Yttrande från Regionkommittén om "Förslag till rådets rekommendation om förebyggande av rökning och om initiativ för en effektivare bekämpning av rökning och annat tobaksbruk"

(2003/C 73/03)

BAKGRUND

Förslag till rådets rekommendation om "Förebyggande av rökning och om initiativ för en effektivare bekämpning av rökning och annat tobaksbruk" (KOM(2002) 303 slutlig).

Kommissionens beslut av den 3 januari 2002 att rådfråga Regionkommittén i enlighet med artikel 152.4 i EG-fördraget.

Presidiets beslut av den 6 februari 2002 att ge utskottet för ekonomisk politik och socialpolitik i uppgift att bereda kommitténs arbete i ärendet.

Rådets och medlemsstaternas hälsoministrars resolution av den 18 juli 1989 om förbud mot rökning på allmänna platser(1).

Rådets direktiv 89/552/EEG av den 3 oktober 1989 om gränslös television(2).

De rekommendationer om initiativ på gemenskapsnivå mot tobak och rökning som antagits av kommissionens cancerspecialistkommitté (KOM(96) 609 slutlig - bilaga).

Rådets resolution av den 26 november 1996 om behovet av att minska rökningen i Europeiska gemenskapen(3).

Meddelande från kommissionen till rådet och Europaparlamentet om gemenskapens nuvarande och dess planerade roll när det gäller bekämpning av tobak och rökning (KOM(96) 609 slutlig).

Världsbankens rapport "Curbing the Epidemic: Governments and the Economics of Tobacco Control", Washington DC, 1999.

Rapport från kommissionen till rådet och Europaparlamentet, Ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén - Framsteg som gjorts när det gäller skyddet mot tobakskonsumtionens skadliga inverkan på folkhälsan (KOM(1999) 407 slutlig) som en uppföljning av ovannämnda meddelande från 1996.

Rådets slutsatser av den 18 november 1999 om kampen mot tobakskonsumtion(4).

Europaparlamentets och rådets direktiv 98/43/EG av den 6 juli 1998 om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om reklam för och sponsring till förmån för tobaksvaror(5), upphävt genom EG-domstolens dom den 5 oktober 2000 i mål C-376/98, Tyskland mot parlamentet och rådet, Rättsfallssamlingen 2000, s. I-8419.

Förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om reklam för och sponsring till förmån för tobaksvaror framlagt av kommissionen (enligt artikel 47.2 och artiklarna 55 och 95 i EG-fördraget) (KOM(2001) 283 slutlig)(6).

Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/37/EG av den 5 juni 2001 om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om tillverkning, presentation och försäljning av tobaksvaror.

Den ramkonvention för bekämpning av tobaksrökning (Framework Convention on Tobacco Control, FCTC) som Världshälsoorganisationen håller på att utarbeta - se webbsida: http://www.who.int/gb/fctc/

Det utkast till yttrande (CdR 226/2002 rév.) som antogs av utskottet för ekonomisk politik och socialpolitik den 25 september 2002 (föredragande: Alvaro Ancisi, kommunfullmäktigeledamot i Ravenna, I-PPE).

Vid sin 47:e plenarsession den 20 och 21 november 2002 (sammanträdet den 20 november) antog Regionkommittén följande yttrande.

1. Regionkommitténs synpunkter och rekommendationer

1.1. Tobaksrökningen utgör en av de främsta sjukdoms- och dödsorsakerna. Den medför enorma kostnader för samhället och ett oerhört lidande för enskilda individer och deras anhöriga. Inom EU uppgår antalet rökare till ca en tredjedel av befolkningen, vilket får allvarliga konsekvenser för folkhälsan. Rökningen orsakar ca 500000 dödsfall per år, främst i form av cancer. Den påverkar även icke-rökares hälsa, särskilt bland sådana utsatta grupper som barn, gravida och personer med problem i andningsorganen. Inom EU görs stora insatser för att bekämpa och förebygga tobaksrökning. Mycket återstår dock att göra för att nå bättre och varaktiga resultat. EU måste därför vidta nya och effektivare åtgärder på detta område.

1.2. Regionkommittén ser rådets förslag till rekommendation som ett svar på detta behov och som ett effektivt och ändamålsenligt angreppssätt. Det ligger helt i linje med den ståndpunkt som EU hittills har intagit, samtidigt som även några av de förslag som förts fram i denna fråga av andra gemenskapsinstitutioner har beaktats. Kommittén vill framhålla att förslaget även stämmer väl överens med tidigare yttranden som kommittén antagit på folkhälsoområdet och om tillverkning, presentation och försäljning av tobaksvaror.

1.3. Eftersom kampen mot tobaksrökning är en världsomspännande uppgift ser kommittén det som mycket viktigt att de åtgärder som rådet rekommenderar ligger helt i linje med de förhandlingar som förs inom Världshälsoorganisationen för att få till stånd en ramkonvention för bekämpning av tobaksrökning (FCTC - Framework Convention of Tobacco Control). Bland de punkter i ramavtalet som hittills förhandlats fram ingår nämligen bland annat bestämmelser om ett totalförbud mot alla former av direkt och indirekt reklam, begränsning av minderårigas tillgång till försäljningsautomater för tobaksvaror, förbud mot försäljning av cigaretter styckevis eller i förpackningar om mindre än 20 cigaretter samt krav på att tobaksbolagen redovisar sina utgifter för reklam och säljfrämjande åtgärder.

1.4. Kommittén noterar att föreliggande förslag till rekommendation vänder sig till medlemsstaterna, som anmodas vidta nya och kraftfullare åtgärder mot tobakskonsumtion i allmänhet, och rökning och cigarettförsäljning i synnerhet. Även om en rekommendation inte är juridiskt bindande förväntas medlemsstaterna naturligtvis ändå uppfylla de krav som ställs, eftersom rökning och annan tobakskonsumtion utgör ett av de allvarligaste hoten mot folkhälsan i samtliga länder. Samma förväntning gäller även den övervakningsroll som kommissionen åläggs.

1.5. De allra flesta förslagen i rekommendationen framstår som väl avvägda och konstruktiva, t.ex. förslagen om att förbjuda försäljning av tobak till barn och ungdomar. Kommittén anser dock att det i vissa medlemsstater juridiskt sett blir svårare att avkräva producenter och försäljare av tobaksvaror skyldighet att redovisa sina marknadsföringskostnader, och även att tillmötesgå kravet att de mest utstuderade formerna av tobaksreklam, direkt eller indirekt, inte skall nå barn och ungdomar (jfr EG-domstolens dom i oktober 2000, varigenom Europaparlamentets och rådets direktiv av den 6 juli 1998 om reklam för tobaksvaror och tobaksrelaterad sponsring upphävdes med hänvisning till att direktivet varken garanterade den fria rörligheten för dessa varor eller eliminerade konkurrenssnedvridningar). Kommittén stöder visserligen helt och fullt åtgärdernas syfte och målsättning, som redovisas klart och tydligt i förslaget, men kan konstatera att en viss motsättning råder mellan kravet på hälsoskydd och inre marknadens krav. Kommittén anser att dessa åtgärder är ytterst viktiga och stöder ett undanröjande av de juridiska hindren.

1.6. Kommittén vill här hänvisa till det fortfarande lika aktuella yttrande som kommittén lade fram i april 2000 om det nya tobaksdirektivet, som senare antogs. I detta yttrande betonar kommittén vikten av en harmonisering eller åtminstone tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om tillverkning, presentation och försäljning av tobaksprodukter. Detta är viktigt dels för att uppnå en hög nivå på folkhälsoskyddet, dels för att främja avskaffandet av hindren för en väl fungerande inre marknad. Kommittén välkomnar kommissionens förslag till rekommendation, eftersom det med tanke på den rättsliga osäkerhet som i viss mån råder på detta område ligger rätt i tiden.

2. Skydd mot tobaksrök på allmänna platser och i arbetsmiljön

2.1. I det tidigare yttrande som nämnts ovan framhöll Regionkommittén vikten av att man vid sidan av en harmonisering av lagstiftningen även vidtar andra typer av åtgärder för att skydda folkhälsan, där en tydlig målsättning bör vara att skydda icke-rökare på allmänna platser och på arbetet. Kommittén ser med tillfredsställelse på att detta nu finns med i kommissionens förslag, närmare bestämt under punkt 4 i rekommendationerna till medlemsstaterna.

2.2. Rökfria allmänna platser och arbetsmiljöer är ett strategiskt sett viktigt steg i kampen mot tobaksrökning. För att ett sådant mål effektivt skall kunna nås måste det till en riktad åtgärdspolitik grundad på konsensus i samhället, klara och tydliga normer, kontrollmekanismer och sanktioner samt smidiga administrativa förfaranden.

2.3. Man bör även undersöka vad det finns för möjligheter att erbjuda behandling och stöd för rökavvänjning, t.ex. antirökrådgivning från allmänläkare, sluta-röka-kurser anordnade av auktoriserade antirökinstitut samt rådgivning från sjukhus- och apotekspersonal.

Man bör erbjuda tobaksavvänjning inom sjukvården, framför allt åtgärder som riktas till den mest utsatta delen av befolkningen:

- Ungdomar, framför allt rökare, bör erbjudas kontakt med antirökorganisationer via sjukvården.

- Gravida kvinnor bör ges information om tobakskonsumtionens risker och om hur man kan sluta konsumera tobak.

- Patienter med tobakskonsumtionsrelaterade sjukdomar bör ges terapeutisk hjälp att sluta nyttja tobak vid vårdhem, både inom primärvården och specialistsjukvården.

ReK föreslår även att man skall dra nytta av den nya informationstekniken för att en så stor del av befolkningen som möjligt skall få information om olika tobaksavvänjningsmetoder.

2.4. Kommittén vill lyfta fram arbetsplatsen som särskilt lämpad för åtgärder för att skapa en hälsofrämjande miljö, där den sociala gemenskapen kan säkerställa att sådana kompletterande åtgärder som information, rökavvänjningsstöd och miljöövervakning får önskad effekt. Kommittén föreslår därför att särskild uppmärksamhet ges åt arbetsplatser med starkare förebildsprofil gentemot samhället i stort, t.ex. sjukhus och andra hälsovårdsinrättningar (hälso- och sjukvårdspersonal bör gå i bräschen och visa prov på sin professionalitet genom att inte röka), skolor och offentliga förvaltningar.

3. Totalförbud mot rökning i skolan

3.1. Särskilt i skolan är det viktigt att det råder samstämmighet mellan vad man säger och vad man gör. Kommittén anser därför att ett förbud mot rökning bör utvidgas till att omfatta hela skolans område, dvs. förutom toaletterna även skolgården, så att man undviker sådana situationer där eleverna röker öppet under rasterna, inte sällan tillsammans med lärarna (som själva bör avstå från att röka inom skolans område, även i lärarrum etc.). De yngre eleverna skall inte få bilden av att rökning inte är så farligt utan tvärtom ett socialt accepterat beteende som man vill ta efter. Kampen mot rökning kan göra störst nytta i grundskolan, eftersom man i högre grad kan räkna med ett effektivt samarbete från föräldrarnas sida när det gäller barn i denna ålderskategori. Målet är att förhindra att eleverna blir vanerökare redan från unga år, eftersom det då blir mycket svårt att få loss dem ur tobaksberoendet. Att röka är ett populärt sätt att göra uppror, och det är under denna fas i utvecklingen som man är mest lättpåverkad av sådana negativa sociala förebilder.

4. Lokala informations- och upplysningsinitiativ

4.1. Även om merparten av de föreslagna rekommendationerna så här långt tenderar att vara inriktade på förbud och restriktioner, måste de åtföljas av informationsåtgärder för att det skall bli möjligt att få till stånd den konsensus i samhället som krävs för att olika påbud skall resultera i ett önskat beteende. Kommittén ser dock positivt på att medlemsstaterna under punkt 5 i rekommendationerna anmodas att stödja program för hälsofostran och allmänna program för att avskräcka från användning av tobaksprodukter, dvs. sådana informations- och upplysningsinitiativ och initiativ för att främja god hälsa och sunda levnadsvanor som kan utgöra en motvikt till det sociala trycket att röka. Kommittén kommenterar visserligen längre fram i detta yttrande vikten av åtgärder på lokal nivå, men vill redan här framhålla att de största ansträngningarna i samband med det förebyggande arbetet bör inriktas mot de yngre generationerna. Effektiva lokala initiativ kan omfatta bland annat följande:

a) Effektiva undervisningsprogram för skolan för att förebygga rökning (för att skapa medvetenhet och förmåga att möta det sociala tryck som utövas genom förebilder inom familjen, bland jämnåriga, i reklam och i samhället i övrigt).

b) Skapa en ansvarskänsla bland ungdomar att informera om och verka för ökad hälsa i lokalsamhället inom ramen för en samhällsmodell grundad på öppenhet och information.

c) Öka medvetenheten inom familjen om den negativa inverkan som förebilder inom familjen kan ha när det gäller att börja röka.

d) Med effektiva medel förmedla kunskap om riskerna till formella och informella ungdomsgrupperingar (utan vare sig moraliska pekpinnar eller skräckpropaganda, men genom positiva förebilder som stärker icke-rökarnas image).

e) Involvera lokala media i riktade informationskampanjer (kön och ålder).

f) Vara noga med att undvika sponsring från tobaksindustrin i samband med olika offentliga arrangemang (främst musik och idrott) som lockar en ung publik.

g) Genom lämpliga informations- och upplysningsinsatser medvetandegöra de som säljer tobaksvaror om hur de bör uppträda gentemot barn och ungdomar (involvera olika branschorganisationer).

5. Lokala och regionala myndigheters roll

5.1. Samtidigt som Regionkommittén alltså betonar vikten av lokala initiativ vad gäller informations- och upplysningsinsatser som riktar sig till barn och ungdomar, vill kommittén även peka på den centrala roll som lokala och regionala myndigheter har i kampen mot rökning. I själva verket är det så att de insatser som planeras och antas på central nivå faktiskt har små möjligheter att få genomslagskraft i samhället och ge önskat resultat om inte denna roll tas på allvar. Mer konkret anser kommittén att följande uppgifter effektivt kan utföras av lokala och regionala myndigheter:

a) Övervaka och kontrollera hur de bestämmelser som införts på statlig nivå tillämpas lokalt och regionalt.

b) Utarbeta lagförslag för den egna staten - och i vidare bemärkelse även för övriga medlemsstater - för att ge uttryck för de behov och den initiativkraft som finns på "gräsrotsnivå".

c) Sammanställa lokala och regionala riktlinjer för förebyggande, kontroll och behandling av tobaksberoende (efter ett brett samarbete med företrädare från olika bransch- och samhällsorganisationer).

d) På lokal och regional nivå genomföra de strategier för förebyggande och bekämpning av rökning som utarbetas av medlemsstaterna.

5.2. De lokala och regionala myndigheternas roll kommer helt klart bäst till uttryck i samband med uppbyggnaden och vidareutvecklingen av lokala/regionala nät av tjänster och resurser för att bekämpa rökning, under medverkan av samtliga samhällsaktörer inom områdena ekonomi, politik och kultur, inklusive privata aktörer och frivilliga krafter. Kommittén vill även påpeka att lokala och regionala myndigheter har en mycket viktig roll för den övergripande styrningen inom systemet, så att insatserna kan

a) samordnas sinsemellan så att de kan integreras och stärka varandra,

b) inriktas och koncentreras på väl avgränsade målgrupper, där en gynnsam och hälsofrämjande miljö kan skapas,

c) genomföras successivt så att man genom att bygga upp ett samförstånd i samhället kan få till stånd en antirök-kultur och få medborgarna att inta en aktiv roll för att främja god hälsa,

d) utgöra en integrerad och samstämd del av en hälsofrämjande strategi som skär tvärs igenom många olika sektorer och som skall ligga till grund för olika åtgärder och politiska beslut.

5.3. Med tanke på den viktiga roll som lokala och regionala myndigheter har dels i samband med att gemenskapsriktlinjerna skall omsättas i praktiken, dels för att utvärdera effekterna på lokal och regional nivå, anser kommittén att stabila samarbetsformer bör etableras. Bland annat bör man undersöka nya typer av kopplingar till såväl offentliga instanser som icke-statliga organisationer för utbyte av erfarenheter och idéer.

5.4. De erfarenheter som inhämtats i nationella expertråd i tobaksfrågor bör spridas i medlemsstaterna, så att bidragen från olika forskningsinstitut, offentliga organ och icke-statliga organisationer kan tas till vara.

5.5. Kommittén hänvisar i detta sammanhang till European Network for Smoking Prevention (ENSP) som ett exempel på samarbete mellan icke-statliga organisationer i medlemsstaterna. Denna verksamhet kan vara värdefull i samband med teknisk och vetenskaplig rådgivning.

6. Ett europeiskt forskningsinstitut för förebyggande och kontroll av rökning

6.1. Det vore mycket värdefullt om EU kunde få ett forskningsinstitut för förebyggande och kontroll av rökning, där följande verksamhet kunde bedrivas:

- Undersökningar på EU-nivå om rökningens epidemiologiska karaktär (hur man blir beroende, vilka hälsorisker som förknippas med rökning, sociala kostnader och sjukvårdskostnader etc.).

- Insamling och dokumentation av exempel i medlemsstaterna på välfungerande metoder i kampen mot rökning.

- Utarbetande och spridning av sådana metoder, program och åtgärdsmekanismer som ligger i linje med gemenskapens riktlinjer och som är dokumenterat effektiva.

- Fortlöpande information till berörda aktörer.

- Övervakning och utvärdering av förebyggande åtgärder och kontroll i medlemsstaterna.

6.2. Detta forskningsinstitut bör verksamhetsmässigt ha starka kopplingar till övriga europeiska organ eller arbetsgrupper som arbetar med drogberoende i allmänhet och alkoholism i synnerhet. Framför allt bör de förenade krafterna för att göra en insats på gemenskapsnivå stärkas på området "legala substanser" som helhet (tobak och alkohol), ett område som har sin speciella karaktär i jämförelse med "illegala substanser", samtidigt som det finns många gemensamma nämnare av sociokulturell karaktär och även likheter vad gäller förebyggande åtgärder.

Bryssel den 20 november 2002.

Regionkommitténs

ordförande

Albert Bore

(1) EGT C 189, 26.7.1989.

(2) EGT L 298, 17.10.1989.

(3) EGT C 374, 11.12.1996.

(4) EGT C 86, 24.3.2000.

(5) EGT L 213, 30.7.1998.

(6) EGT C 270, 25.9.2001, s. 97.