5,5.Andelen körförbud per fordonskategori och per registreringsmedlemsstat

Om ett nyttofordon utgör en allvarlig trafiksäkerhetsrisk får fordonet tillfälligt beläggas med körförbud tills de farliga fel som upptäckts har åtgärdats. Utländska fordon med allvarliga brister måste dessutom anmälas till registreringsmedlemsstaten för att möjliggöra lämplig uppföljning.

Direktiv 2000/30/EG, i dess ändrade lydelse – som är tillämpligt till den 19 maj 2018 – innehåller ett antal villkor för vägkontroller av nyttofordon i trafik i EU. Genom direktiv 2010/47/EU ändrades fordonskategorierna och förteckningen över kontrollpunkter i bilaga I från och med den 1 januari 2012.

Före ändringen definierades fordonen i (bilaga I) utifrån klass, t.ex. fordonståg, vilket innebar ett motorfordon som används för godsbefordran med en totalvikt på över 3,5 ton (kategorierna N2 och N3) och är kopplade till en släpvagn (kategorierna O3 och O4). Samtidigt skulle fordon i kategori N2 anges som ”lättare godstransportfordon”, fordon i kategori N3 som ”lastbil” medan fordon i kategorierna O3 och O4 skulle anges som ”släpvagn” och ”påhängsvagn”.

En av ändringarna enligt direktiv 2010/47/EU innebar dock att fordonen i stället skulle kategoriseras enligt lagstiftningen om typgodkännande. Det innebär att ett fordon som tidigare kunde ha angetts i olika klasser numera bara kan anges i en fordonskategori. Vidare måste dragfordonet och släpvagnen anges separat. Denna reviderade uppdelning ger mer exakt information eftersom dragfordonet och släpvagnen kan vara registrerade i olika medlemsstater. Det blir också lättare för medlemsstaterna i situationer där de måste anmäla att allvarliga brister har påträffats hos ett fordon som är registrerat i den medlemsstaten.

3.UPPGIFTER FRÅN MEDLEMSSTATERNA

Detta är den sjunde rapporten om hur direktiv 2000/30/EG tillämpas i medlemsstaterna. Rapporten avser kalenderåren 2017–2018. Det bör påpekas att direktiv 2000/30/EG upphävdes genom direktiv 2014/47/EU den 20 maj 2018. Den första rapporten på grundval av direktiv 2014/47/EU kommer dock endast att omfatta åren 2019–2020. Det fastställs inga övergångsåtgärder i direktiv 2014/47/EU. Medlemsstaterna uppmuntrades därför att lämna in sina rapporter enligt kraven i direktiv 2000/30/EG även för perioden mellan den 20 maj 2018 och 31 december 2018 för att uppnå målen för direktiv 2000/30/EG och direktiv 2014/47/EU. Målen har nämligen inte ändrats trots att medlemsstaternas kontroller och uppgiftsinsamling redan baseras på direktiv 2014/47/EU. Detta rättsliga tomrum orsakade stora praktiska problem för medlemsstaterna och ledde i vissa fall till felaktig rapportering. Slutsatserna bör därför dras med försiktighet. Medlemsstaternas tidsfrist för att lämna in sina uppgifter till kommissionen för denna rapporteringsperiod var den 31 mars 2019.

För att underlätta rapporteringskravet och enligt sin tidigare praxis skickade kommissionen en informationsskrivelse till medlemsstaterna i mitten av februari 2019. Skrivelsen åtföljdes av en mall (som kommissionen tagit fram tillsammans med medlemsstaternas experter), och medlemsstaterna uppmanades att använda mallen för att lämna in uppgifterna på elektronisk väg i syfte att underlätta behandlingen av uppgifterna när all information hade inkommit. I mars 2019 skickade kommissionen en påminnelse till medlemsstaterna om att tidsfristen för att lämna in uppgifterna snabbt närmade sig. I maj 2019 skickades en tredje påminnelse ut till de medlemsstater som inte hade lämnat in sina rapporter till förfallodatumet. Därefter förde kommissionen vidare diskussioner med vissa medlemsstater. Alla medlemsstater använde mallen för att lämna in sina uppgifter på elektronisk väg. Medlemsstaterna välkomnade mallen eftersom uppgiftsinsamlingen underlättades.

Alla medlemsstaterna höll dock inte tidsfristen för inlämningen av uppgifter. Estland, Grekland, Cypern, Lettland, Litauen, Nederländerna, Österrike, Polen, Portugal och Sverige lämnade in uppgifterna i tid före tidsfristen den 31 mars 2019. En del andra medlemsstater var något sena (Bulgarien, Danmark, Tyskland, Irland, Luxemburg, Slovenien och Förenade kungariket), medan andra (Malta, Ungern, Frankrike, Spanien och Finland) inte lämnade in sina uppgifter förrän i september 2019. Under denna period inleddes inga överträdelseförfaranden mot medlemsstaterna för att de inte lämnat in uppgifterna till kommissionen.

Sjutton medlemsstater, nämligen Österrike, Bulgarien, Tjeckien, Danmark, Estland, Finland, Tyskland, Ungern, Irland, Lettland, Litauen, Luxemburg, Nederländerna, Polen, Rumänien, Slovenien, och Sverige, lämnade uppgifter om fordon som var registrerade utanför EU, indelade efter registreringsland. Belgien, Italien och Förenade kungariket lämnade uppgifter om totalt antal kontroller av fordon registrerade utanför EU, utan att ange registreringsland. Slovakien lämnade inte detaljerad statistik för fordon registrerade utanför EU i ett användbart format, så de uppgifterna lämnades utan avseende.

Frankrike, Spanien och Grekland lämnade inga uppgifter om tredjeländer och Kroatien. Grekland bekräftade dock att inga fordon från dessa geografiska områden hade kontrollerats. Cypern lämnade inga uppgifter om andra medlemsstater, vilket bekräftar att inga kontroller utöver fordon registrerade i landet genomfördes. Malta lämnade inte heller uppgifter om fordon från tredjeländer, vilket bekräftar att inga sådana kontroller genomfördes. Malta och Österrike lämnade uppgifter om fordon i kategori T5, en skyldighet som omfattas av direktiv 2014/47/EU.

Tolv medlemsstater, nämligen Österrike, Bulgarien, Tjeckien, Danmark, Frankrike, Malta, Nederländerna, Portugal, Rumänien, Slovenien, Slovakien och Förenade kungariket, lämnade kompletterande uppgifter om felaktiga koder för de kontrollerade punkterna (t.ex. 1 bromsutrustning, 1.1.8 kopplingar till släpvagnens bromsanordning). Dessa uppgifter införs genom direktiv 2010/47/EG, som ändrade bilaga I till direktiv 2000/30/EG från den 1 januari 2012, men det är inte obligatoriskt att lämna så detaljerade uppgifter.

Efter en första analys av de nationella rapporterna kontaktade kommissionen flera medlemsstater för att ta reda på orsakerna till ovanligt bra resultat eller förändringar jämfört med den föregående perioden. Enligt de förklaringar som lämnats av medlemsstaterna fanns det ett antal omständigheter som inverkade negativt på antalet och kvaliteten på kontrollerna av vägsäkerheten. Det rörde bland annat uppgiftsinsamling enligt direktiv 2014/47/EU, omorganisering eller decentralisering av befogenheter samt ekonomiska begränsningar som ledde till personalbrist, färre kontroller och begränsad tillgång till utrustning. Utbytena med medlemsstaterna visade också på stora skillnader i tolkningen av bestämmelserna om uppgiftsinsamling och rapportering, vilket även kan bidra till skillnaderna. Skillnaderna kan dock komma att minskas från den 20 maj 2018 eftersom direktiv 2014/47/EU innehåller nya bestämmelser om ökad harmonisering av provningsmetoderna, bedömning av brister, användning av provningsutrustning och rapporteringskrav. Den första rapporten på grundval av direktiv 2014/47/EU omfattar perioden 2019–2020 och medlemsstaterna ska lämna in sina rapporter senast den 31 mars 2021.

4.KONTROLLENS INNEHÅLL

Medlemsstaterna ska minst lämna uppgifter om de kontrollområden som avses i punkt 10 i rapportformuläret i bilaga I till direktiv 2000/30/EG till kommissionen. Områdena är följande:

·Identifiering.

·Bromssystem.

·Styrning.

·Sikt.