdet.

Den ger innehavaren rätt att åta sig yrkesmässig gränsöverskridande vägtransport av eurokontanter enligt definitionen i förordning (EG) Nr…/20xx, oavsett färdväg för resor eller delsträckor av resor som genomförs inom territoriet för de medlemsstater som omfattas av förordning (EU) Nr…/20xx och med förbehåll för de villkor som anges I denna licens.

Licensen är personlig och får inte överlåtas.

Licenshandlingen i original ska förvaras av transportföretaget.

En bestyrkt kopia av licensen ska medföras i värdetransportfordonet.

Originalet eller en bestyrkt kopia av licensen ska uppvisas på begäran av en tjänsteman som är bemyndigad att utföra sådana kontroller.

Utan att det påverkar tillämpningen av bestämmelserna i förordning (EU) Nr…/20xx ska innehavaren följa gällande lagar och andra föreskrifter i varje medlemsstat, särskilt med avseende på transport- och trafikområdet.

BILAGA III INTELLIGENT SYSTEM FÖR NEUTRALISERING AV SEDLAR (IBNS)

I. Definitioner och allmänna bestämmelser

För definitionerna av ”säkrat område”, ”säker plats”, ”intelligent system för neutralisering av sedlar (IBNS)” och ”obrutet IBNS” hänvisas till artikel 1 l, 1 m, 1 n respektive 1 o i denna förordning.

Ett IBNS kan antingen innehålla sedlar (med eller utan emballage) eller en bankautomatkassett, s. k. ATM-kassett.

Ett IBNS måste ha blivit godkänt i en medlemsstat i euroområdet för att kunna användas för gränsöverskridande transport av eurokontanter enligt denna förordning. Godkännandet ska göras enligt en befintlig särskild europeisk standard. Så länge en sådan standard saknas måste godkännandet ske i enlighet med bestämmelserna i denna bilaga.

II. Förfarande för godkännande av IBNS

a) för att kunna godkännas måste ett IBNS ha genomgått tester i ett av en medlemsstat i euroområdet godkänt eller erkänt provningslaboratorium.

Dessa tester ska göra det möjligt att säkerställa att ett IBNS uppfyller följande tekniska prestanda:

i) Krav på övervakningssystemets huvudfunktioner

- Instruktionerna rörande villkoren för tillträde till och användning av systemet ska kunna övervakas och registreras löpande.

- Efterlevnaden av dessa instruktioner ska kunna kontrolleras löpande och onormala situationer upptäckas.

- Sedlarna ska automatiskt och omedelbart kunna neutraliseras om instruktionerna inte följs, onormala situationer upptäcks eller om sedelboxen öppnas utanför de förprogrammerade perioderna och/eller platserna.

ii) Platser där övervakningssystemet kan programmeras, samt värdetransportpersonalens möjligheter att påverka hur ett IBNS fungerar

Ett IBNS får endast kunna programmeras på ett säkrat område. Ett obrutet IBNS får endast programmeras på en säker plats.

Värdetransportpersonal får inte på något sätt kunna påverka ett IBNS sätt att fungera utanför de förprogrammerade tidsperioderna och/eller platserna. Om neutraliseringen utlöses med ett tidsförskjutningssystem får emellertid värdetransportpersonalen kunna omstarta tidsförskjutningen en gång.

iii) Platser där ett IBNS får öppnas (för obrutnas system)

Ett IBNS får endast öppnas på de förprogrammerade bestämmelseorterna.

b) Ett IBNS ska testas på nytt vart femte år, oberoende av om den nationella provningen har utfärdats för en obegränsad period. Om de nya testerna inte längre är entydiga är godkännandet inte längre giltigt för gränsöverskridande transporter enligt denna förordning.

c) För att klara testet måste ett av följande resultat uppnås:

- Under utförandet av testerna var det inte möjligt att komma åt sedlarna och inga skador uppstod på IBNS, vars mekanism förblev intakt.

- Under utförandet av testerna skadades IBNS, men det var inte möjligt att komma åt sedlarna utan att utlösa neutraliseringssystemet.

III. Provningsförfaranden

I denna bilaga fastställs testmetoden och standarder för resultat som de testade systemen måste uppnå. Anpassningar får dock göras på nationell nivå för att samordna dem med de befintliga testprotokoll som laboratorierna i varje medlemsstat följer.

a) Test av IBNS motståndskraft mot olika manipulations- eller åverkansscenarier.

Medlemsstaterna åläggs att utföra sex av de olika simulerade manipulations-/åverkansscenarierna, men de övriga får också utföras i enlighet med tillämpliga nationella regler.

För vart och ett av de utförda testerna ska resultatet vara godkänt i den mening som avses i II c ovan.

- obligatoriska tester:

- 1 – avbrott i strömförsörjningen,

- 2 - inbrytning i sedelboxen,

- 3 – öppnande av sedelboxen med våldsåverkan (slägga),

- 4 – snabb uppskärning (”guillotinering”),

- 5 – nedsänkning i vätska,

- 6 – gradvis och omedelbar exponering för extrema temperaturer (varmt eller kallt), t. ex. avkylning i flytande kväve och uppvärmning i en förupphettad ugn.

- rekommenderade tester som även kan utföras:

- 7 – förmåga att motstå vapeneld (t. ex. med 12-kalibers patroner),

- 8 – användning av kemikalier.

- 9 – fritt fall,

- 10 – exponering mot betydande elektromagnetiska stötar, och

- 11 – exponering mot betydande elektrostatiska stötar.

b) Den effektivitet med vilken sedlar neutraliseras.

För närvarande används missfärgning, kemisk destruering och förbränning. Förteckningen över använda processer är inte uttömmande utan endast vägledande.

Efter ett obehörigt försök att få tillgång till penningmedlen genom olika former av manipulation/åverkan måste sedlarna antingen förstöras eller missfärgas. Minst tre tester måste utföras.

100 % av sedlarna måste oåterkalleligt neutraliseras. Det måste vidare vara uppenbart för varje innehavare av sedlarna att de har varit blivit neutraliserade.

Minst 10 % av ytan på båda sidor av varje sedel måste ha missfärgats om sedlarna ligger i säkerhetssäckar. Om sedlar inte ligger i säkerhetssäckar måste minst 20 % av ytan på båda sidor av varje sedel ha missfärgats. För destrueringssystem måste i båda fallen minst 20 % av varje sedels yta ha förstörts.

c) Innehållet i testerna av sedlarnas förmåga att motstå tvättning – För IBNS som använder svärtning.

För sådan ”tvättning” måste olika produkter och kombinationer av produkter användas. Olika scenarier måste prövas för att variera temperatur och varaktighet vid tvättningen. Två förfaranden måste användas för dessa tvättningstester:

- tvättning ska utföras omedelbart efter det att sedlarna missfärgats.

- och tvättning ska utföras 24 timmar efter det att sedlarna missfärgats.

Dessa tester måste utföras på ett representativt urval äkta sedlar som används i euroområdet.

Ett av följande resultat måste ha uppnåtts efter det att dessa tester avslutats:

- Tvättningen ledde till att sedlarna förstördes.

Tvättningen efterlämnade synligt bläck på minst 10 % av ytan på varje sedel (svärtningstest av det använda bläcket).

- Tvättningen ledde till att sedlarnas ursprungliga färg förändras.

IV. Säkerhetsgarantier för de använda systemen

Kemiska ämnen som utlöses från IBNS för att neutralisera sedlar kan eventuellt omfattas av förordning (EG) Nr 1907/2006 om registrering, utvärdering, godkännande och begränsning av kemikalier (Reach)[15]. Denna förordning behandlar risker för människors hälsa och miljön från tillverkade, importerade eller enbart använda ämnen som ingår i en blandning eller i en produkt.

För att ett IBNS ska bli godkänt måste tillverkaren kontrollera om det är nödvändigt att registrera eller anmäla ämnen som ingår i dess produkter eller att upplysa kunderna om säker användning. Tillverkaren kan också vara ålagd rättsliga förpliktelser om dessa ämnen är upptagna på kandidatlistan över ämnen som inger mycket stora betänkligheter eller listan över ämnen som kräver ett Reach-godkännande. Dessa förpliktelser gäller inte bara de förtecknade ämnena i sig eller i blandningar, utan också när dessa ämnen ingår i produkter.

IBNS-tillverkaren måste förse den godkännande myndigheten i medlemsstaten med ett certifikat som innehåller resultaten av denna kontroll och som anger att de ämnen eller beståndsdelar som används för att säkerställa destruktion eller neutralisering av penningmedel inte utgör en allvarlig hälsorisk för värdetransportpersonalen vid inandning eller kontakt med huden.

Certifikatet för detta ändamål kan inkludera en analys av riskerna vid exponering för kemikalierna, dvs. maximalt tillåten exponeringstid för en viss given kvalitet.

- BILAGA IV IBNS PIKTOGRAM

Piktogram värdetransportfordon utrustademed IBNS

[pic] |

Piktogram värdetransportfordon utrustade med IBNS

[pic] |

- BILAGA V PIKTOGRAM FÖR VÄRDETRANSPORTFORDON SOM UTESLUTANDE TRANSPORTERAR MYNT

[pic]

BILAGA VIINNEHÅLL I GRUNDUTBILDNING FÖR VÄRDETRANSPORTPERSONAL SOM UTFÖR GRÄNSÖVERSKRIDANDE TRANSPORTER AV KONTANTER

Värdetransportpersonal som deltar i yrkesmässig gränsöverskridande vägtransport av eurokontanter mellan medlemsstater i euroområdet ska

19. som ett minimikrav ha följt och avslutat den grundutbildning som fastställs i deras relevanta nationella lagbestämmelser och/eller relevanta kollektivavtal eller – om sådana saknas – utbildningskurser som anordnas av den nationella sammanslutningen för värdetransport/bevakningsbranschen eller av företaget internt,

20. ha klarat den examen som följer på denna grundutbildning eller varje annat förfarande som syftar till att pröva inlärningsresultatet, och

21. fullt ut följt och avslutat de kompletterande utbildningsmoment som fastställs i denna bilaga, och som minst omfattar följande:

22. Gränsöverskridande värdetransportrutiner.

23. EU-lagstiftning om värdetransporter.

24. Gällande nationell lagstiftning om värdetransporter i den eller de medlemsstater som passeras och i den eller de medlemsstater som betjänas.

25. Trafikbestämmelser för värdetransporter i den eller de medlemsstater som passeras och i den eller de medlemsstater som betjänas (inklusive värdetransportfordons rätt att använda särskilda körbanor).

26. Nationella säkerhetsmässiga uppföranderegler i händelse av angrepp i den eller de medlemsstater som passeras och i den eller de medlemsstater som betjänas.

27. Organisation av och operativa procedurer för värdetransporter som skyddas av IBNS[16]-teknik i den eller de medlemsstater som passeras och i den eller de medlemsstater som betjänas.

28. Gällande nationella operativa uppföranderegler och föreskrifter i den eller de medlemsstater som passeras och i den eller de medlemsstater som betjänas.

29. Nationella uppföranderegler i nödsituationer i den eller de medlemsstater som passeras och i den eller de medlemsstater som betjänas i händelse av motorhaveri, trafikolyckor, samt vid tekniska och mekaniska fel på värdetransportutrustning eller fordon.

30. Nationella administrativa förfaranden och bolagsregler i den eller de medlemsstater som passeras och i den eller de medlemsstater som betjänas beträffande kommunikation med ledningscentral osv. i alla länder som passeras eller betjänas.

31. Information och utbildning rörande samarbete och lämpliga uppföranderegler för samarbete med nationella, regionala och lokala polisstyrkor även beträffande kontroller av värdetransportfordon och värdetransportpersonal.

32. Gällande nationell lagstftning och EU-lagstiftning och/eller gällande kollektivavtal om arbetstid, antal obligatoriska pauser i arbetet, arbetsvillkor, gällande löneförmåner osv.

33. Gällande nationell lagstiftning och EU-lagstiftning och/eller gällande kollektivavtal om värdetransportpersonalens viloperioder – när de krävs, hur ofta, varje viloperiods längd, om säker plats, om kommunikation med sambandscentraler osv.

34. Gällande säkerhetsbestämmelser för leverans/upphämtning (säker plats, hantering av gaturisk osv.).

35. Relevant nationell lagstiftning om användning och uppbevarande av vapen.

36. Offensiva och defensiva körtekniker.

37. Relevant utbildning om användningen av GPS, telefon och annan teknisk utrustning/tekniska system som används vid gränsöverskridande värdetransporter.

38. Nationell arbetsmiljölagstiftning i den eller de medlemsstater som passeras och i den eller de medlemsstater som betjänas som är relevant för arbetstagare som utför värdetransporter och förflyttar sig i stora vägfordon, samt uppföranderegler i händelse av en anställds skada eller sjukdom.

39. Första-hjälpen-utbildning

Utbildningen bör vidare inbegripa följande moment:

- Förebyggande och avhjälpande åtgärder med avseende på stresshantering och våld från tredje man.

- Riskbedömning (arbetsrelaterad).

- Språkutbildning där så krävs för att uppfylla de språkkrav som föreskrivs i denna förordning (se artikel 5.2).

BILAGA VII EUROPARÅDETS GEMENSAMMA REFERENSNIVÅER

Nivå B1: Förmåga att förstå huvudinnehållet i en tydlig normal framställning om välkända företeelser som man regelbundet stöter på i arbetet, i skolan, på fritiden, osv. Förmåga att fungera i de flesta situationer som kan uppstå vid resor i länder eller områden där språket talas. Förmåga att skriva enkel, sammanhängande text om välkända ämnen eller ämnen av personligt intresse. Förmåga att beskriva upplevelser och intryck, drömmar, förhoppningar och ambitioner samt kortfattat motivera och förklara åsikter och framtidsplaner.

Nivå B1: Förmåga att förstå och använda familjära vardagsuttryck och mycket elementära fraser som syftar till att tillgodose konkreta behov. Förmåga att presentera sig själv och andra och kan ställa och besvara frågor om personupplysningar som t. ex. om var han eller hon bor, om bekanta och ägodelar. Förmåga att delta i enkla dialoger, förutsatt att den andra personen talar långsamt och tydligt och är beredd att hjälpa till.

[1] Följande organisationer var representerade: CEA (European insurance and reinsurance federation), CoESS (Confederation of European Security Services), EBF (European Banking Federation), Eurosystemet, EPC (European Payments Council), ESTA (European Security Transport Association), EURICPA (European Intelligent Cash Protection Association), EuroCommerce, Europol (European Police Office), MDWG (Mint Directors Working Group) och UNI-Europa (Union Network International – Europa).

[2] KOM(2009) 214 slutlig.

[3] Det rör sig här om transporter av kontanter i stora partier mellan värdedepåer som görs direkt från punkt till punkt utan några mellanliggande uppehåll (exempelvis från en nationell centralbanks filial till en värdetransportdepå). Dessa transporter betjänar inte slutkunderna och kvantiteterna är i allmänhet stora.

[4] Se http://ec.europa.eu/economy_finance/articles/euro/2010-02-26-cross-border-cash_en.htm

[5] Undersökningen visar att den potentiella marknaden på lång sikt, med antagande av att alla hinder för yrkesmässiga gränsöverskridande vägtransporter av kontanter i euro upphävs, skulle uppgå till 2,6 % av den totala marknaden (uttryckt som värdet av alla kontanter i euro som värdetransportföretagen har i order att transportera), vilket skulle motsvara ungefär 77 000 gränsöverskridande transporter (en transport definieras som ett värdetransportfordon som kör över gränsen två gånger, en gång på utresan och en gång på hemresan) som potentiellt kan komma att utföras varje år i de 11 länder i euroområdet som har landgränser mot andra länder i euroområdet.

[6] EUT C […], […], s. […].

[7] EUT C […], […], s. […].

[8] EUT L 300, 14.11.2009, s. 72.

[9] Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1889/2005 av den 26 oktober 2005 om kontroller av kontanta medel som förs in i eller ut ur gemenskapen (EUT L 309, 25.11.2005, s. 9)

[10] EGT L 139, 11.5.1998, s. 1.

[11] EUT L 17, 6.10.1958, s. 385, i ändrad lydelse.

[12] Medlemsstaternas landsbeteckningar ör de följande: Belgien, (BG) Bulgarien, (CZ) Tjeckien, (DK) Danmark, (D) Tyskland, (EE) Estland, (IE) Irland, (EL) Grekland, (E) Spanien, (F) Frankrike, (I) Italien, (CY) Cypern, (LV) Lettland, (LT) Litauen, (L) Luxemburg, (H) Ungern, (MT) Malta, (NL) Nederländerna, (A) Österrike, (PL) Polen, (P) Portugal, (RO) Rumänien, (SI) Slovenien, (SK) Slovakien, (FI) Finland, (S) Sverige, (UK) Förenade kungariket.

[13] Transportföretaget namn eller firma och fullständiga adress.

[14] Den beviljande myndighetens namn och adress.

[15] Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1907/2006 av den 18 december 2006 om registrering, utvärdering, godkännande och begränsning av kemikalier (Reach) och inrättande av en europeisk kemikaliemyndighet, EUT L 396, 30.12.2006.

[16] Enligt definitionen i artikel 1 n i denna förordning.