[pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |

Bryssel den 16.5.2007

KOM(2007) 259 slutlig

2007/0092 (CNS)

Förslag till

RÅDETS BESLUT

i enlighet med artikel 122.2 i fördraget om Maltas införande av den gemensamma valutan den 1 januari 2008

(framlagt av kommissionen)

MOTIVERING

Den 3 maj 1998 beslutade rådet att Belgien, Tyskland, Spanien, Frankrike, Irland, Italien, Luxemburg, Nederländerna, Portugal, Österrike och Finland uppfyllde de nödvändiga villkoren för att införa den gemensamma valutan den 1 januari 1999. Danmark och Förenade kungariket utnyttjade sina möjligheter att avstå och bedömdes därför inte av rådet. Grekland och Sverige sågs av rådet som medlemsstater med undantag. Den 19 juni 2000 beslutade rådet att Grekland uppfyllde de nödvändiga villkoren för att införa euron den 1 januari 2001. De länder som anslöt sig till Europeiska unionen den 1 maj 2004 (Tjeckien, Estland, Cypern, Lettland, Litauen, Ungern, Malta, Polen, Slovenien och Slovakien) blev medlemsstater med undantag i enlighet med artikel 4 i respektive anslutningsakt. Den 11 juli 2006 beslutade rådet att Slovenien uppfyllde de nödvändiga villkoren för att införa euron den 1 januari 2007. Bulgarien och Rumänien som anslöt sig till Europeiska unionen den 1 januari 2007 blev medlemsstater med undantag i enlighet med artikel 5 i respektive anslutningsakt.

I artikel 122.2 fastställs förfaranden för upphävandet av undantagen. Dessa förfaranden skall inledas minst vartannat år, eller när en medlemsstat med undantag begär det. Enligt förfarandena skall kommissionen och Europeiska centralbanken rapportera till rådet i enlighet med artikel 121.1 om hur medlemsstater med undantag fullgör sina förpliktelser när det gäller att förverkliga den ekonomiska och monetära unionen. På grundval av både sin egen och ECB:s rapport kan kommissionen till rådet överlämna ett förslag till rådets beslut om att upphäva undantaget för de medlemsstater som uppfyller de nödvändiga villkoren.

Alla länder med undantag bedömdes av kommissionen och ECB 2006. Den 27 februari 2007 lämnade Malta in en begäran om ny konvergensbedömning med avsikt att införa euron den 1 januari 2008 om undantaget skulle hävas. Som ett svar på denna begäran utarbetade kommissionen och ECB konvergensrapporter för Malta.

Kommissionens konvergensrapport 2007 om Malta antogs av kollegiet den 16 maj 2007. ECB antog sin rapport samma dag. Rapporterna omfattar en granskning av i vilken utsträckning som Maltas nationella lagstiftning, inklusive stadgan för dess centralbank, är förenlig med artiklarna 108 och 109 i EG-fördraget och med ECBS- och ECB-stadgan. I rapporterna granskas också huruvida en hög grad av hållbar konvergens har uppnåtts med redovisning av hur väl Malta har uppfyllt konvergenskriterierna. Man beaktar även flera andra faktorer som nämns i sista stycket i artikel 121.1.

Kommissionen kommer i sin konvergensrapport fram till att en hög grad av hållbar konvergens har uppnåtts i Malta.

På grundval av sin egen och ECB:s rapport har kommissionen antagit bifogade förslag till rådsbeslut om att upphäva Maltas undantag från och med den 1 januari 2008.

2007/0092 (CNS)

Förslag till

RÅDETS BESLUT

i enlighet med artikel 122.2 i fördraget om Maltas införande av den gemensamma valutan den 1 januari 2008

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA BESLUT

med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 122.2,

med beaktande av kommissionens förslag,

med beaktande av kommissionens rapport,[1]

med beaktande av Europeiska centralbankens rapport,[2]

med beaktande av Europaparlamentets yttrande,

med beaktande av rådets diskussion på stats- eller regeringschefsnivå, och

av följande skäl:

(1) Den tredje etappen av den ekonomiska och monetära unionen (EMU) inleddes den 1 januari 1999. Rådsmötet i Bryssel den 3 maj 1998 i dess sammansättning av stats- eller regeringschefer beslutade att Belgien, Tyskland, Spanien, Frankrike, Irland, Italien, Luxemburg, Nederländerna, Österrike, Portugal och Finland uppfyllde de nödvändiga villkoren för att införa den gemensamma valutan den 1 januari 1999[3].

(2) Rådet beslutade den 19 juni 2000 att Grekland uppfyllde de nödvändiga villkoren för att införa den gemensamma valutan den 1 januari 2001.[4] Rådet beslutade den 11 juli 2006 att Slovenien uppfyllde de nödvändiga villkoren för att införa den gemensamma valutan den 1 januari 2007.[5]

(3) Enligt punkt 1 i protokollet om vissa bestämmelser angående Förenade konungariket Storbritannien och Nordirland i fördraget anmälde Förenade kungariket att man inte avsåg att gå över till den tredje etappen i EMU den 1 januari 1999. Denna anmälan har inte ändrats. I enlighet med punkt 1 i protokollet om vissa bestämmelser angående Danmark fogat till fördraget och det beslut som fattades av stats- eller regeringscheferna i Edinburgh i december 1992 har Danmark anmält till rådet att man inte kommer att delta i den tredje etappen i EMU. Danmark har inte begärt att det förfarande som avses i artikel 122.2 i fördraget skall inledas.

(4) Sverige har genom beslut 98/317/EG undantag enligt artikel 122 i fördraget. Enligt artikel 4 i anslutningsakten[6] har Tjeckien, Estland, Cypern, Lettland, Litauen, Ungern, Malta, Polen och Slovakien undantag enligt artikel 122 i fördraget. I enlighet med artikel 5 i respektive anslutningsakt[7] är Bulgarien och Rumänien medlemsstater med undantag enligt definitionen i artikel 122 i fördraget.

(5) Europeiska centralbanken (ECB) inrättades den 1 juli 1998. Det europeiska monetära systemet ersattes med en växelkursmekanism som inrättades genom Europeiska rådets resolution om införande av en växelkursmekanism i tredje etappen av den ekonomiska och monetära unionen den 16 juni 1997[8]. Förfaranden för en växelkursmekanism under etapp tre av den ekonomiska och monetära unionen (ERM II) fastställdes i ett avtal av den 1 september 1998 mellan ECB och de nationella centralbankerna i medlemsstaterna utanför euroområdet avseende operativa förfaranden för en växelkursmekanism under etapp tre av den ekonomiska och monetära unionen[9].

(6) I artikel 122.2 i fördraget fastställs förfaranden för att upphäva de berörda medlemsstaternas undantag. Enligt denna artikel skall kommissionen och ECB rapportera till rådet i enlighet med förfarandet i artikel 121.1 i fördraget åtminstone en gång vartannat år eller på begäran av en medlemsstat med undantag. Den 27 februari 2007 inkom Malta med en formell begäran om konvergensbedömning.

(7) Medlemsstaternas nationella lagstiftning, inklusive de nationella centralbankernas stadgar, skall vid behov anpassas för att säkerställa förenlighet med artiklarna 108 och 109 i fördraget och ECBS-stadgan. Kommissionens och ECB:s rapporter tillhandahåller en detaljerad bedömning av huruvida lagstiftningen i Malta är förenlig med artiklarna 108 och 109 i fördraget och ECBS-stadgan.

(8) I enlighet med artikel 1 i protokollet om konvergenskriterier enligt artikel 121 i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen innebär kriteriet för prisstabilitet enligt artikel 121.1 första strecksatsen i fördraget att en medlemsstat under en tid av ett år före granskningen skall uppvisa en hållbar prisutveckling och en genomsnittlig inflationstakt som inte med mer än 1,5 procentenheter överstiger inflationstakten i de, högst tre medlemsstater som har uppnått de bästa resultaten i fråga om prisstabilitet. När det gäller kriteriet för prisstabilitet skall inflationen mätas med hjälp av det harmoniserade indexet för konsumentpriser (HIKP) som definieras i rådets förordning (EG) nr 2494/95[10]. För att kunna bedöma kriteriet för prisstabilitet har medlemsstatens inflation mätts som den procentuella förändringen av det aritmetiska medelvärdet av tolvmånadersindexet i förhållande till det aritmetiska medelvärdet för tolvmånadersindexet för föregående period. Under den ettårsperiod som gick ut i mars 2007 var de tre medlemsstaterna med bäst resultat i fråga om prisstabilitet Finland, Polen och Sverige med en inflationstakt på 1,3 %, 1,5 % respektive 1,6 %. I kommissionens och ECB:s rapporter beräknades referensvärdet som det enkla aritmetiska medelvärdet av inflationstakten i de tre medlemsstater med bäst resultat i fråga om prisstabilitet plus 1,5 procentenheter. På grundval av detta uppgick referensvärdet under den ettårsperiod som gick ut i mars 2007 till 3,0 %.

(9) I enlighet med artikel 2 i protokollet om konvergenskriterier enligt artikel 121 i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen innebär kriteriet om den offentliga sektorns finanser enligt artikel 121.1 andra strecksatsen i fördraget att medlemsstaten vid tidpunkten för granskningen inte får vara föremål för något beslut av rådet enligt artikel 104.6 i fördraget om att det föreligger ett alltför stort underskott.

(10) I enlighet med artikel 3 i protokollet om konvergenskriterier enligt artikel 121 i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen innebär kriteriet om deltagande i Europeiska monetära systemet enligt artikel 121.1 tredje strecksatsen i fördraget att kursrörelserna för en medlemsstats valuta skall ha legat inom det normala fluktuationsutrymmet enligt Europeiska monetära systemets växelkursmekanism, utan att allvarliga spänningar har uppstått, under minst de senaste två åren före granskningen. Särskilt skall medlemsstaten inte på eget initiativ ha devalverat sin valutas bilaterala centralkurs i förhållande till någon annan medlemsstats valuta under denna period. Sedan den 1 januari 1999 skall bedömningen av hur väl växelkurskriteriet uppfylls ske inom ramen för ERM II. Kommissionen och ECB har i sina bedömningar av hur väl växelkurskriteriet är uppfyllt granskat den tvåårsperiod som gick ut den 26 april 2007.

(11) I enlighet med artikel 4 i protokollet om konvergenskriterier enligt artikel 121 i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen innebär kriteriet om konvergens i räntesatserna enligt artikel 121.1 fjärde strecksatsen i fördraget att en medlemsstat under en tid av ett år före granskningen skall ha haft en genomsnittlig långfristig nominell räntesats som inte med mer än två procentenheter överstiger motsvarande räntesats i de, högst tre medlemsstater som har uppnått de bästa resultaten i fråga om prisstabilitet. När det gäller kriteriet om konvergens i räntesatserna användes räntan på jämförbara 10-åriga referensobligationer. För att bedöma i vilken utsträckning kriteriet om räntesatser uppfylls beräknades ett referensvärde i kommissionens och ECB:s rapporter i form av det enkla aritmetiska medelvärdet av den nominella långfristiga räntesatsen i tre av de medlemsstater som hade uppnått de bästa resultaten i fråga om prisstabilitet plus två procentenheter. På grundval av detta uppgick referensvärdet under den ettårsperiod som gick ut i mars 2007 till 6,4 %.

(12) I enlighet med artikel 5 i protokollet om konvergenskriterier enligt artikel 121 i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen skall kommissionen tillhandahålla det statistiska underlag som används i den aktuella bedömningen av hur väl konvergenskriterierna uppfylls. Kommissionen tillhandahöll uppgifter för utarbetandet av detta förslag. Uppgifter om de offentliga finanserna tillhandahölls av kommissionen efter medlemsstaternas rapportering den 1 april 2007 i enlighet med rådets förordning (EG) nr 3605/93 av den 22 november 1993 om tillämpningen av det protokoll om förfarandet vid alltför stora underskott är fogat till Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen[11].

(13) På grundval av rapporter från kommissionen och ECB om hur väl Malta fullföljer sina förpliktelser avseende den ekonomiska och monetära unionen drar kommissionen följande slutsatser:

Maltas nationella lagstiftning, inklusive den nationella centralbankens stadgar, är förenlig med artiklarna 108 och 109 i fördraget och ECBS-stadgan.

När det gäller huruvida Malta uppfyller de konvergenskriterier som avses i de fyra strecksatserna i artikel 121.1 i fördraget är följande att notera:

- Den genomsnittliga inflationstakten i Malta under 12-årsperioden fram till och med mars 2007 låg på 2,2 %, vilket är lägre än referensvärdet, och den kommer troligen att fortsätta att ligga under referensvärdet under de närmaste månaderna.

- Maltas budgetunderskott har på ett trovärdigt och hållbart sätt minskats och ligger nu under 3 % av BNP, och skulden i förhållande till BNP har minskat och närmar sig referensvärdet på 60 %; kommissionen rekommenderar därför rådet att upphäva beslutet om att Malta har ett alltför stort underskott.

- Malta har varit medlem i ERM II sedan den 2 maj 2005. Under tvåårsperioden fram till och med den 26 april 2007 har den maltesiska liran inte drabbats av några allvarliga spänningar och Malta har inte på eget initiativ devalverat lirans bilaterala centralkurs i förhållande till euron.

- Under ettårsperioden fram till och med mars 2007 uppgick den långfristiga räntesatsen i Malta i genomsnitt till 4,3 % vilket var lägre än referensvärdet.

Malta har uppnått en hög grad av varaktig konvergens med hänsyn till dessa kriterier och uppfyller de nödvändiga villkoren för införande av euron, förutsatt att rådet upphäver beslutet om att Malta har ett alltför stort underskott.

(14) Rådet följde kommissionens rekommendation och upphävde rådets beslut om ett alltför stort underskott av den 5 juni 2007.[12]

(15) Rådet skall med kvalificerad majoritet på förslag av kommissionen besluta vilka medlemsstater med undantag som uppfyller de nödvändiga villkoren för att införa den gemensamma valutan och upphäva undantagen för de berörda medlemsstaterna.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Malta uppfyller de nödvändiga villkoren för att införa den gemensamma valutan. Maltas undantag enligt artikel 4 i anslutningsakten upphävs från och med 1 januari 2008.

Artikel 2

Detta beslut riktar sig till medlemsstaterna.

Artikel 3

Detta beslut skall offentliggöras i Europeiska unionens officiella tidning .

Utfärdat i

På rådets vägnar

Ordförande[pic][pic][pic]

[1] Rapport antagen den 16 maj 2007 – [KOM(2007) 258].

[2] Rapport antagen den 16 maj 2007.

[3] Rådets beslut 1998/317/EG av den 3 maj 1998 (EGT L 139, 11.5.1998, s. 30).

[4] Rådets beslut 2000/427/EG av den 19 juni 2000 (EGT L 167, 7.7.2000, s. 19).

[5] Rådets beslut 2006/495/EG av den 11 juli 2006 (EGT L 195, 15.7.2006, s. 25).

[6] EGT L 236, 23.9.2003, s. 33.

[7] EUT L 157, 21.6.2005, s. 203.

[8] EUT C 236, 2.8.1997, s. 5.

[9] EGT C 345, 13.11.1998, s. 6 i dess ändrade lydelse genom avtalet av den 14 september 2000 (EGT C 362, 16.12.2000, s. 11).

[10] Rådets förordning (EG) nr 2494/95 av den 23 oktober 1995 om harmoniserade konsumentprisindex (EGT L 257, 27.10.1995, s. 1) ändrad genom Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1882/2003 (EUT L 284, 31.10.2003, s. 1).

[11] EGT L 332, 31.12.1993, s. 7. Förordningen senast ändrad genom förordning (EG) nr 2103/2005 (EUT L 337, 22.12.2005, s. 1).

[12] EUT