KOMMISSIONENS FÖRSTA RAPPORT TILL EUROPAPARLAMENTET OCH RÅDET om genomförandet av kapitalbasdirektivet (89/299/EEG)

SAMMANFATTNING

Detta är kommissionens första rapport till Rådet och Europaparlamentet om genomförandet av kapitalbasdirektivet (89/299/EEG), som i enlighet med artikel 2.2. i denna gemenskapstext kommer att föreläggas Europaparlamentet och Rådet.

I denna rapport beskrivs hur direktivets bestämmelser har genomförts av medlemsstaterna. Rapporten är delvis grundad på en studie som har utarbetats av en extern konsult för kommissionens räkning. Medan konsultens studie särskilt inriktas på hur de många villkorliga bestämmelserna i direktivet har genomförts, belyses i denna rapport i viss mån också direktivets praktiska betydelse samt möjliga områden för förbättringar.

I rapporten görs också ett försök att belysa de skillnader som föreligger mellan kapitalbasdirektivet och den kapitaldefinition som anges i Baselöverenskommelsen om kapitalkrav (den ram för kapitalkrav som utformats för internationellt verksamma banker i länderna inom G10-gruppen).

I slutsatserna till denna rapport föreslås en inriktning av möjliga åtgärder att vidta för att uppnå en mer harmoniserad definition av kapitalkrav. I rapporten föreslås att en förnyad undersökning av kapitalbasdirektivet företas av Rådgivande bankrörelsekommittén och dess arbetsgrupper. Denna undersökning bör innefatta olika sätt att begränsa konkurrensstörningar och stärka bankväsendet inom gemenskapen.

Kommissionen och de berörda medlemsstaterna i EU fortsätter också att spela en aktiv roll i Baselkommittén för banktillsyn och dess arbetsgrupper för att säkerställa en likartad definition av kapitalbas över hela världen och en likformig tillämpning av lagstadgade kapitalkrav. Detta kommer att hjälpa till att bevara de europeiska kreditinstitutens internationella konkurrenskraft. Arbetet inom Baselkommittén förväntas erbjuda tillfälle till värdefulla överväganden och förslag med avseende på en framtida översyn av kapitalbasdirektivet.

1. INLEDNING

I artikel 2.2 i rådets direktiv av den 17 april 1989 om kapitalbasen i kreditinstitut (89/299/EEG) föreskrivs att rådet, senast tre år efter det datum som det hänvisas till i artikel 9.1, skall framlägga en rapport för Europaparlamentet och rådet om tillämpningen av direktivet, om så krävs åtföljd av de förslag till ändringar som den anser vara nödvändiga. Enligt det näst sista skälet i ingressen till direktivet skall rapporten utarbetas "i avsikt att skärpa dess bestämmelser och därmed uppnå ökad samstämmighet när det gäller en gemensam definition av kapitalbasen.".

Vid tidpunkten för framläggandet av den ovan nämnda rapporten, den 1 januari 1996, inväntade emellertid kommissionen fortfarande resultatet av en studie över direktivets genomförande som höll på att utarbetas av en konsult på kommissionens begäran. För att kunna få med konsultstudiens slutsatser och dra de lämpliga slutsatserna från den, bedömde kommissionen det vara lämpligt att uppskjuta utarbetandet av rapporten intill dess kommissionen hade erhållit konsultstudien och haft möjlighet att kontrollera dess tillförlitlighet.

Kommissionen ansåg vidare att det var lämpligt att uppskjuta förberedandet av rapporten fram till dess det ändrade kapitalkravsdirektivet hade antagits, med hänsyn till de nära sambanden mellan direktiv 89/299/EEG och det direktivet.

Rådgivande bankrörelsekommittén har beaktat konsultstudien och flera medlemsstater har lämnat ytterligare kommentarer. Kommissionen förutsätter att de av konsultens slutsatser som inte kommenterades av medlemsstaterna före den 31 december 1997 är korrekta.

Direktiv 98/31/EG om ändring av rådets direktiv 93/6/EEC om kapitalkrav för investeringsföretag och kreditinstitut ("CAD II") antogs den 22 juni 1998.

I rapporten görs ett försök att beskriva och bedöma hur dessa gemenskapsbestämmelser har genomförts samt att presentera vissa möjliga åtgärder som bör vidtas på EU-nivå för att uppnå en mer enhetlig definition av kapitalbasen i syfte att förebygga konkurrensstörningar och stärka bankväsendet inom Europeiska unionen, vilket i förlängningen kommer att stärka konsumentskyddet och konsumenternas förtroende för bankväsendet.

Följande bilagor bifogas denna rapport :

- Bilaga I : Tabell över nationella genomförandeåtgärder

- Bilaga II : Instrument som får räknas in i det primära kapitalet (tier 1-kapital)

- Bilaga III : Tolkningsmeddelande XV/1100/95-rev.6

2. GENOMFÖRANDE AV DIREKTIVET

2.1. ALLMÄNT

Kapitalbasdirektivet har nu funnits i tio år. Direktivet var ett naturligt steg för vilket grunden redan lagts i rådets första direktiv om samordning av lagar och andra författningar om rätten att starta och driva verksamhet i kreditinstitut (77/780/EEG). I artikel 6 i det direktivet anges att "I avvaktan på ytterligare samordning skall de behöriga myndigheterna för uppföljande kontroll och när det i övrigt erfordras, utöver koefficienter som redan tillämpas av dem införa relationstal mellan kreditinstitutens olika tillgångar och/eller skulder, detta för att möjliggöra fortlöpande övervakning av institutens soliditet och likviditet samt andra omständigheter till skydd för sparmedel." Som ett resultat av denna bestämmelse i det första bankdirektivet har Rådgivande bankrörelsekommittén spelat en viktig roll vid utarbetandet av kapitalbasdirektivet och har tillsammans med GTIAD fortsatt att göra detta under hela den tid kapitalbasdirektivet varit i kraft.

Den definition av kapitalbas som föreskrivs i kapitalbasdirektivet grundas på arbetet inom Baselöverenskommelsen om kapitalkrav från 1988. Baselöverenskommelsen om kapitalkrav utgjorde resultatet av arbetet inom Baselkommittén för banktillsyn. Baselöverenskommelsen om kapitalkrav utformades för internationellt verksamma banker. I Baselkommittén ingår åtta EU-medlemsstater (Belgien, Frankrike, Tyskland, Italien, Luxemburg, Nederländerna, Sverige och Förenade kungariket) samt Förenta staterna, Kanada, Japan och Schweiz. Många andra länder har också antagit Baselöverenskommelsen om kapitalkrav för banker.

2.2. DIREKTIVETS SYFTE

Kapitalbasen i kreditinstitut kan tjäna som en buffert för förluster som inte motsvaras av en tillräcklig vinstvolym och kan även utgöra en viktig måttstock för de behöriga myndigheterna, särskilt vid bedömningen av kreditinstitutets soliditet samt för andra tillsynsändamål.

Kapitalbasen i ett kreditinstitut tjänar även till att säkerställa kreditinstitutets fortlevnad och att skydda insättarnas sparmedel. En harmonisering av bestämmelserna om definitionen och beräkningen av kapitalbasen förstärker tillsynen av kreditinstituten och bidrar till en fortsatt samordning inom banksektorn.

Kapitalbasdirektivet utgör en del av en bredare ansträngning att harmonisera miniminormer för tillsyn av finansinstitut inom EU i det dubbla syftet att trygga det finansiella systemets säkerhet och sundhet och att upprätta likvärdiga konkurrensvillkor för finansinstitut som konkurrerar med varandra på den inre marknaden.

2.3. DIREKTIVETS STRUKTUR

Kapitalbasdirektivet bestämmer sammansättningen och de grundläggande normerna för kapitalbasen i kreditinstitut. I direktivet anges kvalificerande kriterier för vissa poster som ingår i kapitalbasen. Det står emellertid medlemsstaterna fritt att tillämpa striktare regler.

I direktivet görs åtskillnad mellan, å ena sidan, poster som utgör primärt kapital (tier 1 enligt Baselterminologin) och, å andra sidan, poster som utgör supplementärt kapital (tier 2 enligt Baselterminologin). Direktivet återspeglar det förhållande att poster som utgör det supplementära kapitalet inte är av samma slag som de som ingår i det primära kapitalet. Summan av det supplementära kapital som ingår i kapitalbasen får inte överstiga primärkapitalet. Summan av vissa poster i det supplementära kapitalet får endast medräknas med ett belopp motsvarande högst hälften av det primära kapitalet.

För att undvika konkurrensstörningar får offentliga kreditinstitut i sin kapitalbas inte inräkna garantiförbindelser som utställts av medlemsstaterna eller lokala myndigheter.

I den allmänna principen i artikel 2.1 i direktivet föreskrivs att med iakttagande av de begränsningar som föreskrivs i artikel 6, ett kreditinstituts icke-gruppbaserade kapitalbas skall utgöras av följande poster :

1) Kapital som avses i artikel 22 i direktiv 86/635/EEG, till den del det är inbetalt, samt överkurs vid aktieemission, dock med undantag av kumulativa preferensaktier.

2) Reserver som avses i artikel 23 i direktiv 86/635/EEG samt balanserad vinst och förlust från föregående räkenskapsår.

Medlemsstaterna får medge kreditinstitut att inräkna interimsöverskott redan innan stämmobeslut föreligger, dock endast om sådant överskott verifierats av de för revision ansvariga och förutsatt att de behöriga myndigheterna finner det styrkt att beloppet räknats fram enligt de principer som anges i direktiv 86/635/EEG och att det beräknats netto, efter avdrag för förutsebara kostnader och utdelningar.

3) Uppskrivningsfond som avses i artikel 33 i rådets direktiv 78/660/EEG av den 25 juli 1978 grundat på artikel 54.3 g i fördraget om årsbokslut i vissa typer av bolag, senast ändrat genom direktiv 84/569/EEG.

4) Sådana reserveringar för allmänna risker i bankrörelse som avses i artikel 38 i direktiv 86/635/EEG.

5) Värderegleringskonton som avses i artikel 37.2 i direktiv 86/635/EEG ;

6) Övriga poster som avses i artikel 3 ;

7) Förpliktelser som gäller för medlemmar i kreditinstitut, bildade som kooperativa institut, och solidariska förpliktelser för låntagare hos vissa institut av sådan fondkaraktär som avses i artikel 4.1.

8) Kumulativa preferensaktier med bestämd löptid samt sådana skuldförbindelser med efterställd rätt till betalning som avses i artikel 4.3.

Avdrag för följande poster skall ske i enlighet med artikel 6 :

9) Kreditinstituts innehav av egna aktier till bokföringsvärde.

10) Immateriella anläggningstillgångar som avses i artikel 4.9 ("tillgångar") i direktiv 86/635/EEG.

11) Reella förluster under löpande räkenskapsår.

12) Sådana ägarposter i andra kreditinstitut och finansiella institut som motsvarar mer än 10 % av dessa instituts kapital, samt fordringar med efterställd rätt till betalning och sådana i artikel 3 nämnda instrument som ett kreditinstitut innehar hos andra kreditinstitut och finansiella institut, i vilka kreditinstitutet har en ägarandel som i varje enskilt fall motsvarar mer än 10 % av kapitalet.

I fall då aktier i ett annat kreditinstitut eller finansiellt institut innehas tillfälligt, i syfte att ge finansiellt bistånd för att rekonstruera och rädda institutet får tillsynsmyndigheten bortse från denna bestämmelse.

13) Ägarposter i andra kreditinstitut och finansiella institut, motsvarande högst 10 % av respektive instituts kapital, fordringar med efterställd rätt till betalning samt sådana i artikel 3 nämnda instrument som ett kreditinstitut innehar hos andra kreditinstitut och finansiella institut än dem som avses i punkt 12 och som tillsammans överstiger 10 % av det egna institutets kapitalbas beräknad före avdrag för posterna 12 och 13.

Intill dess bestämmelserna om sammanställning samordnats ytterligare får medlemsstaterna föreskriva att moderbolag, som är föremål för gruppbaserad tillsyn, vid beräkning av den egna icke gruppbaserade kapitalbasen inte behöver göra avdrag för ägarposter i andra kreditinstitut eller finansiella institut som omfattas av sammanställningen. Dessa bestämmelser skall gälla för alla tillsynsregler som harmoniserats genom gemenskapslagstiftning.

2.4. DIREKTIVETS INVERKAN

Det är viktigt att understryka den betydande inverkan detta rådsdirektiv har haft genom att det skapar en samstämmig definition av kapitalbasen i kreditinstitut på europeiska nivå. En gemensam grundläggande norm för kapitalbasen i kreditinstitut är en avgörande faktor vid upprättandet och översynen av den inre marknaden för finansiella tjänster.

Direktivet bidrar i betydande utsträckning till att säkerställa att de europeiska kreditinstituten är ekonomiskt sunda och till att skapa likvärdiga konkurrensvillkor mellan kreditinstituten i Europeiska unionen, vilket i förlängningen kommer att stärka konsumentskyddet och konsumenternas förtroende för bankväsendet.

2.5. KOPPLINGAR TILL ANDRA DIREKTIV

Kapitalbasdirektivet är grundläggande för tolkningen och genomförandet av flera andra rådsdirektiv, såsom det andra bankdirektivet (89/646), direktivet om kapitaltäckningsgrad för kreditinstitut (89/647/EEC), direktivet om kapitalkrav för värdepappersföretag och kreditinstitut (93/6/EEC), det ändrade direktivet om kapitalkrav för värdepappersföretag och kreditinstitut (98/31/EC), direktivet om gruppbaserad tillsyn över kreditinstitut (83/350), det ändrade direktivet om gruppbaserad tillsyn över kreditinstitut (92/30/EEC), direktivet om årsbokslut och sammanställd redovisning för banker och andra finansiella institut (86/635/EEC) och direktivet om övervakning och kontroll av kreditinstituts stora exponeringar (92/121/EEC). [1]

[1] I kapitalbasdirektivet (Artikel 1) hänvisas också till rådets första direktiv om samordning av lagar och andra författningar om rätten att starta och driva verksamhet i kreditinstitut (77/780/EEG och ändringar till detta) för definitionen av kreditinstitut.

Kapitalbasdirektivet är nödvändigt för genomförandet av rådets andra direktiv om samordning av lagar och andra författningar om rätten att starta och driva verksamhet i kreditinstitut (89/646/EEC) genom att det i det senare direktivet fastställs den minsta kapitalbas som krävs för att få tillstånd att starta och driva verksamhet i kreditinstitut. I det andra bankdirektivet föreskrivs också gränsvärden uttryckta i termer av kapitalbas för kreditinstituts kvalificerade innehav.

I kapitaltäckningsgradsdirektivet ("SRD"), som trädde i kraft samtidigt som kapitalbasdirektivet ("OFD"), föreskrivs en minsta kapitaltäckningsgrad för kreditinstitut, dvs. en minimikvot mellan kapitalbasen och dessa instituts riskviktade tillgångar. Samtidigt som de riskviktade tillgångarna är definierade i kapitaltäckningsgradsdirektivet ("SRD"), baseras detta på kapitalbasdirektivet ("OFD") vad gäller bestämningen av de poster som skall medräknas i kapitalbasen.

Kapitalkravsdirektiven ("CAD I" and "CAD II") har dels utsträckt tillämpningsområdet för minimikapitaltäckningsgraden till att även omfatta investeringföretag, och dels infört en ytterligare definition av kapitalbasen som endast är tillämplig i fråga om marknadsrisk som kreditinstitut och investeringsföretag är utsatta för. (Bilaga V om kapitalbasen från rådets direktiv 93/6/EEG om kapitalkrav för värdepappersföretag och kreditinstitut ("CAD I") och ändringarna av bilaga V i Europaparlamentets och rådets direktiv av den 22 juni 1998 om ändring av rådets direktiv 93/6/EEG om kapitalkrav för värdepappersföretag och kreditinstitut ("CAD II") bifogas denna rapport).

I kapitalbasdirektivet föreskrivs att närhelst det i samband med tillsyn är nödvändigt att bestämma storleken på den konsoliderade kapitalbasen för en grupp av kreditinstitut, skall den beräkningen göras i enlighet med direktivet om gruppbaserad tillsyn av kreditinstitut (92/30/EEG).

I direktivet föreskrivs också att den specifika bokföringsteknik som skall användas för beräkningen av kapitalbasen måste beakta bestämmelserna i direktiv 86/635/EEG om årsbokslut och sammanställd redovisning för banker och andra finansiella institut, i vilka vissa anpassningar till bestämmelserna i direktiv 78/660/EEG och 83/349/EEG grundat på artikel 54.3 g i fördraget om sammanställd redovisning har införlivats.

I exempelvis direktiv 92/121/EEG om övervakning och kontroll av kreditinstituts stora exponeringar, begränsas stora exponeringar till högst 25 % av ett kreditinstituts kapitalbas. Ett kreditinstitut får inte ha stora exponeringar som sammanlagt överstiger 800 % av institutets kapitalbas. Ett kreditinstitut måste rapportera alla stora exponeringar till deras behöriga myndigheter. Direktivet gäller gruppbaserad tillsyn.

Varje analys av de ekonomiska effekterna av kapitalbasdirektivet kommer i stor utsträckning att återspegla de samlade effekterna av andra rådsdirektiv. Sambandet mellan kapitalbasdirektivet och andra rådsdirektiv beskrivs när så krävs längre fram i rapporten.

2.6. ÄNDRINGAR AV DIREKTIVET

Kapitalbasdirektivet har varit föremål för två ändringar. Den första 1991 för att inkludera "reserveringar för allmänna risker i bankrörelse" i det ursprungliga kapitalbasdirektivet (91/633/EEG).

Den andra ändringen beslutades av rådet 1992 i direktiv 92/16/EEG för att inkludera ett tillfälligt undantag för danska hypoteksinstitut, samt ändra det förfarande som föreskrivs i artikel 8 (direktiv 92/16/EEG). Det tillfälliga undantaget för danska hypoteksinstitut gäller till år 2001.

Kommissionen har inkluderat kapitalbasdirektivet i ett utkast till förslag till direktiv, som skulle kodifiera flera direktiv i ett och samma direktiv.

2.7. GENOMFÖRANDE AV DIREKTIVET I ICKE MEDLEMSSTATER

Direktivet äger i enlighet med EES-avtalet tillämpning i Island, Liechtenstein och Norge, och EFTA:s övervakningsmyndighet förbereder en rapport om hur direktivet har genomförts i dessa länder.

2.8. GENOMFÖRANDE AV DIREKTIVET I MEDLEMSSTATERNA

Samtliga medlemsstater har informerat kommissionen om genomförandet av direktivet i enlighet med artikel 9.1. Inga problem har noterats vad gäller införlivandet av artikel 1. En tabell med en sammanställning över de nationella införlivandeåtgärderna återfinns i bilagan. Vissa nationella införlivandeåtgärder är något striktare än de miniminormer som krävs enligt direktivet, särskilt vad gäller ytterligare restriktioner för vilka poster som får medräknas i kapitalbasen och/eller krav på ytterligare avdrag vid beräkningen av kapitalbasen. Tolv medlemsstater har infört sådana striktare krav [2].

[2] Denna valmöjlighet anges uttryckligen i artikel 2.2, första stycket.

2.9. DEN NUVARANDE SITUATIONEN

Under det senaste året har en diskussion inletts både bland banklagstiftare, tillsynsorgan och branschen om huruvida de nuvarande bestämmelserna för kreditinstitut enligt kapitalbasdirektivet och direktivet om kapitaltäckningsgrad bör ses över. En översyn av 1988 års Baselöverenskommelse om kapitalkrav har även diskuterats.

En rad tekniska frågeställningar har uppkommit beträffande det nuvarande regelverket helt enkelt till följd av att det nu är tio år gammalt och inte täcker in nya inslag i utvecklingen. Dessa skulle kunna hanteras antingen genom tolkning eller översyn av de befintliga bestämmelserna.

Ett problem som gäller kapitalets sammansättning och kvalitet beror på innovationer i banksektorn i fråga om kapitalinstrumentens konstruktion. Dessa innovativa kapitalinstrument föreslås av bankerna att medräknas i särskilt det primära kapitalet (tier 1) eftersom de är kostnadseffektiva. De innefattar emellertid ofta särdrag som tenderar att urholka den rådande principen om en strikt definition av kapital och förstärka nödvändigheten för lagstiftarna att klargöra definitionens villkor och beståndsdelar.

Arbete på en översyn av kapitalreglerna har pågått sedan en viss tid tillbaka inom EU i Rådgivande bankrörelsekommittén, Arbetsgruppen för tolkning och tillämpning av bankdirektiven (GTIAD) och den tekniska underarbetsgruppen inom Rådgivande bankrörelsekommittén om kapitalregler samt, på det internationella planet, inom Baselkommittén. Alla dessa kommittéer har tagit upp frågeställningarna rörande den framtida kapitallagstiftningen och överväger för närvarande att besluta hur man bör gå vidare med delar av detta arbete.

2.10. PRIMÄRT KAPITAL (TIER 1)

Definitionen av primärt kapital (även kallat tier 1 eller kärnkapital) återfinns i post 1) tecknat kapital, post 2) reserver och balanserad vinst och förlust från tidigare räkenskapsår och post 4) reserveringar för allmänna risker i bankrörelse i artikel 2.1 i direktivet. (Beträffande alla uppräknade poster i artikel 2.1, se kapitel 3. "Direktivets struktur" i denna rapport.)

Dessa tre poster utgör den starkaste formen av kapital med den största förmågan att täcka förluster. I direktivet godtas därför obegränsad användning av primärt kapital för ändamål som eget kapital.

Post 1) : tecknat kapital

1) Kapital som avses i artikel 22 i direktiv 86/635/EEG [3], till den del det är inbetalt, samt överkurs vid aktieemission, dock med undantag för kumulativa preferensaktier

[3] Artikel 22 i direktiv 86/635/EEG.

Införlivande i medlemsstaterna

Artikel 2.1.1 har införlivats i samtliga medlemsstater. Denna post utgjorde 1996 i de olika EES-medlemsstaterna mellan 11,0 % och 60,0 % kreditinstitutens totala kapital (genomsnittet för alla medlemsstaterna var 26,2 %). Dess andel är särskilt låg i E, NL. A och S, medan dess andel är mycket hög i EL och P.

På grund av restriktioner i den nationella lagstiftningen beträffande utgivande av kapital denominerat i utländsk valuta samt även av skatteskäl, emitteras ofta preferensaktier genom ett dotterbolag eller särskilda för ändamålet avsedda strukturer, s.k. "Special Purpose Vehicle" (SVP). Det sålunda anskaffade kapitalet kanaliseras till "is upstreamed" kreditinstitutet (moderbolaget). Enligt kommissionens uppfattning kan endast kapital som anskaffats av bolagsenheten som tier 1 godkännas som tier 1-kapital i kreditinstitutet (moderbolaget). I händelse av förluster i banken bör de som investerat i preferensaktier som givits ut av SVP täcka dessa förluster, på grundval av kontinuitetsprincipen, på samma sätt som investerare i direkt emitterade aktier.

Kapitalinstrument som kan accepteras som primärkapital bör inte vara förenade med villkor som innebär att det utgivande institutet är tvingat att göra utbetalningar till investerare som överstiger den disponibla vinsten. Om utbetalningar (inlösen eller räntebetalningar) är knutna till det utgivande institutets kreditvärdighet, kan dessa betalningar i krisperioder ytterligare förvärra institutets soliditet. Varje sådan länk till kreditinstitutets kreditvärdighet bör av den anledningen inte accepteras för ändamål som tier 1-kapital.

I rådets direktiv 98/31/EG om ändring av rådets direktiv 93/6/EEG om kapitalkrav för värdepappersföretag och kreditinstitut föreskrivs i dess ändring av bilaga V, punkt 2 (bifogad denna rapport) att de behöriga myndigheterna får bevilja de institut som är skyldiga att uppfylla de krav på kapitalbasen som anges i bilagorna I, II, III, IV, VI, VII och VIII till det direktivet (bifogad denna rapport) att använda en alternativ definition för att uppfylla enbart dessa krav.

Jämförelse med Baselöverenskommelsen om kapitalkrav

Enligt kommissionens uppgifter har införlivandet av denna bestämmelse inte givit upphov till några särskilda problem, utom i fråga om att utesluta kumulativa preferensaktier från det primära kapitalet. Tillsynsorgan i många medlemsstater har fått påstötningar från banker som önskar att vissa preferensaktiestrukturer godtas som primärt kapital (tier 1) och vissa tillsynsorgan överväger att godkänna dem som primärt kapital (tier 1). Eftersom kumulativa preferensaktier både enligt direktivet och Baselöverenskommelsen utesluts från det primära kapitalet (tier 1), har banker i ökande utsträckning utformat dem för att inbegripa icke-kumulativa inslag samtidigt som skattefördelarna bibehålls.

Tecknat kapital har allmänt godkänts som bundet eget kapital. I direktivet definieras i artikel 2 mer exakt vilka kapitalinstrument som godkänns som "tecknat kapital". Den motsvarande bestämmelsen i Baselöverenskommelsen är inte helt överensstämmande med direktivets [4]. Enligt Baselöverenskommelsen krävs det särskilt att det egna aktiekapitalet är bestående och att (icke-kumulativa) preferensaktier är "beständiga". Formuleringen i Baselöverenskommelsen är uppenbart striktare än den i EU-direktiven, eftersom den hänvisar till kapitalets "beständiga" natur. Detta förklaras av att man i EU-direktiven måste beakta alla juridiska bolagsformer som banker inom EU kan anta.

[4] Eget kapital (tecknade och inbetalt ordinarie aktiekapital/inbetalda stamaktier och icke-kumulativa beständiga preferensaktier, dock med undantag för kumulativa preferensaktier).

Eftersom vissa banker har emitterat en rad innovativa kapitalinstrument, som exempelvis instrument med uppgraderingsmöjlighet ("step-ups") för att anskaffa tier 1-kapital som är kostnadeseffektivt och som även om nödvändigt kan denomineras i annan än lokal valuta, beslöt Baselkommitén vid sitt möte den 21 oktober 1998 i Sydney att begränsa accepterandet av dessa instrument såsom del av det primära kapitalet. Sådana instrument kommer att omfattas av strikta villkor och begränsas till högst 15 % av det primära kapitalet (tier 1-kapitalet). (Se bilagan : Instrument som får medräknas i tier 1-kapitalet.)

Post 2 ) : Reserver och balanserad vinst och förlust från föregående räkenskapsår

(2) Reserver som avses i artikel 23 i direktiv 86/635/EEG [5]samt vinst och förlust från föregående räkenskapsår. Medlemsstaterna får medge kreditinstitut att inräkna interimsöverskott redan innan stämmobeslut föreligger, dock endast om sådant överskott verifierats av de för revision ansvariga och förutsatt att de behöriga myndigheterna finner det styrkt att beloppet räknats fram enligt de principer som anges i direktiv 86/635/EEG och att det beräknats netto, efter avdrag för förutsebara kostnader och utdelningar.

[5] Artikel 23 i direktiv 86/635/EEG :

Införlivande i medlemsstaterna

Reserver och balanserad vinst från föregående räkenskapsår utgör den andra beståndsdelen i det primära kapitalet (tier 1) och har allmänt accepterats som eget kapital. Återigen definieras emellertid i direktivet genom en hänvisning till artikel 23 i bankredovisningsdirektivet (86/635/EEG) i mer exakta termer vilka poster som kan godtas som reserver. I direktivet medges dessutom medräknandet av interimsöverskott enligt en rad strikta villkor.

Artikel 2.1.2 har införlivats i samtliga medlemsstater. Denna post utgjorde 1996, i de olika medlemsstaterna, mellan 6,8 % och 76,8 % av kreditinstitutens totala kapital (genomsnittet för samtliga medlemsstater var 43,4 %). Denna post utgör en särskilt stor andel av kapitalet DK, E, NL, A och S. Valmöjligheten att inkludera interimsöverskott har införts av 12 medlemsstater. B, DK och E har inte infört denna bestämmelse. Belgien räknar interimsöverskott i handelsportföljen som en tier 3-post för att täcka marknadsrisker enligt bilaga 5 i kapitalkravsdirektivet.

Kommissionen har inte erfarit att införlivandet av denna bestämmelse har medfört några betydande problem, utom i fråga om kravet om att interimsöverskott måste verifieras av externrevisorer innan de medräknas i den primära kapitalbasen enligt artikel 2.1.2. Alla medlemsstater är nu eniga med kommissionen om att "de för revision ansvariga" i enlighet med direktiv 86/635/EEG avser de externa revisorerna och inte internrevisorerna. Kommissionen anser också att det är grundläggande att interimsöverskott, utöver periodiska översyner av förfaranden, dessutom verifieras direkt av de externa revisorerna innan de medräknas i det primära kapitalet. Den externa revisionen av interimsöverskott innebär emellertid inte nödvändigtvis en fullständig revision av räkenskaperna på samma sätt som i slutet av varje räkenskapsår.

Jämförelse med Baselöverenskommelsen om kapitalkrav

Den motsvarande lydelsen i Baselöverenskommelsen skiljer sig något från direktivets [6]. I sak är emellertid den enda skillnaden att villkoren för att medräkna interimöverskott anges mer detaljerat i direktivet än i Baselöverenskommelsen.

[6] redovisade reserver som skapats eller ökats genom avsättningar av balanserade vinstmedel (efter skatt) eller andra överskott, t.ex. överkurser på aktieemissioner, balanserade vinstmedel (inberäknat, enligt egen nationell praxis, avsättningar till eller från reserver under det löpande året från årets balanserade vinstmedel), allmänna reserver och lagstadgade reserver (tier 1-kapital)

Post 4) : Reserveringar för allmänna risker i bankrörelse

(4) Sådana reserveringar för allmänna risker i bankrörelse som avses i artikel 38 i direktiv 86/635/EEG.

Reserveringar för allmänna risker i bankrörelse är en post som har införts genom direktiv 86/635/EEG och som är avsedd att täcka "särskilda risker som har samband med bankrörelse".

Införlivande i medlemsstaternas lagstiftningar

Även om reserveringar för allmänna risker i bankrörelse godkänns i de flesta medlemsstater är de endast av betydelse i B, F, I, L, P and FIN. Denna post utgjorde 1996 mellan 0,0 % och 5,9 % av kreditinstitutens totala egna kapital i EES-medlemsstaterna (genomsnittet för samtliga medlemsstater var 1,9 %). Enligt de uppgifter kommissionen förfogar över har införlivandet av denna bestämmelse inte orsakat några särskilda problem.

Jämförelse med Baselöverenskommelsen

Även om reserveringar för allmänna risker i bankrörelse är en post som inte förekommer under den benämningen utanför unionen, godkänns särskilt i Baselöverenskommelsen om kapitalkrav dess beskaffenhet som primärt kapital (tier 1-kapital). I Baselöverenskommelsen beskrivs i detalj villkoren för att inkludera vissa poster i allmänna riskreserveringar eller allmänna reserveringar för kreditrisker (som exempelvis allmänna risker i bankrörelse). I Baselöverenskommelsen specificeras att alla inslag av reserveringar som har utformats för att skydda en bank från en identifierad försämring i vissa underliggande tillgångar, i synnerhet de som gäller länderrisk, i fastighetsutlåning och andra problemsektorer, ej medräknas i det egna kapitalet, dvs. bör i princip inte inkluderas i posten "allmänna reserveringar/allmänna reserveringar för kreditförluster". Dessutom gäller en begränsning för "allmänna reserveringar/allmänna reserveringar för kreditförluster" på 1,25 procentenheter av de riskviktade tillgångarna. Därutöver gäller följande villkor :

- avsättning av medel måste göras från balanserade vinstmedel efter skatt eller från resultatet före skatt justerat för alla eventuella skattepålagor,

- Dessa medel och förändringarna i dem måste särredovisas i bankens offentliga bokslut,

- Dessa medel måste omedelbart och obegränsat kunna tas i anspråk av banken för att täcka förluster så snart de uppstår,

- Förluster får inte direkt debiteras dessa reserverade medel utan måste tas upp i resultaträkningen.

Samma villkor gäller i fråga om de strikta bestämmelserna i redovisningsdirektivet 86/635/EEG för reserveringar för allmänna risker i bankrörelse.

2.11. SUPPLEMENTÄRT KAPITAL (TIER 2)

I supplementärt kapital (även kallat tier 2-kapital) ingår kapitalkategorier som också kan tas i anspråk för att täcka förluster, men som inte anses ha samma styrka som det primära kapitalet. De omfattas därför av ett flertal begränsningar (se nedan).

Vissa kategorier av supplementärt kapital användes innan direktivet antogs endast i ett fåtal medlemsstater. I direktivet har särskild vikt fästs vid att definiera villkoren för godkännande av sådana slag av kapital. I syfte att begränsa användningen och förhindra en eventuell försämring har även andra medlemsstater därefter infört nya kategorier av supplementärt kapital.

De kapitalkategorier som kan godkännas som supplementärt kapital anges i posterna 3) samt 5) till 8) i artikel 2. Posterna 3) samt 5) till 7) som anses vara av högre kvalitet än post 8), benämns ofta "Övre tier 2", medan den senare benämns "Nedre tier 2". Kvalitetsskillnaderna mellan de olika "nivåerna" av kapital avspeglas i de begränsningar som gäller för deras användning. Supplementärt kapital omfattar följande poster :

Post 3) : Uppskrivningsfond

3) Uppskrivningsfond som avses i artikel 33 i rådets direktiv 78/660/EEG av den 25 juli 1978 grundat på artikel 54.3 g i fördraget om årsbokslut i vissa typer av bolag [7], senast ändrat genom direktiv 84/569/EEG [8] ;

[7] EGT L 222, 14.8.1978, s. 11.

[8] EGT L 314, 4.12.1984, s. 28.

Beträffande kreditinstitut, är det mest troligt att uppskrivningsfonder uppstår genom uppskrivning av materiella anläggningstillgångar och finansiella anläggningstillgångar. Uppskrivningsfonder kan endast skapas enligt de villkor som beskrivs i artikel 33.1 c i direktiv 78/660/EEG. (se bilagan till denna rapport.)

Införlivande i medlemsstaterna

I de flesta medlemsstater tillåts medräknandet av uppskrivningsfonder i det supplementära kapitalet. Dessa utgjorde 1996 i EES-medlemsstaterna mellan 0,0 % och 5,6 % av kreditinstitutens totala egna medel (genomsnittet för samtliga medlemsstater var 2,3 %).

Jämförelse med Baselöverenskommelsen om kapitalkrav

Bestämmelserna om detta kapitalslag i Baselöverenskommelsen [9] är inte liktydiga med direktivets. Den viktigaste sakskillnaden är att det i Baselöverenskommelsen uttryckligen föreskrivs en ett avdrag med 55 % på skillnaden mellan historiskt bokfört värde och marknadsvärde [10] [11].

[9] Uppskrivningsfond som har tillkommit

[10] Ett avdrag på 55 % på skillnaden mellan det historiska bokföringsvärdet och marknadsvärdet tillämpas för dolda reserver för att beakta farhågor rörande marknadsvolatilitet och skattebelastning vid framtagen realisationsvinst. Dolda reserver som uppstår till följd av undervärdering av banklokaler får ej medräknas.

[11]

Post 5) : Värderegleringskonton

(5) Värderegleringskonton som avses i artikel 37.2 i direktiv 86/635/EEG ;

Värderegleringskonton får användas i enlighet med direktivet och motsvarar en undervärdering av vissa tillgångsposter som inte innehas som finansiella anläggningstillgångar och inte heller ingår i handelslagret, om en sådan undervärdering

krävs "för beaktande av de särskilda risker som är förenade med bankrörelse".

Införlivande i medlemsstaterna

Även om värderegleringskonton godkänns i de flesta medlemsstater, är de endast av betydelse i B, D, och L. Värderegleringskonton motsvarade 1996 mellan 0,0 % av 6,4 % av kreditinstitutens totala kapital i EES-medlemsstaterna. (genomsnittet för samtliga medlemsstater var 1,8 %). Enligt de uppgifter kommissionen förfogar över har införlivandet av denna bestämmelse inte orsakat några särskilda problem.

Jämförelse med Baselöverenskommelsen om kapitalkrav

Baselöverenskommelsen innehåller inte några specifika bestämmelser om denna typ av värdejusteringar. De allmänna bestämmelserna om medräknande av allmänna riskreserveringar eller allmänna reserveringar för kreditrisker är emellertid tillämpliga (se post 4, fotnot). [12] Således är skillnaden mellan Baselöverenskommelsen och EU-bestämmelserna endast av underordnad betydelse.

[12] reserver som, även om de inte är offentliggjorda, har tagits upp i resultaträkningen och som har godtagits av bankens tillsynsmyndigheter (som tier 2-kapital)

Post 6) : Övriga poster

6) Övriga poster som avses i artikel 3.

I artikel 3 räknas en "rad poster" upp som får innefattas i det supplementära kapitalet. I artikel 3.1 föreskrivs att det av en medlemsstat använda kapitalbasbegreppet får innefatta även övriga poster, förutsatt att dessa har vissa särskilda egenskaper. I artikel 3.2 föreskrivs att värdepapper med obegränsad löptid och andra instrument också kan godtas som övriga poster om de uppfyller vissa särskilda villkor.

Artikel 3.1 Det av en medlemsstat använda kapitalbasbegreppet får innefatta även övriga poster, oavsett deras juridiska eller redovisningsmässiga benämningar, förutsatt att dessa har följande egenskaper :

a) De kan fritt nyttjas av kreditinstitutet till täckning av normala risker i bankrörelse i fall där förlust eller nedgång i kapitalet ännu inte har konstaterats.

b) De framgår av kreditinstitutets internredovisning.

c) Deras storlek är fastställd av kreditinstitutets verkställande ledning, är reviderad av fristående revisorer, tillkännagiven för de behöriga myndigheterna och underkastad deras tillsyn. I fråga om revision kan den interna revisionen få anses interimistiskt uppfylla ovannämnda krav till dess gemenskapsbestämmelser om obligatorisk extern revision genomförts.

Enligt artikel 3.2, kan "övriga poster" även innefatta värdepapper med obegränsad löptid ("perpetuals") :

Artikel 3,2. Värdepapper med obegränsad löptid och andra instrument kan också godtas som övriga poster om de uppfyller följande villkor :

a) De skall inte kunna återbetalas på innehavarens initiativ eller utan tillsynsmyndighetens förhandsgodkännande.

b) I låneavtalet skall kreditinstitutet tillförsäkras möjlighet att uppskjuta betalningen av skuldräntan.

c) Långivarens fordran på kreditinstitutet skall vara helt efterställd samtliga fordringar vars rätt till betalning ej är efterställd.

d) De handlingar i vilka emissionsvillkoren anges, skall innehålla en bestämmelse om att skuld och obetald ränta skall kunna tas i anspråk till täckning av förluster, under det att kreditinstitutet skall medges möjlighet att fortsätta sin verksamhet.

e) Endast till fullo inbetalt belopp får medräknas.

Härutöver får medräknas andra kumulativa preferensaktier än sådana som avses i artikel 2.1.8.

Som beskrivits under post 1), är värdepapper med obegränsad löptid och liknande instrument samt kumulativa preferensaktier potentiellt mycket attraktiva kapitalinstrument för kreditinstitut på grund av deras kostnadseffektivitet och skatteeffektivitet i några medlemsstater. Direktivet är emellertid, som diskuterats ovan, tydligt i fråga om att sådana poster endast får medräknas som supplementärt kapital och inte som primärt kapital.

Införlivande i medlemsstaterna

Åtskilliga av dessa "övriga poster" har nära samband med enskilda särdrag i de nationella redovisningssystemen på så sätt att tolkningen av denna bestämmelse i viss mån skiljer sig även medlemsstaterna emellan. En sammanfattande uppställning över medlemsstaternas tolkningar av artikel 3.1 i fråga om medräknandet av reavinster på värdepappersportföljer (positiv differens mellan marknadsvärde och anskaffningsvärde) bifogas som bilaga [13].

[13] XV/1100/95-rev.5

"Övriga poster" innefattas i kapitalbasen (se artikel 3.1) av 10 medlemsstater. B, DK, EL, NL and FIN har inte antagit denna artikel. (Se den bifogade sammanställningen i tolkningsmeddelande XV/1100/95). Kommissionen föreslår i tolkningsmeddelande XV/1100/95-rev.5 från maj 1997 en gemensamt beslutad tolkning av artikel 3.1 som skulle klargöra reglerna för att i "övriga poster medräkna positiva differenser mellan marknadsvärdet och anskaffningsvärdet (se post 3 - uppskrivningsfond).

Denna post motsvarade i form av allmänna reserveringar 1996 i EES-medlemsstaterna mellan 0,0 % och 10,4 % av kreditinstitutens totala kapital (genomsnittet för samtliga medlemsstater var till 1,0 %). I form av annat kapitalslag motsvarade denna post 1996 mellan 0,0 % och 12,1 % av kreditinstitutens totala kapital (genomsnittet för samtliga medlemsstater var 2,8 %).

De flesta medlemsstater har antagit artikel 3.2. Denna post motsvarade 1996 i EES-medlemsstaterna mellan 0,0 % och 13,5 % av kreditinstitutens totala kapital (genomsnitt för samtliga medlemsstater var 4,1 %).

Jämförelse med Baselöverenskommelsen om kapitalkrav

Baselöverenskommelsens lydelse överensstämmer inte helt med direktivtextens. Innehållsmässigt föreligger det emellertid inte någon skillnad mellan direktivet och Baselöverenskommelsen i detta hänseende [14] i fråga om andra poster. Diskussioner om förbättring och förtydligande av villkoren för godkännande av hybridkapitalinstrument har ägt rum med medlemsstaterna inom GTIAD.

[14] Hybrida skuld/kapitalinstrument får medräknas i det supplementära kapitalet, förutsatt att

Post 7) : Förpliktelser som gäller för medlemmar i kooperativa institut

7) Förpliktelser som gäller för medlemmar i kreditinstitut, bildade som kooperativa institut, och solidariska förpliktelser för låntagare hos vissa institut av sådan fondkaraktär som avses i artikel 4.1.

De detaljerade bestämmelserna om godkännande av förpliktelser som gäller för medlemmar i kreditinstitut, bildade som kooperativa institut, anges i artikel 4.1 :

Artikel 4.1. Förpliktelser som gäller medlemmar i kreditinstitut, bildade i form av kooperativa institut som avses i artikel 2.1.7, skall inbegripa ansvarighet för tecknat, ännu ej inbetalt kapital, samt skyldighet att utan rätt till återbetalning tillskjuta ytterligare medel när förlust uppkommit hos kreditinstitutet, i vilket fall det skall kunna krävas omedelbar inbetalning av sådana medel.

Detsamma skall gälla i fråga om solidarisk ansvarighet som åvilar låntagare hos kreditinstitut av fondkaraktär.

Alla sådana poster får medräknas i kapitalbasen i den utsträckning de enligt nationell lagstiftning kan ingå i kapitalbasen för ifrågavarande institut.

Införlivande i medlemsstaternas lagstiftningar Nederländerna, Tyskland och Österrike har antagit denna artikel. Den övergångsperiod som det hänvisas till i artikel 4a [15] fortsätter att gälla för DK fram till den 1 januari år 2001. Denna post motsvarade 1996 i EES-medlemsstaterna mellan 0,0 % och 2,9 % av kreditinstitutens totala kapital (genomsnittet för samtliga medlemsstater var 0,6 %). Införlivande av denna bestämmelse har inte medfört några särskilda problem.

[15] Infört genom direktiv 92/16/EEG

Jämförelse med Baselöverenskommelsen om kapitalkrav

I Baselöverenskommelsen anges inte villkor för förpliktelser som gäller för medlemmar i kooperativa institut eftersom Baselöverenskommelsen var avsedd att enbart tillämpas på vissa internationellt verksamma banker i G-10 - länderna och därför inte täcker banker som drivs som kooperativa institut.

Post 8) : Kumulativa preferensaktier med bestämd löptid samt skuldförbindelser med efterställd rätt till betalning.

8) Kumulativa preferensaktier med bestämd löptid samt sådana skuldförbindelser med efterställd rätt till betalning som avses i artikel 4.3.

Medlemsstaterna eller de behöriga myndigheterna får i kapitalbasen inräkna sådana kumulativa preferensaktier med begränsad löptid som avses i artikel 2.1.8, samt sådana skuldförbindelser med efterställd rätt till betalning som avses i samma bestämmelse, förutsatt att det föreligger bindande avtal enligt vilka sådana förbindelser vid kreditinstitutets konkurs eller likvidation efterställs alla andra borgenärers fordringar och inte återbetalas förrän alla andra samtidigt utestående skulder har reglerats.

Kumulativa preferensaktier med bestämd löptid

De detaljerade bestämmelserna om godkännande av kumulativa preferensaktier med begränsad löptid anges i artikel 4.3, första stycket :

Artikel 4.3. Medlemsstaterna eller de behöriga myndigheterna får i kapitalbasen inräkna sådana kumulativa preferensaktier med begränsad löptid, som avses i artikel 2.1.8, samt sådana skuldförbindelser med efterställd rätt till betalning som avses i samma bestämmelse, förutsatt att det föreligger bindande avtal, enligt vilket sådana förbindelser vid kreditinstitutets konkurs eller likvidation efterställs alla andra borgenärers fordringar och inte återbetalas förrän alla andra samtidigt utestående skulder har reglerats.

Införlivande i medlemsstaterna Kumulativa preferensaktier med begränsad löptid anses vara mycket attraktiva kapitalinstrument för kreditinstitut, eftersom de i många länder utgör en billigare finansieringskälla än stamaktier till följd av att de är kostnads- och skatteeffektiva. Kreditinstitut har därför ett starkt intresse i att få dem godkända som eget kapital. Följaktligen har deras användning avsevärt ökat sedan direktivet antogs.

Kvaliteten på kumulativa preferensaktier med begränsad löptid som kapitalkategori minskas av dess begränsade löptid, vilket innebär att kapitalet eventuellt inte kommer att vara tillgängligt när det behövs, samt även till följd av dess kumulativa natur, vilken kan ge upphov till en "eftersläpning" av utestående betalningar till förmån för investerare.

Kumulativa preferensaktier med begränsad löptid kan därför endast godkännas som supplementärt kapital och inte som primärt kapital. Kommissionen anser det vara väsentligt att aktier som godkänns som tier 1-kapital är helt och hållet icke-kumulativa, dvs. att kreditinstitutet inte kommer att vara betalningsskyldigt i förhållande till innehavarna av dessa instrument i händelse av förluster.

Kumulativa preferensaktier med begränsad löptid har godtagits enligt artikel 4.3 av elva länder. De har inte godtagits av DK, F, I och A.

Jämförelse med Baselöverenskommelsen om kapitalkrav

Det finns ingen skiljaktighet i sak mellan direktivet och Baselöverenskommelsen i fråga om godkännande av kumulativa preferensaktier. I Baselöverenskommelsen klassificeras de emellertid i en särskild kategori som kallas "hybrida skuld/kapitalinstrument". Genomförandet av denna bestämmelse har blivit föremål för diskussion inom både Europeiska unionen och Baselkommittén.

Skuldförbindelser med efterställd rätt till betalning

De detaljerade bestämmelserna om godkännande av skuldförbindelser med efterställd rätt till betalning anges i artikel 4.3, andra stycket :

Skuldförbindelser med efterställd rätt till betalning måste även uppfylla följande villkor :

a) Endast till fullo inbetalda belopp får medräknas.

b) Lånen skall ha en ursprunglig löptid av minst fem år, varefter de får återbetalas ; om löptiden inte är bestämd skall återbetalning kunna ske först efter fem års uppsägningstid, med mindre lånen inte längre anses ingå i kapitalbasen eller förhandsmedgivande av behöriga myndigheter är särskilt föreskrivet för förtida återbetalning. De behöriga myndigheterna får medge förtida återbetalning av sådana lån, förutsatt att begäran härom görs på emittentens initiativ och att ifrågavarande kreditinstituts soliditet därmed inte påverkas.

c) Den del till vilken de får medräknas som eget kapital skall gradvis minskas under i vart fall de sista fem åren före förfallodagen.

d) Låneavtalen får inte innehålla någon bestämmelse om att skulden skall förfalla till betalning före avtalad förfallodag, under några andra särskilda omständigheter än då kreditinstitutet är föremål för likvidation.

Införlivande i medlemsstaterna

"Skuldförbindelser med efterställd rätt till betalning" har godtagits av samtliga medlemsstater. Denna post motsvarade 1996 i EES-medlemsstaterna mellan 0,0 % och 27,0 % av kreditinstitutens totala kapital (genomsnittet för samtliga medlemsstater var 15,8 %). I de flesta medlemsstater svarade skuldförbindelser med efterställd rätt till betalning för mellan 10 % och 20 % av kreditinstitutets egna kapital, vilket gör detta kapitalslag till ett av de mest betydelsefulla. Därför anser kommissionen att det är viktigt att de ovan nämnda villkoren för godkännande av skuldförbindelser med efterställd rätt till betalning efterlevs.

Jämförelse med Baselöverenskommelsen om kapitalkrav

Baselöverenskommelsens lydelse överensstämmer inte helt med direktivtextens. Den huvudsakliga skillnaden i sak är att det i Baselöverenskommelsen uttyckligen föreskrivs en kumulativ diskonteringsfaktor på 20 % per år under de sista fem årens löptid [16]. I direktivet anges inte någon särskild diskonteringsfaktor. Kommissionen och flertalet medlemsstater anser inte att ordet "gradvis" i direktivet nödvändigtvis innebär minskningar med lika stora och enhetliga belopp, men i varje fall i en takt som tillsynsmyndigheterna har godkänt. Särskilt skulle det kunna vara klokt med större minskningar under de inledande åren [17].

[16] Inbegriper konventionellt ogaranterat kapital i form av skuldförbindelser med efterställd rätt till betalning med en ursprunglig minsta fast löptid på mer än fem år och inlösbara preferensaktier med begränsad livslängd. Under de sista fem årens löptid kommer en kumulativ diskonteringsfaktor (eller amortering) på 20 % att tillämpas för att avspegla dessa instruments minskande värde som en löpande källa till finansiell styrka. Dessa instrument är normalt inte tillgängliga för att bidra till att täcka förlusterna i en banks löpande verksamhet. Av detta skäl kommer dessa instument att begränsas till högst 50 % av tier 1-kapitalet.

[17] Se GTIAD-noten XV/1115/96.

2.12. AVDRAG

För att räkna ut kapitaltäckningsgraden skall posterna 9-13 dras av från kapitalbasen, eftersom dessa poster minskar det kapital som är tillgängligt för kreditinstituten. Medan posterna 9-11 skall dras av från den ursprungliga kapitalbasen (posterna 1, 2 och 4), skall posterna 12 och 13 dras av från den totala kapitalbasen (posterna 1-8).

Post 9) : Egna aktier

9) Kreditinstituts innehav av egna aktier till bokföringsvärde.

Egna aktier utgör inte kapital som tillskjuts kreditinstitutet från investerare utifrån. De måste dras av från kapitalbasen, eftersom kreditinstitutet skulle vara tvunget att täcka förluster med dessa aktier.

Genomförande i medlemsstaterna

Avdraget av egna aktier har genomförts i alla medlemsstater. Egna aktier utgjorde 1996 endast mellan 0,0 % och 0,6 % av kreditinstitutens totala kapital (genomsnittet för alla medlemsstater : 0,1 %).

Jämförelse med Baselöverenskommelsen om kapitalkrav

Baselöverenskommelsen innehåller inga bestämmelser om egna aktier.

Post 10 : Immateriella anläggningstillgångar

10) Immateriella anläggningstillgångar som avses i artikel 4.9 ("tillgångar") i direktiv 86/635/EEG [18]

[18] - kostnader för bolagsbildning, så som de definierats i nationell lag, i den mån de enligt nationell lag får redovisas som tillgångar

Genomförande i medlemsstaterna

Avdraget av immateriella anläggningstillgångar har genomförts i alla medlemsstater. Immateriella tillgångar utgjorde 1996 mellan 0,0 % och 10,3 % av kreditinstitutens totala kapital (genomsnittet för alla medlemsstater : 1,8 %). Avdragen av immateriella anläggningstillgångar är särskilt höga i Grekland, Spanien och Italien. Enligt den information som kommissionen har tillgång till har genomförandet av denna bestämmelse inte gett upphov till något betydande problem.

Jämförelse med Baselöverenskommelsen om kapitalkrav

Det finns en liten skillnad mot texten i Baselöverenskommelsen i så måtto att det i direktivet inte enbart krävs att goodwill dras av, utan även kostnader för bolagsbildning.

Post 11 : Reella förluster

11) Reella förluster under löpande räkenskapsår.

Genomförande i medlemsstaterna

Reella förluster under löpande räkenskapsår måste dras av i alla medlemsstater. Reella förluster utgjorde 1996 mellan 0,0 % och 4,3 % av kreditinstitutens totala kapital (genomsnittet för alla medlemsstater : 1,1 %). Enligt den information som kommissionen har tillgång till har genomförandet av denna bestämmelse inte gett upphov till något betydande problem.

Jämförelse med Baselöverenskommelsen om kapitalkrav

Baselöverenskommelsen innehåller inga bestämmelser om avdrag av reella förluster under löpande räkenskapsår.

Posterna 12 och 13 : Ägarposter i andra kreditinstitut och finansiella institut

12) Sådana ägarposter i andra kreditinstitut och finansiella institut som motsvarar mer än 10 % av dessa instituts kapital, samt fordringar med efterställd rätt till betalning och sådana i artikel 3 nämnda instrument som ett kreditinstitut innehar hos andra kreditinstitut och finansiella institut, i vilka kreditinstitutet har en ägarandel som i varje enskilt fall motsvarar mer än 10 % av kapitalet. I fall då aktier i ett annat kreditinstitut eller finansiellt institut innehas tillfälligt, i syfte att ge finansiellt bistånd för att rekonstruera och rädda institutet, får tillsynsmyndigheten bortse från denna bestämmelse.

13) Ägarposter i andra kreditinstitut och finansiella institut, motsvarande högst 10 % av respektive instituts kapital, fordringar med efterställd rätt till betalning samt sådana i artikel 3 nämnda instrument som ett kreditinstitut innehar hos andra kreditinstitut och finansiella institut än dem som avses i punkt 12 och som tillsammans överstiger 10 % av det egna institutets kapitalbas beräknad före avdrag för posterna 12 och 13.

Intill dess bestämmelserna om sammanställning samordnats ytterligare [19] får medlemsstaterna förordna att moderföretag, som är föremål för gruppbaserad tillsyn, vid beräkning av den egna icke gruppbaserade kapitalbasen inte behöver göra avdrag för ägarposter i andra kreditinstitut eller finansiella institut som omfattas av sammanställningen. Denna bestämmelse skall gälla för alla tillsynsregler som harmoniserats genom gemenskapslagstiftning.

[19] Denna bestämmelse har sedan övertagits i direktiv 92/30/EEG.

Genomförande i medlemsstaterna

Detta krav på att dra av ägarposter i andra kreditinstitut och finansiella institut har genomförts i alla medlemsstater. Avdrag för ägarposter på mer än 10 % utgjorde 1996 mellan 0,0 % och 3,8 % av kreditinstitutens totala kapital (genomsnitt för alla medlemsstater: 1,3 %). Avdrag för ägarposter på högst 10 % utgjorde mellan 0,0 % och 4,6 % av kreditinstitutens totala kapital (genomsnitt för alla medlemsstater : 1,0 %).

Möjligheten till ett tillfälligt undantag för finansiellt bistånd i fall av poster på mer än 10 % har genomförts i 6 medlemsstater (Belgien, Danmark, Finland, Förenade kungariket, Grekland och Luxemburg). Undantaget för kreditinstitut som är föremål för gruppbaserad tillsyn har antagits i 6 länder (Finland, Grekland, Italien, Sverige, Tyskland och Österrike).

Jämförelse med Baselöverenskommelsen om kapitalkrav

Enligt Baselöverenskommelsen måste investeringar i dotterföretag som ägnar sig åt bank- och finansverksamhet och som inte är sammanställda i de nationella systemen dras av. Bankers innehav av kapital som utgivits av andra banker eller inlåningsinstitut och som inte omfattas av något avdrag har en solvensriskviktning på 100 %. Det faktum att bankers innehav av kapital som utgivits av andra banker inte behöver dras av från kapitalet är en betydande skillnad jämfört med direktivet, i vilket avdrag krävs för de innehav som nämns i posterna 12 och 13.

2.13. BEGRÄNSNING AV ANVÄNDANDET AV VISSA POSTER

a) obegränsad och omedelbar tillgänglighet för täckning av förluster

I artikel 2.3 föreskrivs mycket viktiga ytterligare villkor för användning av posterna 1-5 :

3. De poster som anges i punkt 1.1-1.5 skall stå till ett kreditinstituts förfogande för obegränsad och omedelbar användning till täckning av risker eller förluster när sådana uppkommer. Beloppet skall anges netto efter avräkning av varje skattepålaga som kan förutses när beräkningen görs, eller vara vederbörligen justerat i förhållande till hur mycket skatten minskar det belopp som kan användas till täckning av risker eller förluster.

Genomförande i medlemsstaterna

Alla medlemsstater har genomfört denna bestämmelse. Kommissionen insisterar på att denna bestämmelse utgör en nödvändig del av direktivet. Medlemsstaterna måste beakta artikel 2.3 när de bestämmer om ett visst instrument kan räknas till en av de poster som räknas upp under punkterna 1-5.

Jämförelse med Baselöverenskommelsen om kapitalkrav

Ordalydelsen är inte identisk med Baselöverenskommelsen. Det finns dock ingen innehållsmässig skillnad.

b) offentliga garantier

Enligt artikel 4.2 får statliga garantier till offentliga kreditinstitut inte räknas in i kapitalbasen:

2. Medlemsstaterna får inte i offentliga kreditinstituts kapitalbas inräkna garantiförbindelser som staten eller lokala myndigheter utställt till sådana institut.

Genomförande i medlemsstaterna

Ingen medlemsstat räknar in garantiförbindelser som staten eller lokala myndigheter utställt till offentliga kreditinstitut i sådana instituts kapitalbas. Undantaget beträffande Belgien har slutat att gälla.

Jämförelse med Baselöverenskommelsen om kapitalkrav

Enligt Baselöverenskommelsen kan offentliga garantier inte räknas in i kapitalbasen .

c) konsolideringsregler

Artikel 5 innehåller detaljerade regler om huruvida vissa poster får räknas in i kapitalbasen:

Intill dess närmare samordning av bestämmelserna om sammanställning kommit till stånd skall följande gälla:

1. När kapitalbasen beräknas på gruppbasis, skall gruppbaserade belopp, hänförliga till poster som angivits i artikel 2.1, användas i enlighet bestämmelserna i direktiv 83/350/EEG. Dessutom får följande poster, i de fall de är kreditposter ("negativa"), betraktas som gruppbaserade reserver vid beräkning av kapitalbasen :

- Minoritetsintressen som avses i artikel 21 i direktiv 83/349/EEG, då metoden för global integration tillämpas.

- Sådana differenser vid första sammanställning som avses i artiklarna 19, 30 och 31 i direktiv 83/349/EEG.

- Sådana omräkningsskillnader som avses i artikel 39.6 i direktiv 86/635/EEG.

- Skillnader som uppkommer då vissa ägarintressen beaktas i enlighet med den metod som anges i artikel 33 i direktiv 83/349/EEG.

2. När ovannämnda poster är debetposter ("positiva") skall avdrag ske för dem vid beräkning av den gruppbaserade kapitalbasen.

Genomförande i medlemsstaterna

Denna artikel har antagits av alla medlemsstater. Danmark har inte antagit valmöjligheten i artikel 5.1 andra meningen. Även om "närmare samordning av bestämmelserna om sammanställning" har skett i form av direktiv 92/30/EEG har den senare inte gjort några ändringar i den bestämmelse som det hänvisas till i artikel 5 i kapitalbasdirektivet. Artikel 5 fortsätter därför att gälla. Kommissionen har endast begränsad information om huruvida medlemsstaterna har haft problem vid tillämpningen av denna artikel.

Jämförelse med Baselöverenskommelsen om kapitalkrav

I den bestämmelse i Baselöverenskommelsen som motsvarar artikel 5 [20] talas det endast om minoritetsintresse. De andra posterna nämns inte. Kommissionen har endast begränsad information om huruvida medlemsstaterna har haft problem vid tillämpningen av denna artikel.

[20] När det gäller konsoliderade räkenskaper omfattar det egna kapitalet (Tier 1) även minoritetsintressen i det egna kapitalet i dotterföretag som inte är helägda.

d) kvantitativa begränsningar

Artikel 6 innehåller kvantitativa begränsningar om användningen av vissa poster :

Artikel 6.1 För de poster som avses i artikel 2.1.3 och artikel 2.1.5-2.1.8 skall följande gränsvärden gälla :

a) Summan av posterna 3 och 5-8 får inte överstiga 100 % av posterna 1 plus 2 och 4 [21] minus 9, 10 och 11.

[21] Infört genom direktiv 91/633/EEG.

b) Summan av posterna 7 och 8 får inte överstiga 50 % av posterna 1 plus 2 och 4 [22] minus 9, 10 och 11.

[22] Infört genom direktiv 91/633/EEG.

c) Summan av posterna 12 och 13 skall dras ifrån summan av samtliga poster.

Genomförande i medlemsstaterna

Denna artikel har antagits av alla medlemsstater.

Jämförelse med Baselöverenskommelsen om kapitalkrav

Ordalydelsen är något annorlunda i Baselöverenskommelsen [23]. Den enda betydande skillnaden är specifikationen i Baselöverenskommelsen av en omräkningsfaktor på 55 % för latenta vinster på orealiserade värdepapper.

[23] i) Tier 2-poster (supplementära poster) begränsas till högst 100 % av de totala tier 1-posterna.

Artikel 6.2 ströks genom direktiv 91/633/EEG och bestämmelserna i artikel 6.3 gäller inte längre.

Artikel 6.4 De behöriga myndigheterna får medge kreditinstitut att överskrida gränsvärdet enligt punkt 1 under förhållanden som är exceptionella och av tillfällig natur.

Genomförande i medlemsstaterna

Artikel 6.4 har antagits av 6 medlemsstater (Tyskland, Grekland, Spanien, Frankrike, Italien och Portugal). Italien har angett att enligt dess bestämmelser är överskridanden endast tillåtna vid "andra positiva inslag" : I detta fall får de inte överskrida 1,25 % av de riskvägda tillgångarna.

Jämförelse med Baselöverenskommelsen om kapitalkrav

Baselöverenskommelsen innehåller inte någon bestämmelse om tillfälliga undantag.

3. SLUTSATSER

Fortsatta ansträngningar på både gemenskapsnivå och nationell nivå är fortfarande nödvändiga. På grund av de nya kapitalinstrumentens kostnadsfördelar (ofta grundade på gynnsamma skatteregler) har kreditinstitut ett incitament att ersätta befintligt kapital av hög kvalitet (permanent tecknat kapital) med nya kapitalinstrument av lägre kvalitet. Medlemsstaterna bör säkerställa att nya kapitalinstrument, såsom instrument med så kallade "step-ups", vars syfte är att skapa regelrätt tier 1-eget kapital, inte försvagar kreditinstitutens kapitalbas, även om dessa instrument i direktivet inte förefaller uttryckligen förhindras från att erkännas som kapitalbas. Om en medlemsstat är osäker på om ett visst "hybridkapitalinstrument" kan räknas till kapitalbasen, är det klokt att diskutera dessa instrument i lämpligt EU-forum i syfte att få ökad förståelse för problemen.

För att undvika att kapitalbasen urgröps bör den andel nya kapitalinstrument som erkänns som primärt kapital begränsas. Baselkommittén för banktillsyn har noggrant följt denna utveckling och vid dess möte den 21 oktober 1998 beslutade den att begränsa hur mycket nya kapitalinstrument som får ingå i tier 1-kapital. Sådana instrument kommer att omfattas av strikta bestämmelser och begränsas till högst 15 % av tier 1-kapitalet. På gemenskapsnivå har åtgärder vidtagits för att uppnå en mer harmoniserad definition av kapitalbasen samtidigt med reflektion över och förslag och synpunkter på verksamhet som pågår inom ramen för Baselkommittén för banktillsyn. En ny genomgång av kapitalbasdirektivet har inletts i Rådgivande bankrörelsekommittén och dess grupper. Denna genomgång kommer att omfatta sätt att begränsa snedvridningar av konkurrensen och att stärka det europeiska banksystemet.

Kommissionen och EU:s medlemsstater fortsätter att spela en aktiv roll i Baselkommittén för banktillsyn och dess grupper i syfte att säkerställa en likartad definition av kapitalbasen i hela världen och en homogen tillämpning av bestämmelserna om kapitalkrav. Detta kommer att bidra till att bevara de europeiska kreditinstitutens internationella konkurrenskraft, vilket i slutänden kommer att stärka konsumenternas förtroende för bankväsendet och konsumentskyddet.

BILAGA I

DIRECTIVE 89/299

[Date d'échéance/Deadline 1-1-1991]

complétée par/Completed by Directive 91/633 [Date d'échéance/Deadline 1-1-1993]

modifiée par/modified by Directive 92/16

Fonds propres / Own funds

BE // * Arrêté royal relatif au contrôle sur base consolidée des établissements de crédit, n° 94/2596 du 12-8-1994 - MB n° 202 du 12-10-1994.

* Arrêté de la Commission bancaire et financière du 5 Décembre 1995 concernant le règlement relatif aux fonds propres des établissements de crédit (adopté par Arrêté ministériel du 31 Décembre 1995).

DK // * Lov No. 841 af 20.12.1989 - LA af 20.12.1989

* Lov No. 306 af 16.05.1990 - LA af 16.05.1990, S. 983 (EN)

* BKG No. 853 af 14.12.1990 - LA af 14.12.1990

DE // * Gesetz zur Änderung des Gesetzes über das Kreditwesen und anderer Vorschriften über Kreditinstitute vom 21.12.1992 - BGBl. I Nr. 59 vom 29.12.1992, S. 2211

EL // * Décret du Gouverneur de la Banque de Grèce n° 2053 du 18.03.1992 - JO 49/A/92

DIRECTIVE 89/299

[Date d'échéance/Deadline 1-1-1991]

complétée par/Completed by Directive 91/633 [Date d'échéance/Deadline 1-1-1993]

modifiée par/modified by Directive 92/16

Fonds propres / Own funds

(Following)

ES // * Ley 13/85 de 25.05.1985 - BOE 28.05.1985, modificada por Ley 13/92 de 01.06.1992 - BOE n. 132, 02.06.1992, p. 18548-18556

* Ley 13/1992, de 1 de junio de Recursos Propios y Supervisión en Base Consolidada de las Entidades Financieras - BOE n. 132 de 02.06.1992

* Real Decreto 1343/1992, de 06.11.1992, de desarrollo de la Ley 13/1992 - BOE n. 293 de 07.12.1992, p. 41584-41606 ; BOE n. 29, 03.02.1993, p.41583 (correción de errores). [En especial su Capítulo V, Título I, articulo 30 y siguientes]

* OM 30.12.1992, sobre normas de solvencia de las Entidades de Crédito - BOE n. 7, 08.01.1993, p.378-382 + BOE n. 28, 02.02.1993, p.2740-41 (correción de errores)

* Circular del Banco de España n. 5/1993, de 26.03.1993, a Entidades de Crédito, sobre determinación y control de los recursos propios mínimos - BOE n. 84 de 08.04.1993

* Circular del Banco de España n. 12 de 17.12.1993, a Entidades de Crédito, sobre modificación de la Circular n. 5/1993, de 26.03.1993, sobre determinación y control de los recursos propios mínimos - BOE n. 310 de 28.12.1993

* Real Decreto 538/1994 de 25.03.1994 modificada Real-Decreto 1343/92 - BOE n° 76 de 30-3-94)

* Circular del Banco de España n. 2/1994 de 04. 04.1994, a Entidades de Crédito. Modificación de la Circular n. 5/1993, de 26.03.1993, sobre determinación y control de los recursos propios mínimos - BOE n. 88 de 13.04.1993

* Real Decreto 2024/1995, de 22 de diciembre, por el que se modifica el Real Decreto 1343/1992, de 6 de noviembre, por el cual se desarolla la Ley 13/1992, de 1 de junio de Recursos Propios y Supervisión en Base Consolidada de Entidades Financieras.

* Circular del Banco de España numero 5/1998 de 29-5-1998 a las entidades de crédito, que modifica la Circular numero 5/1993 sobre determinación y control de los recursos propios mínimos.

FR // * Arrêté ministériel du 20.03.1990 portant homologation du règlement du Comité de la Réglementation bancaire n° 90-02 en date du 23.02.1990 (JORF du 01.04.1990, p.3992)

IR // * Notice from the Central Bank of Ireland of 16.07.1991 on Supervision Requirements and Standards

* Notice from the Central Bank of Ireland of 30.01.1992 on Supervision Requirements and Standards

* Notice from the Central Bank of Ireland of 13.02.1996 on Supervision Requirements and Standards

IT // * Decreto legislativo 10.09.1991, n. 302 - GU n. 221, 20.09.1991, p. 9-10 supplemento.

* Circolare (Banca d'Italia), n. 4, 29.03.1988, 75° aggiornamento (18.12.1991), 82° aggiornamento (04.02.1992)

* Circolare (Banca d'Italia) n. 155, (Istruzioni per la Compilazione delle segnalazioni sul patrimonio di vigilanza e sui coefficienti prudenziali), 18.12.1991 + 1° aggiornamento (04.02.1992)

" Decreto legislativo 01.09.1993, n. 385 (Suppl. 230 alla GU n. 92 - 30.09.93) [Testo unico delle leggi in materia bancaria e creditizia]

LU // * Loi du 05.04.1993 relative au secteur financier (Mémorial A, n° 27, 10.04.1993)

* Circulaire IML 96/127 du 10 mai 1996 portant définition de ratios de fonds propres

NL // * Solvabiliteitsrichtlijnen opgesteld door de Nederlandsche Bank op grond van art. 20 van de Wet toezicht kredietwezen (Stcrt 1991, 52)

DIRECTIVE 89/299

[Date d'échéance/Deadline 1-1-1991]

complétée par/Completed by Directive 91/633 [Date d'échéance/Deadline 1-1-1993]

modifiée par/modified by Directive 92/16

Fonds propres / Own funds

(Following)

ÖS // * Banking Act / Bankwesengesetz (part of Finanzmarktanpassungsgesetz 1993), BGBL. Nr. 532/1993 as orrected by BGBL. Nr. 639/1993 *

* Regulation on monthly reports / Monatsausweis-Verordnung BGBL. Nr. 773/1993 *

* Banking Supervisory Report / Verordnung über den bankaufsichtlichen Prüfungsbericht BGBL. Nr. 92/1994 *

PO // * Aviso n.12/92, de 22.12.1992 - DR II n.299, p.12454-(34). Entrée en vigueur 31.12.1992

* Decreto-Lei n. 298/92 de 31.12.1992 (Regime Geral das Instituições de Crédito e Sociedades Financeiras), DR I-A, n. 301, 6° Suplemento, 31.12.1992, pp.6056 (24-51)

* Aviso n°7/95, in DR, II, de 21.9.95

SF // * Act on credit institutions / Laki luottolaitostoiminnasta / Kreditinstitutslag 1607/63 (30.12.1993)*

* Act relating to the activities of Foreign Credit and Financial Institutions in Finland / Laki ulkomaisen luotto- ja rahoituslaitoksen toiminnasta Suomessa / Lag om utländska kreditinstituts och Financiella instituts verksamhet i Finland 1608/93 (30.12.1993) *

* Cooperative Banks Act / Osuuspankkilaki / Andesbankslagen 1271/90 (28.12.1990) *

* Administrative provisions by Financial Superivision *

SV // * The Banking Business Act / Bankrörelselagen: 1987: 617 *

* The Banking Companies Act / Bankaktiebolagslagen / 1987: 618 *

* The Act on Credit Market Companies / Lagen om Kreditmarknadsbolag / 1992:1610 *

* The Act on Limited Companies / Aktiebolagslagen: 1975: 1385 *

* The Regulation on Solvency Ratio in Banks and other Credit Institutions / Förordningen om kapitalkravet i banker och andra kreditinstitut: 1989: 1096 *

* The Financial Supervisory Authority's Provisions on Report of Information concerning Assessment of Own Funds and Capital Cover / Finansinspektionens föreskrifter om rapportering av uppgifter om beräkning av kapitalbas och kapitalkrav / FFFS 1992: 32 *

UK // * Notice of the Bank of England to Institutions authorised under the Banking Act 1987, no.BSD/1990/2 of December 1990 (amended by notice of January 1992). These notices have now been withdrawn. The relevant document is the Chapter CA "Definition of Capital" of the FSA's Guide to Banking Supervisory Policy.

* Building Societies:

* Prudential Note 1992/1 of the Building Societies Commission under the Building Societies Act 1986

* SI 1988/777

* SI 1991/702

* SI 1991/1729

* SI 1992/1611

* SI 1992/1612

* Banking Ordinance 1992 - Administrative notice no. 2 of 25-9-1992 (Gibraltar)

BILAGA II

BASELKOMMITTÉN FÖR BANKTILLSYN

BANKEN FÖR INTERNATIONELL BETALNINGSUTJÄMNING (BIS), CH-4002 BASEL

Pressmeddelande Information till pressen : +41 61 / 280 81 88

Instrument som får räknas in i det primära kapitalet (tier 1-kapital)

1. Baselkommittén för banktillsyn har observerat att vissa banker under de senaste åren emitterat en rad innovativa kapitalinstrument, som exempelvis instrument med uppgraderingsmöjlighet ("step-ups"), i syfte att anskaffa tier 1-kapital som är kostnadseffektivt och som även, om nödvändigt, kan denomineras i annan än lokal valuta. Kommittén har noggrant följt denna utveckling och vid dess möte den 21 oktober 1998 beslutades att begränsa accepterandet av dessa instrument såsom del av det primära kapitalet. Sådana instrument kommer att omfattas av strikta villkor och begränsas till högst 15 % av det primära kapitalet (tier 1-kapitalet).

2. Kommittén bekräftar att aktieägarnas kapital, det vill säga tecknat kapital samt reserver eller balanserad vinst är kapitalets viktigaste beståndsdelar. Aktieägarnas kapital gör det möjligt för en bank att löpande täcka förluster och det är alltid tillgängligt för detta ändamål. Det är dessutom denna del av kapitalet som erbjuder banken den bästa möjligheten att bevara resurser när den är i ett utsatt läge, eftersom banken helt på egen hand får bestämma hur stor utdelningen skall vara och när den skall betalas ut. Följaktligen grundas de flesta marknadsbedömningar av kapitaltäckningen på hur stort aktiekapitalet är. Den rösträtt som aktier ger är också en viktig källa till marknadskontroll över bankledningen. Av dessa skäl skall tecknat kapital med rösträtt samt de reserver eller den balanserade vinst som kommer aktieägarna till del vara den viktigaste delen av bankens primära kapital.

3. I syfte att förse tillsynsmyndigheter och marknadens aktörer med tillräcklig information så att kapitalets integritet upprätthålls, anser kommittén, i enlighet med vad som föreslås i dess senaste rapport "Att förbättra informationen från bankerna" ("Enhancing Bank Transparency"), att bankerna regelbundet skall redovisa varje del av det primära kapitalet och dess viktigaste särdrag.

4. För att skydda tier 1-kapitalets integritet har kommittén beslutat att de andelar i konsoliderade dotterbolag som tillhör minoritetsaktieägare och som har formen av särskilda för ändamålet avsedda strukturer, s.k. "Special Purpose Vehicles" (SVP) endast får räknas som primärt kapital om de underliggande instrumenten uppfyller de minimikrav för att få räknas som primärt kapital som anges nedan.

- Tecknade och till fullo inbetalda

- Icke-kumulativa

- Förmåga att absorbera förluster inom banken under antagande om "going concern"

- Efterställda insättningar, lån och bankens övriga efterställda skulder

- Bestående

- Ej prioriterade eller omfattas av en garanti från emittenten eller närstående enhet eller för någon annan överenskommelse som rättsligt eller ekonomiskt ger dem en högre prioritet i förhållande till bankens långivare

- Återbetalbara på emittentens initiativ först efter minst 5 år och med tillsynsmyndighetens godkännande och på villkor att de ersätts med kapital av samma eller bättre kvalitet om inte tillsynsmyndigheten fastställer att banken har mer än tillräckligt med kapital i förhållande till dess risker.

5. Dessutom måste följande villkor vara uppfyllda :

- Dessa instruments viktigaste egenskaper måste vara lätta att förstå och offentligt redovisade.

- Kapitalet måste utan begränsning vara omedelbart tillgängligt för den emitterande banken, eller om kapitalet endast är omedelbart och i sin helhet tillgängligt för den emitterande SPV, måste det göras tillgängligt för banken (till exempel genom konvertering till av banken direkt emitterat kapital av högre eller samma kvalitet och på samma villkor) vid en förutbestämd tidpunkt, långt innan bankens finansiella ställning allvarligt försämras.

- Banken måste självständigt kunna bestämma hur stora utdelningarna skall vara och när de skall betalas ut, med förbehåll endast för på förhand avsagda anspråk på utdelningar på bankens stamaktier och banken måste ha fullständig tillgång till utdelningar på vilka anspråk avsagts.

- Utdelningar får endast betalas ut från utdelningsbara poster. Om utdelningarna är fastställda på förhand får de inte ändras på grundval av emittentens kreditvärdighet.

6. Måttliga uppgraderingar ("step-ups") av instrument som emitterats genom en SPV och av direkt emitterade tier 1-kapitalinstrument som uppfyller kraven under punkterna 4 och 5 är, i förening med en köpoption, endast tillåtna om den måttliga uppgraderingen sker minst 10 år efter emitteringsdagen och om den medför en ökning av den ursprungliga satsen som inte överstiger det av nedanstående alternativ som den nationella tillsynsmyndigheten bestämmer skall tillämpas, nämligen antingen

- 100 räntepunkter minus skillnaden ("swap spread") mellan den ursprungliga indexbasen och den uppgraderade indexbasen, eller

- 50 procent av den ursprungliga kreditspreaden minus skillnaden ("swap spread") mellan den ursprungliga indexbasen och den uppgraderade indexbasen.

7. I de villkor som instrumentet är förenat med får inte mer än en uppgradering av satsen medges under instrumentets livstid. Swap-spreaden skall fastställas vid prissättningsdagen och återspegla skillnaden i pris den dagen mellan det ursprungliga referensvärdepappret eller den ursprungliga referenssatsen och det uppgraderade referensvärdepappret eller den uppgraderade referenssatsen.

8. De nationella tillsynsmyndigheterna förväntar sig att bankerna uppfyller Baselöverenskommelsens kapitalkrav utan att i alltför hög grad använda sig av innovativa instrument, till exempel sådana som har en uppgraderingsklausul. Följaktligen får den sammanlagda volymen primärt kapital som inte utgörs av stamaktier, men som är förbunden med något uttryckligt särdrag - förutom en ren köpoption - som kan leda till att instrumentet inlöses, vid emitteringstillfället högst utgöra 15 % av den konsoliderade bankens primära kapital.

9. Instrument som godkänts eller emitterats enligt befintliga nationella regler för primärt kapital men som enligt den ovannämnda tolkningen inte längre kan räknas till det primära kapitalet får undantas från denna tolkning. Samma sak gäller alla emissioner av sådana instrument som överstiger gränsen på 15 %.

10. Denna tolkning kommer att bli föremål för en översyn som en del av en redan påbörjad vidare ansträngning att omvärdera den nuvarande ramen för hur bankers kapitaltäckning skall bedömas. I detta avseende behåller kommittén sin frihet att ändra denna tolkning.

Basel den 27 oktober 1998

BILAGA III

BIDRAG från DELEGATIONERNA

beträffande TOLKNINGEN av punkt 6 i ARTIKEL 2.1 samt artikel 3.1

i KAPITALBASDIREKTIVET

Tabell med en sammanfattning av medlemsstaternas bidrag beträffande tolkningen av punkt 6 i artikel 2.1 samt artikel 3.1 i kapitalbasdirektivet: möjligheten att räkna orealiserade kapitalvinster i tillgångsportföljen till kapitalbasen (den positiva skillnaden mellan marknadsvärdet och inköpspriset)

B // Belgien har inte utnyttjat den möjlighet som ges i punkt 6 i artikel 2.1 samt artikel 3.1.

Belgien anser att den positiva skillnaden mellan marknadsvärdet och inköpspriset inte omfattas av artikel 3.1 av följande skäl :

- Den uppfyller inte alla de kriterier som anges i artikeln.

- Införandet av artikel 3.1 syftade till att hantera sådana specifika nationella situationer i medlemsstaterna som inte kunde harmoniseras. Att utvidga tillämpningsområdet för artikel 3.1 till att omfatta ovannämnda kapitalvinster skulle göra artikel 2.1.1-2.1.5 i direktivet obsolet.

- Argumentet att gapet mellan de medlemsstater som tillämpar "mark-to-market"-principen som värderingsmetod och de som inte gör det skulle överbryggas om sådana kapitalvinster inkluderades är inte helt relevant eftersom "marking-to-market"-metoden i princip tillämpas på handelslagret, medan artikel 3.1 skulle medge en mer omfattande tillämpning.

Belgien anser att det skulle krävas en ändring av direktivet för att sådana kapitalvinster skulle kunna räknas till kapitalbasen. Från försiktighetssynpunkt skulle det krävas att ytterligare villkor uppfylldes för att dessa kapitalvinster skulle kunna räknas till kapitalbasen (bl.a. skulle ett avdrag behöva göras).

DK // Artikel 3.1 har inte genomförts i dansk lag men Danmark har genomfört artikel 36.2 i direktiv 86/635/EEG om årsbokslut och sammanställd redovisning för banker och andra finansiella institut, med resultat att den positiva skillnaden räknas till det primära kapitalet.

Den möjlighet som ges i artikel 36.2 i direktiv 86/635/EEC utnyttjas.

D // På grundval av punkt 6 i artikel 2.1 samt artikel 3.1 i kapitalbasdirektivet har Tyskland medgivit att orealiserade kapitalvinster för vissa tillgångsslag, på vissa villkor och inom vissa gränser, får räknas till kapitalbasen. Dessa tillgångsslag utgörs i princip av fastigheter och liknande tillgångar samt värdepapper.

- När det gäller fastigheter och liknande tillgångar får 45 % av skillnaden mellan det bokförda värdet och "Beleihungswert", det vill säga belåningsbeloppet beräknat enligt lagstadgade principer, räknas till kapitalbasen.

- När det gäller värdepapper får 35 % av skillnaden mellan det bokförda värdet och

a) när det gäller värdepapper noterade på en fondbörs eller en marknad som uppfyller vissa villkor, det noterade värdet;

b) när det gäller onoterade värdepapper, värdet på de värdepapper som representerar andelar i vissa företag som tillhör föreningen för "Kreditgenossenschaften" eller sparbanker och som har en balansomslutning på minst 20 miljoner tyska mark;

c) återköpspriset för andelar i separata värdepappers- eller fastighetsfonder som emitterats enligt lagen om "Kapitalanlagegesellschaften" eller för andelar i separata värdepappersfonder som emitterats av icke-tyska fondföretag enligt bestämmelserna i direktivet om fondföretag,

räknas till kapitalbasen. Beträffande dessa värdepapper skall det lägsta av det noterade värdet på balansdagen och genomsnittet av det noterade värdet den senaste balansdagen och de föregående tre balansdagarna anses vara det relevanta värdet. Samma sak gäller de värdepapper som avses under punkt b och c ovan.

Dessutom omfattas kreditinstituten av vissa allmänna kvalitativa krav. Ett kreditinstitut måste i synnerhet ha en kärnkapitalkvot på 4,4 och orealiserade reserver får räknas till kapitalbasen för ett belopp på högst 1,4 % av de riskvägda tillgångarna. Dessutom måste de orealiserade reserverna beräknas för samtliga fastigheter och liknande tillgångar och värdepapper, så att eventuella förluster på dessa tillgångar också beaktas (för att förhindra att russinen plockas ur kakan).

Det finns även vissa bestämmelser som syftar till att kraven i artikel 3.1 i kapitalbasdirektivet uppfylls.

ES // Spanien anser att det inte är tillåtet att räkna kapitalvinster till kapitalbasen utan att detta skulle kräva en ändring av kapitalbasdirektivet.

Dess ståndpunkt grundar sig på följande argument :

- I de fall där det i kapitalbasdirektivet medges att skillnader som påminner om kapitalvinster får räknas med på ett eller annat sätt, gäller detta icke dolda bokföringsposter som dessutom omfattas av krav beträffande deras stabilitet och faktiska existens eller av redovisningskontroller, vilket inte alls krävs enligt gemenskapslagstiftningen när det gäller de berörda kapitalvinsterna.

- När kapitalbasdirektivet höll på att utarbetas begränsades avsiktligt möjligheten att använda sig av "marking to market" för dolda reserver till uppskrivningsfonder som omfattas av gemenskapens redovisningsregler. Artikel 3.1 gäller poster i kapitalbasen som inte kunde harmoniseras till följd av den specifika situation i varje land.

- Paralleller kan inte dras till Baselöverenskommelsen, eftersom det i den rekommendation om kapitalvinster som överenskommelsen innehåller ges en harmoniserad definition av begreppet kapitalvinst.

- En dold reserv skulle inte uppfylla kraven i artikel 3.1 av följande skäl :

- De redovisningsregler som används för att värdera tillgångar ger inget utrymme till att använda kapitalvinster för att täcka kapitalförluster.

- Eftersom dessa kapitalvinster av naturen är dolda uppfyller de motsvarande bokföringsposterna inte de redovisningsprinciper som anges i gemenskapsdirektiven och kan därför inte anses som sådan icke-bokföringsmässig information som inte omfattas av internredovisningen.

- I enlighet med principen om tillsyn från de behöriga myndigheternas sida skulle dessa myndigheter behöva förhandsgodkänna en värdering som bygger på "marking-to-market"-principen. Denna typ av kontroll förefaller inte vara förenlig med de tillsynsbefogenheter som har harmoniserats på gemenskapsnivå och som grundar sig på efterhandskontroller av bankverksamhet.

Spanien utnyttjar artikel 3.1 i mycket liten utsträckning.

GR // Rådets ursprungliga avsikt var att låta artikel 3.1 omfatta endast sådana dolda reserver som är resultatet av beskattningsbara vinster i synnerhet om dessa är stora nog att dämpa vinstvariationer. Dolda reserver av denna typ används för att täcka oförutsedda framtida förluster, vilket betyder att de är resultatet av värderingen av värdepapper på en lägre nivå än den vad som är tillåtet enligt lag.

Ordalydelsen i artikel 3.1 skulle gott kunna ges en vidare tolkning så att positiva skillnader omfattas, men det är absolut nödvändigt att, i till exempel en motivering, fastställa ett lämpligt tak, så att hänsyn tas till variationer i värdepappers marknadsvärde.

Den möjlighet som ges i artikel 36.2 i direktiv 86/635/EEG utnyttjas inte.

F // Nedanstående poster kan räknas till kapitalbasen under rubriken "övriga poster":

- Garantifonder som är fullständigt ömsesidiga (det vill säga som kan åberopas för institutets samtliga motpartsrisker).

- Andra garantifonder av ömsesidig karaktär och offentliga fonder som garanterar olika kategorier av kredittransaktioner, upp till 8 % av de risker som täcks av dessa fonder (Endast den del av dessa fonder som täcker det kapitalkrav som hänger samman med de risker som omfattas räknas till kapitalbasen.).

- Bidrag utan återbetalningskrav från offentliga och privata källor.

- De dolda reserver som anges i räkenskaperna för leasing-transaktioner, med eller utan köpoption (förutom i de fall räkenskaperna är konsoliderade, då dessa redan anges i de konsoliderade reserverna).

Kapitalvinster på värdepapper kan inte räknas med av följande skäl :

- I artikel 3.1 b föreskrivs att förekomsten av övriga poster i kapitalbasen måste framgå av kreditinstitutets internredovisning, vilket inte är fallet här eftersom skillnaderna är dolda. Med internredovisning måste anses betyda institutets detaljerade bokföring och inte endast de redovisningsposter som offentliggörs.

- Dolda skillnader kan inte heller anses kunna utnyttjas fritt enligt artikel 3.1 a.

- Att räkna dolda kapitalvinster till kapitalbasen samtidigt som nämnaren i kapitaltäckningsgraden fortfarande innehåller det bokförda värdet av de tillgångar som dessa vinster är kopplade till skulle på ett oacceptabelt sätt snedvrida beräkningen av denna kvot.

- Att räkna dolda kapitalvinster till kapitalbasen skulle hur som helst påverka beräkningen av kapitaltäckningsgraden alltför mycket, vilket inte skulle vara önskvärt.

IRL // Följande poster kan räknas till kapitalbasen enligt punkt 6 i artikel 2.1 samt artikel 3.1:

- Poster som centralbanken anser kan användas fritt för att täcka normala risker i bankrörelse, vars förekomst framgår av kreditinstitutets internredovisning och som är reviderade av revisorer. Om dessa villkor är uppfyllda får allmänna reserver räknas in till högst 1,25 % av de tillgångar som är förenade med risk.

Om den positiva skillnaden härrör från kapitalvinster som ännu inte har realiserats motsätter sig centralbanken att dessa omfattas av ovannämnda bestämmelser i direktivet, särskilt när det gäller illikvida tillgångar eller tillgångar som innehas långsiktigt, eftersom sådana orealiserade kapitalvinster kan visa sig svåra att omsätta i verkliga vinster.

I // För övriga poster i kapitalbasen får i Italien auktoriserade banker

- räkna in medel som avsatts för att täcka kreditrisk, som tas upp som skulder i bankens balansräkning och som endast avsätts av försiktighetsskäl och inte för att täcka redan uppkomna förluster. Dessa medel skall täcka kreditförluster som endast är hypotetiska. Implicita vinster beaktas endast i syfte att väga upp implicita förluster. Om förlusterna överstiger vinsterna dras 50 % av nettobeloppet av från kapitalbasen. Om vinsterna överstiger förlusterna räknas inte nettobeloppet till kapitalbasen.

L // Luxemburg har utnyttjat den möjlighet som ges i artikel 3.1 genom att tillåta att den del av "poster med reservinslag" som utgörs av icke-skattepliktiga realisationsvinster räknas till kapitalbasen. Luxemburg anser dessutom att artikel 3.1 inte innebär att dolda reserver på värdepapper inte får räknas till kapitalbasen. Denna möjlighet behölls dock inte i Luxemburgs bestämmelser.

NL // Nederländerna har inte utnyttjat denna möjlighet.

AT // Österrike utnyttjade artikel 3.1 i ett hänseende, nämligen i samband med uppskrivningsfonden.

Uppskrivningsfonden innehåller orealiserade reserver som motsvarar 45 % av följande skillnader i värde :

- Skillnaden mellan det bokförda värdet och det aktuella marknadsvärdet på fastigheter, och liknande tillgångar, och byggnader. Om det aktuella marknadsvärdet är lägre än det bokförda värdet måste uppskrivningsfonden minskas med skillnaden.

- Skillnaden mellan det bokförda värdet och marknadsvärdet på värdepapper som godkänts för officiell handel på fondbörs eller som det handlas med på någon annan organiserad marknad som erkänts.

- Skillnaden mellan det bokförda värdet och köpkursen på andelar i investeringsföretag.

Uppskrivningsfonden får endast beaktas om beräkningen av skillnader i värde omfattar alla tillgångar under punkterna 1-3.

Enligt artikel 23.14.4 i banklagen får uppskrivningsfonden räknas till kapitalbasen för högst 1,5 % av bedömningsunderlaget enligt artikel 22.2 (summan av de viktade tillgångarna och posterna utanför balansräkningen) under förutsättning att kärnkapitalet är minst 4,5 % av bedömningsunderlaget.

P // Under förutsättning att Portugals centralbank givit sitt förhandsgodkännande får tillgångsposter som uppfyller nedanstående kriterier räknas till det supplementära kapitalet :

- De kan användas fritt för att täcka normala risker i bankrörelse, och förlusterna eller kapitalförlusterna har ännu inte identifierats.

- Deras förekomst tas upp i institutets redovisning.

- Deras storlek kontrolleras av en "revisor oficial de contas".

Dessa bestämmelser infördes för att göra det möjligt för kreditinstitut med säte i Portugal att till kapitalbasen räkna en andel av de reserver som avsatts för att täcka allmänna kreditrisker.

Inget kreditinstitut har emellertid hittills anhållit om ett dylikt godkännande från Portugals centralbank.

FI // Finland har inte utnyttjat den möjlighet som ges i artikel 3.1 i kapitalbasdirektivet och i Finland är det inte tillåtet att ta upp den positiva skillnaden mellan marknadsvärde och inköpsvärde i resultaträkningen eller att räkna den till kapitalbasen.

SV // Artikel 3.1 har inte genomförts i svensk lag men Sverige har genomfört artikel 36.2 i direktiv 86/635/EEG om årsbokslut och sammanställd redovisning för banker och andra finansiella institut, vilket innebär att den positiva skillnaden mellan marknadsvärde och inköpsvärde räknas till det primära kapitalet.

Den möjlighet som ges i artikel 36.2 i direktiv 86/635/EEG utnyttjas.

UK // Förenade kungariket avser inte utnyttja denna möjlighet, eftersom redovisningspraxis i Förenade kungariket i allmänhet innebär att värdepapper är föremål för "marking to market", vilket medför att tillgångsposter värderas till inköpsvärdet minus de avsättningar som är nödvändiga för att täcka varaktig depreciering. Att skapa en dold reserv som motsvarar skillnaden mellan inköpsvärdet och marknadsvärdet av värdepapper som ingår i portföljen skulle därför stå i strid med denna redovisningspraxis.

Förenade kungariket har inget att invända mot att andra medlemsstater tillåter att sådana reserver räknas till det supplementära kapitalet om villkoren i artikel 3.1 är uppfyllda.

Förenade kungariket anser dock att detta inte är tillrådligt ur försiktighetssynpunkt, om inte stora avdrag görs från dessa uppvärderingar.

Den möjlighet som ges i artikel 36.2 i direktiv 86/635/EEG utnyttjas.

IS // Artikel 3.1 har inte genomförts i isländsk lag men Island har genomfört artikel 36.2 i direktiv 86/635/EEG om årsbokslut och sammanställd redovisning för banker och andra finansiella institut, vilket innebär att den positiva skillnaden mellan marknadsvärde och inköpsvärde räknas till det primära kapitalet.

LI // Liechtenstein har inte utnyttjat denna möjlighet och det är inte tillåtet att räkna skillnaden mellan marknadsvärde och inköpsvärde till kapitalbasen.

NO // Norge har inte utnyttjat denna möjlighet och det är inte tillåtet att räkna skillnaden mellan marknadsvärde och inköpsvärde till kapitalbasen.

TILLÄGG

Ärende : Övriga poster som avses i punkt 6 i artikel 2.1 samt artikel 3.1 i kapitalbasdirektivet

1. Inledning

När det gäller frågan huruvida en positiv skillnad mellan marknadsvärdet och anskaffningsvärdet skall få räknas till ett kreditinstituts kapitalbas framgick det vid GTIAD:s sammanträde i juli 1996 att en majoritet av delegationerna förespråkade att de inte skulle få räknas till kapitalbasen. Några delegationer förespråkade dock, eller var åtminstone inte emot, ett synsätt som är förenlig med Baselöverenskommelsen (den s.k. "haircut"-metoden, enligt punkt 16 och 17 i överenskommelsen).

Mot bakgrund av ovanstående har kommissionens enheter gjort ett utkast till bestämmelse med ändring av artikel 3.1 i kapitalbasdirektivet.

2. Utkast till ändring

Den föreslagna ändringen skulle bestå i att en punkt d införs i artikel 3.1 :

"Ett avdrag på 55 % skall tillämpas på de övriga poster som består av skillnaden mellan det högre marknadsvärdet och värdet beräknat enligt direktiv 86/635/EEG. De värdejusteringar som gjorts på sådana poster enligt artikel 37.2 i det direktivet eller de avsättningar som gjorts till reserven för allmänna risker i bankrörelse I enlighet med artikel 38 får inte ingå i denna skillnad."

3. Motivering

Utkastet till ändring ligger mer i linje med det synsätt som kommer till uttryck i Baselöverenskommelsen. Det har begränsats till att omfatta skillnaden mellan i princip marknadsvärde och "historiskt värde", vilket överensstämmer med Baselöverenskommelsen där dessa kategorier betecknas som uppskrivningsfonder.

Den behandling som föreslås här ligger också mer i linje med den behandling som tillämpas av de medlemsstater som utnyttjar möjligheterna i artikel 33 i direktiv 78/660/EEG för uppskrivningsfonder eller värden som är högre än "historiska värden", enligt artikel 36 i direktiv 86/635/EEG.

Begränsningen av dessa kategorier innebär emellertid att andra tillgångar fortfarande kan klassas som "övriga poster" enligt denna artikel utan något avdrag. Om avsikten är att tillämpa regeln om avdrag på alla övriga poster, bör utkastet till bestämmelse utvidgas i enlighet med detta.

Den andra meningen i utkastet till ändring syftar till att undvika att samma post räknas två gånger. Dessa belopp har redan beaktats i beräkningen av kapitalbasen enligt punkt 5 respektive 4 i artikel 2.1.