SV Europeiska unionens officiella tidning C 344/1

I enlighet med bestämmelserna i artikel 287.1 och 287.4 i EUF-fördraget och artiklarna 129 och 143 i rådets förordning (EG, Euratom) nr 1605/2002 av den 25 juni 2002 med budgetförordning för Europeiska gemenskapernas allmänna budget, senast ändrad genom Europaparlamentets och rådets förordning (EU, Euratom) nr 1081/2010, och artiklarna 139 och 156 i rådets förordning (EG) nr 215/2008 av den 18 februari 2008 med budgetförordning för tionde Europeiska utvecklingsfonden

har Europeiska unionens revisionsrätt vid sitt sammanträde den 6 september 2012 antagit sina

ÅRSRAPPORTER

för budgetåret 2011.

Rapporterna har tillsammans med institutionernas svar på revisionsrättens iakttagelser överlämnats till de myndigheter som ska bevilja ansvarsfrihet och till de övriga institutionerna.

Revisionsrättens ledamöter är följande:

Vítor Manuel da SILVA CALDEIRA (ordförande), David BOSTOCK, Ioannis SARMAS, Igors LUDBORŽS, Jan KINŠT, Kersti KALJULAID, Karel PINXTEN, Ovidiu ISPIR, Nadejda SANDOLOVA, Michel CRETIN, Harald NOACK, Henri GRETHEN, Szabolcs FAZAKAS, Louis GALEA, Ladislav BALKO, Augustyn KUBIK, Milan Martin CVIKL, Rasa BUDBERGYTĖ, Lazaros S. LAZAROU, Gijs DE VRIES, Harald WÖGERBAUER, Hans Gustaf WESSBERG, Henrik OTBO, Pietro RUSSO, Ville ITÄLÄ, Kevin CARDIFF och Baudilio TOMÉ MUGURUZA.

ÅRSRAPPORT OM BUDGETGENOMFÖRANDET

2012/C 344/01

INNEHÅLLSFÖRTECKNING

Allmän inledning

Kapitel 1— Revisionsförklaringen och information till stöd för denna

Kapitel 2— Inkomster

Kapitel 3— Jordbruk: marknads- och direktstöd

Kapitel 4— Landsbygdsutveckling, miljö, fiske och hälsa

Kapitel 5— Regionalpolitik, energi och transport

Kapitel 6— Sysselsättning och socialpolitik

Kapitel 7— Yttre förbindelser, bistånd och utvidgning

Kapitel 8— Forskning och annan inre politik

Kapitel 9— Administrativa och andra utgifter

Kapitel 10— EU-budgeten: att uppnå resultat

ALLMÄN INLEDNING 0.1 Europeiska revisionsrätten är den EU-institution som enligt fördraget ska granska Europeiska unionens finanser. Revisionsrätten fungerar såsom EU:s externa revisor som oberoende väktare av unionsmedborgarnas ekonomiska intressen och bidrar till att förbättra EU:s ekonomiska förvaltning. Mer information om revisionsrätten finns i den årliga verksamhetsrapporten på revisionsrättens webbplats www.ec.europa.eu/budget/biblio/documents/2011. Där finns också revisionsrättens särskilda rapporter om EU:s utgiftsprogram och inkomster och yttranden över ny eller ändrad lag-stiftning.. 0.2 Detta är revisionsrättens 35:e årsrapport om genomförandet av EU:s budget, och den gäller budgetåret 2011. Europeiska utvecklingsfonden behandlas i en separat årsrapport. 0.3 EU:s allmänna budget fastställs varje år av rådet och Europaparlamentet. Tillsammans med revisionsrättens särskilda rapporter bildar årsrapporten ett underlag för förfarandet för beviljande av ansvarsfrihet, där Europaparlamentet beslutar huruvida Europeiska kommissionen på ett tillfredsställande sätt har fullgjort sina skyldigheter när det gäller genomförandet av budgeten. Revisionsrätten översänder sin årsrapport samtidigt till de nationella parlamenten och till Europaparlamentet och rådet. 0.4 Den centrala delen i denna rapport är revisionsrättens revisionsförklaring (även kallad ”DAS”) om tillförlitligheten i Europeiska unionens årsredovisning och om transaktionernas laglighet och korrekthet (i rapporten kallat transaktionernas korrekthet). Revisionsförklaringen inleder rapporten. Merparten av innehållet därefter är en redogörelse för det revisionsarbete som ligger till grund för revisionsförklaringen. 0.5 Rapporten är strukturerad enligt följande: — Kapitel 1 innehåller revisionsförklaringen och en sammanfattning av resultatet av revisionsrättens granskning av räkenskapernas tillförlitlighet och transaktionernas korrekthet samt en sammanfattning av budgetförvaltningen 2011. I bilaga 1.3 till kapitel 1 finns uppgifter om den konsoliderade årsredovisningen för 2011. Denna bilaga ersätter i stor utsträckning bilagan ”Finansiella uppgifter om den allmänna budgeten” i tidigare årsrapporter. Mer utförliga finansiella uppgifter lämnas i den offentliggjorda konsoliderade årsredovisningen och i den finansiella rapporten från Europeiska kommissionen. Båda finns på följande webbsida: www.ec.europa.eu/budget/biblio/documents/2011 — Kapitlen 2–9 innehåller detaljerade granskningsresultat i form av ”särskilda bedömningar” av EU:s inkomster och utgifter. Kapitel 2 behandlar inkomstsidan i EU:s budget, och kapitlen 3–9 behandlar sju verksamhetsområden inom vilka utgifter från EU:s budget godkänns och bokförs. Dessa verksamhetsområden motsvarar i stora drag de rubriker som används i budgetramen för 2007–2013, där EU:s generella fleråriga utgiftsplaner fastställs. — I kapitel 10 analyseras bedömningen av de prestationer som beskrivs i de årliga verksamhetsrapporterna från tre av kommissionens generaldirektörer, presenteras viktiga gemensamma ämnen i de särskilda rapporter som revisionsrätten antog 2011 och behandlas kortfattat kommissionens utvärderingsrapport. 0.6 Strukturen på de särskilda bedömningarna har ändrats. De senaste årsrapporterna har innehållit ett enda kapitel om jordbruk och naturresurser som i denna årsrapport har ersatts av två särskilda bedömningar och kapitel: — Jordbruk: marknads- och direktstöd. — Landsbygdsutveckling, miljö, fiske och hälsa. 0.7 Dessutom har kapitlet om sammanhållning, energi och transport ersatts av två särskilda bedömningar och kapitel: — Regionalpolitik, energi och transport. — Sysselsättning och socialpolitik. 0.8 De särskilda bedömningarna grundar sig i första hand på resultatet av revisionsrättens granskning av transaktionernas korrekthet, på en bedömning av hur ändamålsenligt de viktigaste systemen för övervakning och kontroll av inkomster och utgifter fungerar och på en granskning av tillförlitligheten i kommissionens skriftliga uttalanden. 0.9 Liksom tidigare år behandlar årsrapporten Europeiska kommissionens sammanfattande rapport i vilken kommissionen tar på sig det politiska ansvaret för förvaltningen av EU-budgeten: se punkterna 1.24–1.30. Kommissionen har i sin sammanfattande rapport för 2011 valt att lämna kritiska kommentarer om hur uppskattningarna av fel eventuellt påverkas av revisionsrättens nuvarande revisionsmetoder och de ändrade metoder som planeras för 2012 och följande år. 0.10 Revisionsrätten anser att dessa kommentarer är felaktiga och förhastade. Det bör även påpekas att förändringar av revisionsrättens revisionsmetoder speglar utvecklingen i revisionsmiljön, bland annat hur revisionsobjekten förvaltar utgifterna. Revisionsrätten kommer som vanligt att redogöra för eventuella förändringar i sina metoder och effekterna av dem på ett adekvat, och klart och tydligt sätt vid lämplig tidpunkt. 0.11 Kommissionens svar på revisionsrättens iakttagelser – eller i förekommande fall svaren från andra EU-institutioner och EU-organ – presenteras också i rapporten. I beskrivningen av sina iakttagelser och slutsatser tar revisionsrätten hänsyn till relevanta svar från revisionsobjektet. Det är emellertid revisionsrättens ansvar, såsom extern revisor, att redogöra för sina granskningsiakttagelser, dra slutsatser av dessa iakttagelser och därefter göra en oberoende och opartisk bedömning av räkenskapernas tillförlitlighet och transaktionernas laglighet och korrekthet.

KAPITEL 1 Revisionsförklaringen och information till stöd för denna INNEHÅLLSFÖRTECKNING Revisionsrättens revisionsförklaring till Europaparlamentet och rådet – oberoende revisorns rapport Inledning Granskningsresultat för budgetåret 2011 Räkenskapernas tillförlitlighet Transaktionernas korrekthet Sammanfattning av de särskilda bedömningarna inom ramen för revisionsförklaringen Jämförelse med tidigare års resultat Tillförlitligheten i kommissionens skriftliga uttalanden Inledning Generaldirektörernas årliga verksamhetsrapporter och förklaringar Kommissionens sammanfattande rapport Budgetförvaltning Budgetanslag för åtaganden och betalningar Utnyttjande av betalningsbemyndiganden vid årets slut Utestående budgetåtaganden REVISIONSRÄTTENS REVISIONSFÖRKLARING TILL EUROPAPARLAMENTET OCH RÅDET – OBEROENDE REVISORNS RAPPORT (1) (2) (3) Räkenskapernas tillförlitlighet Lagligheten och korrektheten i de transaktioner som ligger till grund för räkenskaperna Inkomster Åtaganden Betalningar Den 6 september 2012 Vítor Manuel da SILVA CALDEIRA Ordförande Europeiska revisionsrätten 12, rue Alcide De Gasperi, 1615 Luxemburg, LUXEMBURG REVISIONSRÄTTENS IAKTTAGELSER KOMMISSIONENS SVAR INLEDNING 1.1 I detta kapitel av årsrapporten — beskrivs bakgrunden till revisionsrättens revisionsförklaring (DAS) (4) och sammanfattas och analyseras det granskningsresultat och de slutsatser som ligger till grund för denna förklaring (se punkterna 1.2–1.30), — analyseras de viktigaste uppgifterna om budgetförvaltningen under 2011 (se punkterna 1.31–1.38), — förklaras hur revisionsrätten genomför sin DAS-revision (se bilaga 1.1 ), — presenteras vilka åtgärder som kommissionen har vidtagit till följd av tidigare års iakttagelser om räkenskapernas tillförlitlighet. Kapitlet innehåller även kommissionens svar på revisionsrättens rekommendationer i tidigare årsrapporter, framför allt om återkrav och finansiella korrigeringar samt om den ökade användningen av förhandsfinansiering (se bilaga 1.2 ). 1.2 Revisionsrätten ska till Europaparlamentet och rådet avge en revisionsförklaring om räkenskapernas tillförlitlighet och de underliggande transaktionernas laglighet och korrekthet. Revisionsrätten får komplettera denna förklaring med särskilda bedömningar av varje större område i unionens verksamhet (5). 1.3 Syftet med revisionen av tillförlitligheten i Europeiska unionens räkenskaper är att revisionsrätten ska få tillräckliga bevis för att kunna avgöra i vilken utsträckning intäkter, kostnader, tillgångar och skulder har bokförts korrekt och om den konsoliderade årsredovisningen ger en rättvisande bild av den finansiella ställningen per den 31 december 2011 och av resultatet av transaktioner och kassaflöden för året (se punkterna 1.6–1.8). 1.4 Syftet med revisionen av korrektheten i de transaktioner som ligger till grund för 2011 års räkenskaper är att revisionsrätten ska få tillräckliga och ändamålsenliga bevis för att kunna avgöra om transaktionerna har utförts i enlighet med gällande förordningar och kontraktsbestämmelser och beräknats korrekt (se punkterna 1.9–1.15 för en översikt över resultatet och kapitlen 2–9 för närmare uppgifter). 1.5 Syftet med revisionen av tillförlitligheten i kommissionens skriftliga uttalanden, det vill säga förklaringarna från generaldirektörerna och de årliga verksamhetsrapporterna från kommissionens avdelningar och den åtföljande sammanfattande rapporten, är att bedöma i vilken utsträckning de ger en rättvisande bild av kvaliteten på den ekonomiska förvaltningen (inbegripet nivån på kvarstående fel). Den ska även bidra till revisionsrättens övergripande säkerhet (se punkterna 1.16–1.30 och relevanta iakttagelser i avsnitten ”Systemens ändamålsenlighet” i kapitlen 2–9). GRANSKNINGSRESULTAT FÖR BUDGETÅRET 2011 Räkenskapernas tillförlitlighet 1.6 Revisionsrättens iakttagelser gäller Europeiska unionens konsoliderade årsredovisning för budgetåret 2011 som har upprättats av kommissionens räkenskapsförare och godkänts av kommissionen i enlighet med budgetförordningen (6) och som togs emot av revisionsrätten den 31 juli 2012. I den konsoliderade årsredovisningen ingår a) den konsoliderade årsredovisningen med balansräkningen (där tillgångar och skulder vid årets slut redovisas), resultaträkningen (där årets intäkter och kostnader redovisas), kassaflödesanalysen (som visar hur förändringar i räkenskaperna påverkar likvida medel) och sammanställningen av förändringar i nettotillgångarna samt tillhörande noter, b) de konsoliderade rapporterna om genomförandet av budgeten, där årets inkomster och utgifter redovisas, samt tillhörande noter. 1.7 Kommissionens räkenskapsförare har lämnat ett skriftligt uttalande med väsentliga uppgifter om årsredovisningen till revisionsrätten där det bekräftas att den konsoliderade årsredovisningen i alla väsentliga avseenden är fullständig och tillförlitlig. 1.8 Revisionsrätten konstaterade vid sin granskning av den konsoliderade årsredovisningen för budgetåret 2011 att den inte innehöll väsentliga felaktigheter (se även bilaga 1.2 ). Transaktionernas korrekthet Sammanfattning av de särskilda bedömningarna inom ramen för revisionsförklaringen 1.9 Revisionsrätten gör särskilda bedömningar av inkomsterna i kapitel 2 och av utgifterna inom verksamhetsområden utifrån politikområdena enligt den verksamhetsbaserade budgeten (ABB) i kapitlen 3–9 (se tabell 1.1 ). Tabell 1.1 – Betalningar 2011 per kapitel i årsrapporten (miljoner euro) Avsnitt (avs.), avdelningar (avd.) och kapitel (K) (36) enligt 2011 års kontoplan fördelade per kapitel i revisionsrättens årsrapport Gjorda betalningar 2011 (37) i % av summan Kapitel i årsrapporten Kapitel 3: Jordbruk: marknads- och direktstöd 43 809 33,9 % Europeiska garantifonden för jordbruket (avd. 05 K 01–03, 06–08) 43 809 33,9 % Kapitel 4: Landsbygdsutveckling, miljö, fiske och hälsa 13 876 10,7 % Landsbygdsutveckling (avd. 05 K 04–05) 12 399 9,6 % Miljö och klimatpolitik (avd. 07) 240 0,2 % Havsfrågor och fiske (avd. 11) 731 0,6 % Hälsa och konsumentskydd (avd. 17) 506 0,4 % Kapitel 5: Regionalpolitik, energi och transport 34 842 26,9 % Transport och rörlighet (avd. 06) 1 042 0,8 % Regionalpolitik (avd. 13) 32 911 25,4 % Energi (avd. 32) 889 0,7 % Kapitel 6: Sysselsättning och socialpolitik 10 299 8,0 % Sysselsättning och socialpolitik (avd. 04) 10 299 8,0 % Kapitel 7: Yttre förbindelser, bistånd och utvidgning 6 201 4,8 % Yttre förbindelser (avd. 19) 3 156 2,4 % Utvecklingssamarbete och förbindelser med AVS-länderna (avd. 21) 1 175 0,9 % Utvidgning (avd. 22) 835 0,6 % Humanitärt bistånd (avd. 23) 1 035 0,8 % Kapitel 8: Forskning och annan inre politik 10 591 8,2 % Ekonomi och finans (avd. 01) 319 0,2 % Näringsliv (avd. 02) 1 213 0,9 % Konkurrens (avd. 03) 0 0,0 % Forskning (avd. 08) 4 283 3,3 % Informationssamhället och medier (avd. 09) 1 357 1,0 % Direkt forskning (avd. 10) 89 0,1 % Den inre marknaden (avd. 12) 34 0,0 % Utbildning och kultur (avd. 15) 2 283 1,8 % Kommunikation (avd. 16) 134 0,1 % Ett område med frihet, säkerhet och rättvisa (avd. 18) 868 0,7 % Handel (avd. 20) 11 0,0 % Kapitel 9: Administrativa och andra utgifter 9 777 7,6 % Parlamentet (avs. I) 1 580 1,2 % Rådet (avs. II) 547 0,4 % Kommissionen (avs. III) 6 264 4,8 % Domstolen (avs. IV) 334 0,3 % Revisionsrätten (avs. V) 137 0,1 % Ekonomiska och sociala kommittén (avs. VI) 126 0,1 % Regionkommittén (avs. VII) 91 0,1 % Europeiska ombudsmannen (avs. VIII) 9 0,0 % Europeiska datatillsynsmannen (avs. IX) 7 0,0 % Europeiska avdelningen för yttre åtgärder (avs. X) 682 0,5 % Totalsumma 129 395 100,0 % 1.10 Revisionsrätten drar slutsatsen att inkomsterna (130 000 miljoner euro) (7) och betalningarna inom verksamhetsområdet administrativa och andra utgifter (9 777 miljoner euro) inte innehöll några väsentliga fel och att de granskade systemen för övervakning och kontroll var ändamålsenliga (se tabell 1.2 och punkterna 2.35–2.36 och 9.30–9.32). Även när det gäller åtagandena inom alla verksamhetsområden drar revisionsrätten slutsatsen att de inte innehöll några väsentliga fel. 1.11 Revisionsrätten drar slutsatsen att verksamhetsområdet yttre förbindelser, bistånd och utvidgning (6 201 miljoner euro) inte innehöll några väsentliga fel och att de granskade systemen för övervakning och kontroll var delvis ändamålsenliga. De mellanliggande betalningarna och slutbetalningarna innehöll dock väsentliga fel (se tabell 1.2 och punkterna 7.26–7.27). 1.11 Kommissionen har utarbetat sina kontroller så att de täcker de fleråriga projektens hela livscykel. Den anser att dessa system för övervakning och kontroll är ändamålsenliga och att de har förbättrats betydligt under åren. 1.12 Revisionsrätten drar slutsatsen att följande verksamhetsområden innehöll väsentliga fel: Jordbruk: marknads- och direktstöd (43 801 miljoner euro i ersättning för utgifter (8)), landsbygdsutveckling, miljö, fiske och hälsa (13 310 miljoner euro i ersättning för utgifter (8)), regionalpolitik, energi och transport (33 373 miljoner euro i ersättning för utgifter (8)) sysselsättning och socialpolitik (10 171 miljoner euro i ersättning för utgifter (8)) och forskning och annan inre politik (10 591 miljoner euro i betalningar). När det gäller dessa verksamhetsområden drar revisionsrätten också slutsatsen att de granskade systemen för övervakning och kontroll var delvis ändamålsenliga fel (se tabell 1.2 och punkterna 3.42–3.43, 4.51–4.52, 5.70–5.71, 6.27–6.28 och 8.37–8.38). 1.13 Revisionsrätten drar slutsatsen att betalningarna totalt sett innehöll väsentliga fel och att systemen för övervakning och kontroll av betalningar generellt sett var delvis ändamålsenliga (se tabell 1.2 ). 1.12–1.13 När det gäller jordbruk: marknads- och direktstöd anser kommissionen att den mest sannolika felprocent som fastställts av revisionsrätten för budgetåret 2011 visserligen innebär en ökning jämfört med föregående år, men att felprocenten fortfarande ligger inom det normala intervallet för statistiska variationer från ett år till ett annat och inte tyder på en försämring av den övergripande kvaliteten på medlemsstaternas förvaltning och kontroll av utgifter. Kommissionen anser att de felprocent som revisionsrätten fastställt de senaste åren tillsammans ger tillförlitliga belägg för att den mest sannolika felprocenten för Europeiska garantifonden för jordbruket (EGFJ) ligger relativt nära väsentlighetströskeln 2 %. När det gäller landsbygdsutveckling visar kommissionens egen uppskattning, som grundar sig på de kontrolluppgifter som medlemsstaterna lämnade 2011, att situationen vad gäller andelen felaktiga utbetalningar har förvärrats. Detta ledde till att generaldirektören för DG Jordbruk utfärdade en reservation i sin årliga verksamhetsrapport för 2011. Ett antal korrigerande åtgärder håller på att utarbetas för att komma till rätta med situationen. När det gäller systemen för övervakning och kontroll på jordbruksområdet anser kommissionen att det integrerade administrations- och kontrollsystemet, som stod för 91 % av de totala utgifterna för EGFJ, generellt är ett effektivt kontrollsystem när det gäller att begränsa risken för fel eller oriktiga utgifter. Kommissionen vill dessutom påminna om att förfarandet för kontroll av överensstämmelse garanterar ett tillräckligt skydd mot den kvarstående risken för EU:s budget. Se svaren på punkterna 3.10, 3.14–3.15, 3.42, 4.10, 4.43, 4.51 och 4.52. Som framgår av tabell 1.3 sjönk den samlade mest sannolika felprocenten för regionalpolitik, energi och transport samt sysselsättning och socialpolitik avsevärt jämfört med 2010, från 7,7 till 5,1 %. För tredje året i rad ligger dessutom felnivån för varje enskild del av det tidigare verksamhetsområdet sammanhållning, energi och transport (mest sannolik felprocent 6,0 % för regionalpolitik, energi och transport samt 2,2 % för sysselsättning) betydligt under den nivå som revisionsrätten rapporterade för perioden 2006–2008. Denna positiva utveckling beror på de skärpta kontrollbestämmelserna under programperioden 2007–2013, på kommissionens strikta politik i fråga om avbrott i betalningar eller betalningsinställelser när brister konstaterats, i linje med dess handlingsplan från 2008, och på de positiva effekterna av förenklingsåtgärderna i de förordningar som gäller för den innevarande programperioden. Kommissionen fortsätter att inrikta sina insatser på de program och/eller de medlemsländer som innebär störst risk. När det gäller forskning och annan inre politik anser kommissionen att dess förvaltnings- och kontrollsystem ur ett förvaltningsperspektiv (dvs. om målen i termer av laglighet och korrekthet ses i förhållande till riskernas proportionalitet och kontrollernas kostnadseffektivitet) ger skälig tillförlitlighet, med förbehåll för de reservationer som de delegerade utanordnarna utfärdat. Med särskild hänvisning till de bestämmelser i budgetförordningen som är tillämpliga på EU:s budget (artikel 22a.2 f i förordningen om genomförandebestämmelser för budgetförordningen och artikel 28.2b g i den nya budgetförordningen) och med hänsyn till den föreslagna minskningen av tillgängliga resurser och de åtgärder som nu vidtas av medlemsstaterna kommer kommissionen att göra en avvägning mellan kostnad och nytta innan den företar eller föreslår några åtgärder till följd av revisionsrättens rekommendationer. Tabell 1.2 – Sammanfattning av resultatet för 2011 när det gäller transaktionernas korrekthet Verksamhetsområde Betalningar (miljoner euro) Bedömning av granskade system för övervakning och kontroll (39) Mest sannolikt fel (MSF) (%) Konfidensintervall (%) Felfrekvens (40) (%) Slutsatser från revisionen Lägsta sannolika fel (LSF) Högsta sannolika fel (HSF) Jordbruk: marknads- och direktstöd (38) 43 801 (41) Delvis ändamålsenligt 2,9 (46) 1,1 4,7 39 Innehöll väsentliga fel Landsbygdsutveckling, miljö, fiske och hälsa (38) 13 310 (42) Delvis ändamålsenligt 7,7 (47) 4,5 10,9 57 Innehöll väsentliga fel Regionalpolitik, energi och transport (38) 33 373 (43) Delvis ändamålsenligt 6,0 3,0 9,0 59 Innehöll väsentliga fel Sysselsättning och socialpolitik (38) 10 171 (44) Delvis ändamålsenligt 2,2 0,9 3,4 40 Innehöll väsentliga fel Yttre förbindelser, bistånd och utvidgning 6 201 Delvis ändamålsenligt 1,1 0,0 2,4 33 Innehöll inga väsentliga fel Forskning och annan inre politik 10 591 Delvis ändamålsenligt 3,0 1,1 4,9 49 Innehöll väsentliga fel Administrativa och andra utgifter 9 777 Ändamålsenligt 0,1 0,0 0,3 7 Innehöll inga väsentliga fel Totalt granskad population 127 224 (45) Delvis ändamålsenligt 3,9 (48) 3,0 4,8 44 Innehöll väsentliga fel Inkomster 130 000 (49) Ändamålsenligt 0,8 0,0 2,4 2 Innehöll inga väsentliga fel Jämförelse med tidigare års resultat 1.14 Enligt revisionsrättens uppskattning var den mest sannolika felprocenten när det gällde betalningar högre 2011 än 2010 på följande områden: 1.14 — Jordbruk: marknads- och direktstöd och landsbygdsutveckling, miljö, fiske och hälsa (jämfört med det tidigare verksamhetsområdet jordbruk och naturresurser). — När det gäller jordbruk: marknads- och direktstöd anser kommissionen att den lilla ökningen jämfört med året innan fortfarande ligger inom det normala intervallet för statistiska variationer från ett år till ett annat och att den inte tyder på en försämring av den övergripande kvaliteten på medlemsstaternas förvaltning och kontroll av utgifter. När det gäller landsbygdsutveckling håller kommissionen med om att situationen har förvärrats, men inte i den utsträckning som revisionsrätten rapporterar. Kommissionen konstaterar att revisionsrättens slutsats gäller verksamhetsområdet som helhet, inte delområden. Kommissionen anser att dess förvaltnings- och kontrollsystem på området forskning och annan inre politik ger skälig tillförlitlighet ur ett förvaltningsperspektiv (dvs. om målen i termer av laglighet och korrekthet ses i förhållande till riskernas proportionalitet och kontrollernas kostnadseffektivitet), med förbehåll för de reservationer som de delegerade utanordnarna utfärdat. — Forskning och annan inre politik. Inom verksamhetsområdena regionalpolitik, energi och transport samt sysselsättning och socialpolitik (jämfört med det tidigare verksamhetsområdet sammanhållning, energi och transport) har den mest sannolika felprocenten enligt revisionsrättens uppskattning minskat. Kommissionen konstaterar att felprocenten för tredje året i rad är betydligt lägre än den felprocent som revisionsrätten rapporterade för perioden 2006–2008. Denna positiva utveckling beror på de skärpta kontrollreglerna för programperioden 2007–2013 och kommissionens strikta politik i fråga om avbrytande av betalningar eller betalningsinställelser när brister konstateras, i linje med dess handlingsplan från 2008. Som framgår av tabell 1.3 sjönk den sammanlagda mest sannolika felprocenten för regionalpolitik, transport, energi samt sysselsättning och socialpolitik också avsevärt jämfört med 2010, från 7,7 till 5,1 %. I de övriga verksamhetsområdena (yttre förbindelser, bistånd och utvidgning samt administrativa och andra utgifter) låg den mest sannolika felprocenten enligt revisionsrättens uppskattning kvar på samma nivå (se tabell 1.3 ). 1.15 Sammantaget innebär detta att den mest sannolika felprocenten när det gäller betalningar totalt enligt revisionsrättens uppskattning ligger kvar på samma nivå som 2010 (3,9 % 2011 och 3,7 % 2010, se även tabell 1.3 och diagram 1.1 ) (9). Revisionsrätten konstaterade att ungefär två femtedelar av de granskade transaktionerna innehöll fel (2010: ungefär en tredjedel av transaktionerna). Den felfrekvens som revisionsrätten konstaterade ökade inom alla verksamhetsområden utom det tidigare verksamhetsområdet sammanhållning, energi och transport och inom administrativa och andra utgifter, där den låg kvar på samma nivå (se tabell 1.3 ). 1.15 Med beaktande av den nya värderingen av fel avseende tvärvillkoren på området jordbruk konstaterar kommissionen att den mest sannolika felprocenten enligt revisionsrättens uppskattning ligger mycket nära felprocenten för 2010, trots ett antal ogynnsamma tekniska och strukturella faktorer (de fleråriga EU-programmen kom in i en kritisk fas med mer komplexa betalningar som oundvikligen lättare ger upphov till fel). Tabell 1.3 – Jämförelse mellan granskningsresultat för 2010 och 2011 Verksamhetsområde Mest sannolikt fel (%) Konfidensintervall (%) Felfrekvens (%) Slutsatser från revisionen Lägsta sannolika fel Högsta sannolika fel 2010 2011 2010 2011 2010 2011 2010 2011 2010 2011 Jordbruk: marknads- och direktstöd 2,3 4,0 (50) 2,9 0,8 2,5 1,1 3,8 5,6 4,7 37 48 39 Innehöll väsentliga fel Innehöll väsentliga fel Landsbygdsutveckling, miljö, fiske och hälsa 7,7 4,5 10,9 57 Innehöll väsentliga fel Regionalpolitik, energi och transport 7,7 5,1 (50) 6,0 4,7 3,2 3,0 10,7 7,1 9,0 49 50 59 Innehöll väsentliga fel Innehöll väsentliga fel Sysselsättning och socialpolitik 2,2 0,9 3,4 40 Innehöll väsentliga fel Yttre förbindelser, bistånd och utvidgning 1,7 1,1 0,1 0,0 3,3 2,4 23 33 Innehöll inga väsentliga fel Innehöll inga väsentliga fel Forskning och annan inre politik 1,4 3,0 0,6 1,1 2,1 4,9 39 49 Innehöll inga väsentliga fel Innehöll väsentliga fel Administrativa och andra utgifter 0,4 0,1 0,0 0,0 1,1 0,3 7 7 Innehöll inga väsentliga fel Innehöll inga väsentliga fel Totalt granskad population 3,7 3,9 (51) 2,6 3,0 4,8 4,8 36 44 Innehöll väsentliga fel Innehöll väsentliga fel Inkomster 0,0 0,8 e.t. 0,0 e.t. 2,4 e.t. 2 Innehöll inga väsentliga fel Innehöll inga väsentliga fel Tillförlitligheten i kommissionens skriftliga uttalanden Inledning 1.16 Enligt artikel 317 i EUF-fördraget har kommissionen det slutgiltiga ansvaret för genomförandet av EU-budgeten. En hörnsten i kommissionens nuvarande system för förvaltning av EU-medel (som har genomgått en grundlig översyn efter den reform som inleddes i april 2000 (10) som ett svar på en resolution från Europaparlamentet (11)) är generaldirektörernas ansvar. Generaldirektörerna måste införa ändamålsenliga system för övervakning och kontroll som uppfyller vissa fastställda normer (12). 1.17 Generaldirektörer vid kommissionen rapporterar årligen om utförandet av sina arbetsuppgifter i verksamhetsrapporter (13). Rapporterna innehåller förklaringar om bland annat i vilken utsträckning resurserna har använts för avsett syfte och kontrollförfarandena garanterar transaktionernas laglighet och korrekthet. När generaldirektörerna identifierar stora problem i dessa avseenden kan de lämna reservationer i sina förklaringar. 1.18 Kommissionen tar på sig det politiska ansvaret för generaldirektörernas förvaltning genom den sammanfattande rapporten. Denna rapport bygger på skriftliga uttalanden från generaldirektörerna i de årliga verksamhetsrapporterna och på andra källor, till exempel internrevisorns övergripande uttalande. Rapporten beskriver även de åtgärder som kommissionen har vidtagit för att ta itu med brister i förvaltningen och kontrollerna. Generaldirektörernas årliga verksamhetsrapporter och förklaringar (14) Ökning av det betalningsbelopp som omfattas av reservationer 1.19 Alla generaldirektörer förklarade visserligen att de befintliga kontrollförfarandena ger nödvändiga garantier om transaktionernas korrekthet, men antalet generaldirektorat eller avdelningar som lämnade en eller flera reservationer ökade till 16 för 2011 (2010: 13). Det totala antalet reservationer ökade till 27 för 2011 (2010: 17), varav de flesta liksom tidigare år gällde brister i de underliggande transaktionernas korrekthet. Den uppskattade totala ekonomiska effekten av reservationerna ökade till 1 959 miljoner euro eller 1,5 % av betalningarna 2011 (2010: 423 miljoner euro eller 0,3 %) (se tabell 1.4 och kapitlen 2–9). Tabell 1.4 – Reservationer som kommissionens generaldirektorat har lämnat avseende 2011 (miljoner euro) GD/avdelning (52) Reservation Totala betalningar för de berörda ABB-verksamheterna (53) Ekonomisk effekt av reservationerna (54) AGRI 1 — Allvarliga brister i IACS i BG och PT Risk för anseendet 2 — Utgifter för landsbygdsutveckling 12 292,02 278,00 3 — Brister i övervakning och kontroll av certifierade ekologiska produkter Risk för anseendet BUDG 1 — Tveksamheter avseende tillförlitligheten i de belgiska förfarandena och systemen för godkännande och redovisning och avseende korrektheten i de belopp för traditionella egna medel som överförts till EU-budgeten Har inte beräknats CLIMA 1 — Betydande säkerhetsbrister har konstaterats i de nationella registren inom EU:s utsläppshandelssystem efter angrepp via internet i flera medlemsstater under 2010 och 2011 Risk för anseendet COMM 1 — Eventuell bristande efterlevnad av gällande lagstiftning om immateriell äganderätt Har inte beräknats EACEA Väsentligt riskbelopp för 2011 som ett resultat av felprocentsatserna när det gäller bidragsbetalningar inom 2011 års budget för programmet för livslångt lärande (2007–2013) 1 189,68 4,26 EMPL 1 — Brister i förvaltnings- och kontrollsystemen (2007–2013) för vissa operativa program inom ESF i BE, CZ, DE, ES, IT, LV, LT, RO, SK och UK samt i f.d. jugoslaviska republiken Makedonien för del IV i instrumentet för stöd inför anslutningen 9 557,19 58,70 2 — Brister i förvaltnings- och kontrollsystemen (2000–2006) för vissa operativa program inom ESF i DE, FR, IT och ES där de nationella myndigheterna inte har vidtagit tillräckliga kontroll- och korrigeringsåtgärder 437,04 0,00 ENER 1 — Procentsatsen för kvarstående fel avseende riktigheten i ersättningsanspråk som gäller kontrakt inom sjätte ramprogrammet 25,79 1,15 2 — Procentsatsen för kvarstående fel avseende riktigheten i ersättningsanspråk som gäller kontrakt inom sjunde ramprogrammet 133,43 5,26 ENTR 1 — Riktigheten i ersättningsanspråk som gäller sjätte ramprogrammet 4,17 0,16 2 — Riktigheten i ersättningsanspråk som gäller sjunde ramprogrammet 419,65 0,93 3 — Tillförlitligheten i ESA:s finansiella rapportering om det gemensamma genomförandet av GMES rymdkomponent och om genomförandet av Egnos- och Galileoprogrammen Har inte beräknats HOME 1 — Procentsatsen för kvarstående fel i populationer av bidrag som inte har granskats när det gäller program som avser ABB-verksamheten säkerhet och skydd av friheter 132,90 3,09 2 — Fortsatt risk för försening av SIS II-projektet Risk för anseendet INFSO 1 — Riktigheten i ersättningsanspråk som gäller bidragsöverenskommelser inom sjunde ramprogrammet 1 217,06 22,60 MARE 1 — Förvaltnings- och kontrollsystemen för FFU:s operativa program i DE (mål 1) Risk för anseendet 2a — Förvaltnings- och kontrollsystemen för EFF-program i CZ, ES, IT, NL, RO, SK, FI och SE 444,42 9,11 2b — Stödberättigande när det gäller utgifter för investeringar ombord 10,71 MOVE 1 — Riktigheten i ersättningsanspråk som gäller kontrakt inom sjätte ramprogrammet 19,29 0,86 2 — Riktigheten i ersättningsanspråk som gäller kontrakt inom sjunde ramprogrammet 39,68 1,23 REA Riktigheten i ersättningsanspråk som inverkar på beviljad EU-finansiering av forskning om rymdteknik och säkerhet inom det särskilda programmet för samarbete inom sjunde ramprogrammet 423,82 3,63 REGIO 1 — Förvaltnings- och kontrollsystem för Eruf/Sammanhållningsfonden/IPA (2007–2013) i BG, CZ, DE, EE, ES, FR, IT, LV, LT, NL, AT, PL, SI, SK, UK och program för territoriellt samarbete 30 044,46 1 427,00 2 — Förvaltnings- och kontrollsystem för Eruf/Sammanhållningsfonden/IPA (2000–2006) i DE, IE, ES, IT, HU och gränsöverskridande program Risk för anseendet RTD 1 — Riktigheten i ersättningsanspråk som gäller bidrag inom sjätte ramprogrammet 517,11 20,56 2 — Riktigheten i ersättningsanspråk som gäller bidrag inom sjunde ramprogrammet 3 765,16 100,80 SANCO 1 — Riktigheten i medlemsstaternas ersättningsanspråk inom programmen för utrotning och övervakning av djursjukdomar på området för foder- och livsmedelspolitik 256,23 10,70 Summa 60 919,10 1 958,75 1.20 Ökningen av antalet reservationer, antalet berörda generaldirektorat och den uppskattade ekonomiska effekten visar att generaldirektörerna är medvetna om att det finns en stor risk för fel inom vissa områden, som landsbygdsutveckling, sammanhållning och sjunde ramprogrammet. Detta bekräftar även resultatet av revisionsrättens revision av 2011 (se punkterna 1.10–1.15). 1.20 Kommissionen har rapporterat om sin analys av de olika orsakerna till denna ökning i den sammanfattande rapporten för 2011. Dessa beskrivs i punkt 1.27. När det gäller regionalpolitik beror ökningen av antalet reservationer främst på att man för att bemöta revisionsrättens iakttagelser i tidigare årsrapporter har tillämpat en striktare metod som huvudsakligen går ut på att bedöma den samlade kvarstående risken. För det första året utfärdas en reservation för program om den samlade kvarstående risken överstiger 2 %. Kommissionens uppskattning av ”procentsatsen för kvarstående fel” 1.21 Varje generaldirektorat ska bedöma i hur hög grad transaktionerna fortfarande innehåller fel efter kontrollerna i systemen för övervakning och kontroll. Detta kan ske genom att man beräknar en procentsats för kvarstående fel. Enkelt uttryckt är procentsatsen för kvarstående fel den felprocent som uppnås vid granskningen av ett representativt urval av transaktioner, minus eventuella korrigeringar som systemen för övervakning och kontroll har gett upphov till. Om procentsatsen för kvarstående fel överskrider 2 % måste generaldirektören lämna en reservation i den förklaring som ingår i den årliga verksamhetsrapporten. 1.21 Granskningen av ett representativt urval av transaktioner kräver vanligtvis en granskningsinsats som är för stor för generaldirektorat och andra avdelningar utanför de fyra viktigaste utgiftsområdena (jordbruk, strukturfonderna, yttre bistånd och forskning). De gällande instruktionerna för den årliga verksamhetsrapporten ger omfattande vägledning om hur säkerhet kan lämnas när de tillgängliga kontrollindikatorerna inte är statistiskt representativa för transaktionerna som helhet. När det gäller sammanhållningspolitiken föreskrivs det i förordningarna att medlemsstaterna årligen ska granska ett representativt urval av transaktioner för program eller grupper av program. Därefter granskas och bekräftas de resulterande felprocenterna av kommissionens avdelningar och används i deras kvalitetssäkring. 1.22 Kommissionen har för första gången gett generaldirektoraten riktlinjer i hur procentsatsen för kvarstående fel ska beräknas i instruktionerna för utarbetandet av de årliga verksamhetsrapporterna för 2011. Det har lett till att vissa förklaringar har förbättrats, särskilt när det gäller generaldirektoraten för sammanhållning (se punkt 5.66 och 6.25) och generaldirektoraten för forskning och innovation och för informationssamhället och medier (se punkterna 8.35–8.36). Revisionsrätten konstaterade dock brister i instruktionerna och i tillämpningen av dem. Några generaldirektorat lämnade otydlig information och/eller angav för låga procentsatser för kvarstående fel och lämnade därför inga eller inte tillräckligt långtgående reservationer (15). Här följer några exempel: 1.22 Kommissionen välkomnar revisionsrättens erkännande av de förbättrade riktlinjerna, som var ett svar på revisionsrättens rekommendationer i årsrapporten för 2010. Kommissionen anser att de generaldirektorat som revisionsrätten nämner följde instruktionerna och lämnade tillräckliga reservationer. — Det förklaras inte tillräckligt i riktlinjerna vad man ska göra om det inte går att beräkna en tillförlitlig procentsats för kvarstående fel. — Instruktionerna för den årliga verksamhetsrapporten är specifika och beskriver steg för steg hur man ska gå till väga om denna information inte är tillgänglig. — Belopp som på grund av stora förseningar inte hade tagits emot eller återvunnits på annat sätt togs ändå med i beräkningen. — I linje med kommissionens instruktioner har endast finansiella korrigeringar som officiellt godkänts av de nationella myndigheterna och bokförts av den attesterande myndigheten beaktats vid beräkningen av procentsatsen för kvarstående fel. Under förutsättning att dessa krav är uppfyllda ser kommissionen till att alla godkända finansiella korrigeringar dras av från nästa betalningsansökan som de behöriga myndigheterna lämnar in. — Olika typer av korrigeringar (finansiella korrigeringar/tillbakadragande och återvinningar) togs med i beräkningen av den mest sannolika felprocenten, trots sina inneboende olikheter (16). Enligt instruktionerna skulle även inställda betalningar ingå. — Kommissionen instämmer i att betalningsinställelser inte bör tas med i beräkningen av procentsatsen för kvarstående fel, och det har heller inget generaldirektorat gjort. 1.23 Revisionsrätten drar slutsatsen att procentsatsen för kvarstående fel ännu inte är en tillförlitlig indikator på i hur stor utsträckning transaktionerna fortfarande innehåller fel. 1.23 Kommissionen medger att en mer övergripande och konsekvent användning av indikatorn ”procentsats för kvarstående fel” är önskvärd, men vill påminna om att denna indikator inte är avsedd att användas uteslutande eller allmänt. De flesta generaldirektorat och avdelningar kommer att fortsätta att använda andra indikatorer för att bedöma riskbeloppet. Speciellt medelstora generaldirektorat skulle få problem med kontrollernas kostnadseffektivitet. Kommissionens sammanfattande rapport 1.24 I inledningen av den sammanfattande rapporten (17) tar kommissionen på sig det samlade politiska ansvaret för förvaltningen av EU-budgeten främst på grundval av den säkerhet och de reservationer som generaldirektörerna och förvaltningscheferna lämnar i de årliga verksamhetsrapporterna. 1.25 De årliga verksamhetsrapporterna är den viktigaste informationskällan för den sammanfattande rapporten. Kommissionen konstaterar att de alla ger rimlig säkerhet om att de underliggande transaktionerna är korrekta. Revisionsrätten har konstaterat förbättringar i vissa årliga verksamhetsrapporter som visar på en medvetenhet om att det finns en stor risk för fel och som innehåller kvantitativa indikatorer för mätning av transaktionernas korrekthet (se punkterna 1.20 och 1.22). Revisionsrätten vill dock betona att vissa problem som tidigare har konstaterats fortfarande inte är lösta (se punkt 1.22 och punkt 2 i bilaga 1.2 ). 1.25 Se kommissionens svar på punkt 1.22 samt punkt 2 i bilaga 1.2. 1.26 Den sammanfattande rapporten bygger även på det andra övergripande uttalandet från kommissionens internrevisor. Det övergripande uttalandet baseras på det arbete som utfördes under 2009–2011 av tjänsten för internrevision och internrevisionsfunktionerna samt på den säkerhet som den högsta ledningen har lämnat i de årliga verksamhetsrapporterna för 2011. Jämfört med förra året har det övergripande uttalandet blivit bättre och innehåller mer detaljuppgifter om de frågor som tas upp. Uttalandet är fortfarande positivt och bygger i de flesta fall på reservationerna i de årliga verksamhetsrapporterna. När det gäller de problem som enligt internrevisorn behöver uppmärksammas ytterligare – till exempel brister på området bistånd till tredje land (18) – anser revisionsrätten att de berörda generaldirektörerna bör vidta lämpliga åtgärder. 1.26 Internrevisorn säkerställer överensstämmelse mellan internrevisorns övergripande uttalande och generaldirektörernas och förvaltningschefernas reservationer genom en dialog som börjar när revisionerna avslutats och varar tills revisionsförklaringen undertecknas. Uttalandet bygger på det revisionsarbete som utförts under tre år och avser alla väsentliga områden. Alla risker som utanordnaren får kännedom om genom delegering av internrevisorn åtgärdas på lämpligt sätt av de berörda generaldirektoraten genom utarbetande och genomförande av handlingsplaner som noggrant övervakas av generaldirektörerna och kommissionens kommitté för revisionsuppföljning. 1.27 Kommissionen medger att det finns en stor risk för fel i och med att den ökar det betalningsbelopp som omfattas av reservationer (se punkt 1.20). Enligt kommissionen beror detta på en rad faktorer, bland annat följande: — Den fleråriga genomförandecykeln har kommit upp i full hastighet för de flesta av de program som gäller perioden 2007–2013. — Det finns numera mer tillförlitliga indikatorer på kvaliteten på den ekonomiska förvaltningen för många utgiftsområden. — Nya riktlinjer för dessa indikatorer har förhindrat att förhandsfinansieringen drar ner genomsnittet för de felprocentsatser som upptäcks i mellanliggande betalningar och slutbetalningar. 1.27 Se kommissionens svar på punkt 1.20. 1.28 I detta sammanhang medger kommissionen även att ytterligare förbättringar krävs om tydlig information om kvaliteten på den ekonomiska förvaltningen ska kunna läggas fram och föreslår bland annat följande åtgärder för att ta itu med problemen: 1.28 — Rapportering i de årliga verksamhetsrapporterna från de berörda avdelningarna om genomförandet, resultatet och revisionen av finansiella instrument. — Genom den ändring av rådets förordning (EG) nr 1083/2006 av den 13 december 2011 som kommissionen föreslog i juli 2011 införs formella krav för förvaltningsmyndigheterna att rapportera om finansiella instrument i års- och slutrapporterna om genomförandet av operativa program. Kommissionen kommer att tillhandahålla en sammanfattning av dessa uppgifter i den årliga verksamhetsrapporten när det gäller de framsteg som gjorts i finansieringen och genomförandet av finansiella instrument. Kommissionens sammanfattande rapport kommer att läggas fram senast den 1 oktober 2012. Med anledning av revisionsrättens iakttagelser avseende finansiella instrument i årsrapporten för 2010 utförde kommissionen dessutom under 2011 särskilda revisioner med inriktning på detta område och rapporterade om resultaten i GD Regionalpolitiks och GD Sysselsättning, socialpolitik och inkluderings årliga verksamhetsrapporter (s. 73 respektive 45–46). Kommissionen avser att fortsätta sitt revisionsarbete på detta område under 2012 och de kommande åren. — Uppgifter i de berörda årliga verksamhetsrapporterna om indikatorer som rör fleråriga kontrollstrategier, på samma sätt som för sammanhållning, och en ytterligare harmonisering av väsentlighetskriterierna i verksamhetsrapporterna mellan de generaldirektorat som arbetar med sammanhållning och andra generaldirektorat som har ansvar för medel med delad förvaltning. — Indikatorerna i de årliga verksamhetsrapporterna, t.ex. samlad kvarstående risk som rör fleråriga kontrollstrategier, kommer i mån av möjlighet att harmoniseras ytterligare med de andra strukturfondsgeneraldirektoraten. — De ändringar som kommissionen har föreslagit av budgetförordningen och sektorsförordningarna för perioden 2014–2020 (som för närvarande diskuteras av Europaparlamentet och rådet) i syfte att förbättra utformningen av dessa finansieringsordningar, försöka minska risken för fel, begränsa stödmottagarnas och andra berörda parters administrativa börda, minska de löpande kostnaderna för kontroller och erhålla årliga förvaltningsförklaringar för alla program som genomförs med delad förvaltning. — Kommissionens mål är att förbättra ordningarna för perioden 2007–2013 och samtidigt garantera tillräcklig kontinuitet och undvika att behöva se över systemen. Stärkt resultatinriktning är en av kommissionens övergripande målsättningar. Ordningarna för planering, genomförande, övervakning, utvärdering samt kontroll och revision har anpassats eller omarbetats för att uppmuntra och underlätta uppnående och mätning av resultat. 1.29 Revisionsrätten anser att kommissionens initiativ att öka ansvarigheten och göra informationen om kvaliteten på den ekonomiska förvaltningen tydligare är steg i rätt riktning. Revisionsrätten har dock nyligen påpekat att även om dessa förslag skulle kunna bidra till att öka säkerheten om att utgifterna är lagliga och korrekta, har kommissionen inte visat hur den tänker använda denna information för att uppnå en situation där transaktionerna inte innehåller några väsenliga fel (19). 1.29 Kommissionens förslag om en enda, logisk kvalitetssäkringskedja till stöd för kommissionens avdelningars egna förvaltningsförklaringar utgör – om det antas av den lagstiftande myndigheten – ett stort steg framåt, eftersom det kommer att lämna säkerhet rörande alla nivåer av förvaltningen av samtliga EU-medel. De berörda cheferna vid kommissionen kommer att ta full hänsyn till de underliggande revisionsförklaringarna när de formulerar sina egna förvaltningsförklaringar och därigenom tillhandahålla en fast grund för revisionsförklaringarna och åtgärder för att ta itu med bristerna i förvaltnings- och kontrollsystemen där så krävs. 1.30 Avbrytande och inställande av betalningar kan vara ett användbart verktyg att förhindra att brister leder till oriktiga utgifter, men dessa instrument behöver kompletteras med åtgärder för att korrigera felen (såsom finansiella korrigeringar och återkrav). Revisionsrätten anser att kommissionen när den presenterar uppgifter om finansiella korrigeringar och återkrav måste sätta in dem i rätt sammanhang – uppgifterna på detta område från medlemsstaterna är fortfarande ofullständiga eller har inte granskats fullt ut och/eller validerats och fortfarande tas inte tillräcklig hänsyn till de inneboende skillnaderna mellan och effekterna av de båda korrigeringsinstrumenten. 1.30 Kommissionen håller med om att ett strikt tillämpat avbrytande och inställande av betalningar är ett användbart verktyg för att förhindra att brister leder till oriktiga utgifter, vilket framgår av arbetsdokumentet från kommissionens avdelningar SEK(2011) 1179. Kommissionen kompletterar vid behov dessa förebyggande mekanismer med strikta finansiella korrigeringar. Kommissionen har presenterat de första resultaten av sin riskbaserade revision av medlemsstaternas korrigeringsförmåga i de berörda årliga verksamhetsrapporterna och har gett detaljerad vägledning till medlemsstaterna för att förbättra deras uppgiftsrapportering. Resultaten av de pågående revisionerna av medlemsstaternas uppgifter kommer vid behov att kunna utnyttjas för att ytterligare förbättra vägledningen, och god praxis kommer att spridas till medlemsstaterna. BUDGETFÖRVALTNING 1.31 I detta avsnitt analyseras de viktigaste uppgifterna om budgetförvaltningen under 2011, framför allt utnyttjandet av budgetanslag för åtaganden och betalningar, utnyttjandet av betalningsbemyndiganden vid årets slut och nivån på utestående budgetåtaganden. Budgetanslag för åtaganden och betalningar 1.32 I EU:s budget för 2011 fanns budgetanslag för åtaganden (20) på 142,5 miljarder euro (21) och anslag för betalningar (22) på 128,3 miljarder euro (23). De institutioner som skulle utnyttja anslagen nådde upp till höga utnyttjandegrader: 99,3 % av anslagen för åtaganden (samma som 2010) och 98,6 % av anslagen för betalningar (2010: 96,6 %) (24). Anslagen, exklusive överföringar mellan budgetåren, låg under budgetramens tak för åtaganden med 0,1 miljarder euro och för betalningar med 7,0 miljarder euro, inklusive alla reserver. 1.33 Det totala budgetgenomförandet resulterade i ett budgetöverskott (25) vid 2011 års utgång med 1,5 miljarder euro (2010: 4,5 miljarder euro). Detta upphäver i princip behovet av att inhämta egna medel från medlemsstaterna under de påföljande åren. 1.34 Inom de tre största fonderna under rubrik 1b i den fleråriga finansieringsramen ”Sammanhållning för tillväxt och sysselsättning” (Europeiska socialfonden [ESF], Europeiska regionala utvecklingsfonden [Eruf] och Sammanhållningsfonden) accelererade dock medlemsstaternas betalningsansökningar mot slutet av året. Betalningarna kunde i själva verket ha varit upp till 5 miljarder euro högre om det ökade behovet av anslag hade förutsetts korrekt och om de betalningsbemyndiganden som behövdes hade gjorts tillgängliga, t.ex. genom överföringar av outnyttjade belopp på andra områden (26). 1.34 I den rättsliga grunden föreskrivs i regel att betalningsansökningar ska lämnas in tre gånger per år med en sista ansökan före slutet av oktober. Denna bestämmelse är dock inte bindande och medlemsstaterna får sända sina ansökningar fram till årets slut för att undvika att medel automatiskt dras tillbaka, vilket förklarar det stora antalet ansökningar i slutet av året. Dessutom kan sådana faktorer som beslut om avbrytande eller inställande av betalningar knappast beaktas när behovet av anslag förutses. Avbrott i betalningar får vara upp till sex månader enligt förordningen. Efter det att medlemsstaterna har korrigerat bristen och finansiella korrigeringar eventuellt tillämpats häver kommissionen avbrottet, varpå betalningarna kan återupptas. Kommissionen skickade i början av 2012 en skrivelse till medlemsstaterna för att betona behovet av att lämna in merparten av ansökningarna senast den 31 oktober. Detta skulle göra det möjligt för kommissionen att, utöver den samlade överföringen, begära en ändringsbudget hos budgetmyndigheten för att öka betalningsbemyndigandena så att de mottagna ansökningarna kan beviljas och härvid grunda sig på betalningsansökningar som har mottagits i stället för på prognoser. Utnyttjande av betalningsbemyndiganden vid årets slut 1.35 Revisionsrätten konstaterar att i vissa budgetavdelningar gjordes en oproportionerligt stor andel av betalningarna i december i förhållande till de totala betalningarna under resten av året (27). Att en stor del av betalningarna koncentreras till en begränsad period kan inverka negativt på övervaknings- och kontrollsystemens ändamålsenlighet och öka risken för fel. 1.35 Koncentrationen av betalningar beror på i vilken takt ersättningsanspråk från medlemsstaterna och övriga stödmottagare skickas till kommissionen. Kommissionen anser också att inte alla budgetavdelningar som anges i fotnoten uppvisar en stor andel av betalningar i slutet av året. Utestående budgetåtaganden 1.36 De utestående budgetåtagandena (28), där ännu ingen betalning och/eller inget tillbakadragande har gjorts (29), ökade med 13 miljarder euro (6,7 %) till 207 miljarder euro, framför allt inom de politikområden som finansieras med differentierade anslag (30), och motsvarar värdet av 2,3 års differentierade åtaganden eller 2,7 års differentierade betalningar med 2011 års utnyttjandegrad. 1.37 Större delen av de utestående åtagandena avser sammanhållning (31) (se diagram 1.2 ). På detta område uppgick de utestående åtagandena till 136 miljarder euro (32) (65,5 % av det totala beloppet), vilket motsvarar 2,7 års åtaganden eller 3,2 års betalningar inom det området med 2011 års utnyttjandegrad. Dessa utestående åtaganden gäller till allra största delen (124,6 miljarder euro eller 92 % av det totala beloppet) den innevarande perioden 2007–2013 (33). 1.36–1.37 Utestående åtaganden är en följd av den ordinarie förvaltningen av fleråriga program och den allmänna ökningen av nya åtaganden. När det gäller strukturfonderna styrs de utestående åtagandenas omfattning av n+2/n+3-regeln, som definieras i motsvarande förordningar. Enligt denna regel måste de utestående åtagandenas förväntade nivå motsvara två eller tre års åtaganden. Följaktligen är situationen avseende utestående åtaganden normal, som framgår av diagram 1.2 som jämför situationen avseende utestående åtaganden för perioden 2000–2006 och de första åren av perioden 2007–2013. Relevansen av indikatorn ”2011 års utnyttjandegrad” för betalningar är relativ, på grund av bristen på tillgängliga anslag vid budgetårets slut (se punkt 1.34 sista meningen). 1.38 Den avsevärt högre nivån på ackumulerade utestående åtaganden för programperioden 2007–2013 kan till stor del förklaras av att programmen genomförs sent (34). Betalningar kunde inte göras förrän medlemsstaternas system för förvaltning och kontroll hade godkänts av kommissionen, i enlighet med tillämpliga förordningar för strukturfonderna. Enligt det interinstitutionella avtalet om budgetdisciplin och sund ekonomisk förvaltning (35) måste man se till att tillräckliga betalningsbemyndiganden ställs till förfogande under kommande år för att täcka det ökande gapet mellan utestående åtaganden och betalningsbemyndiganden (se även punkt 1.34). 1.38 Mekanismen med förhandsgodkännande av medlemsstaternas system för förvaltning och kontroll innan några mellanliggande betalningar görs, som för första gången infördes för perioden 2007–2013, är en stor förbättring när det gäller att säkra EU:s betalningar för sammanhållning. Under programperioden ändrades kraven avseende betalningsansökningar för 2007 års åtaganden och infördes mer flexibilitet för större projekt. Dessa åtgärder minskade utgiftsnivåerna. Det faktum att de tillgängliga strukturfondsanslagen utnyttjades till fullo under både 2010 och 2011 visar att ökningen av de utestående åtagandena också kan vara en följd av brist på tillgängliga budgetanslag vid budgetårets slut (se även punkt 1.34). Av diagram 1.2 framgår den sannolika nyttjandegraden för utestående åtaganden som ackumulerats under budgetramens programperiod. Kommissionen håller med om att tillräckliga betalningsbemyndiganden måste ställas till förfogande under kommande år. Kommissionen är fast besluten att lägga fram budgetförslag som täcker det ökande gapet mellan utestående åtaganden och betalningsbemyndiganden. (1) Den konsoliderade årsredovisningen omfattar balans- och resultaträkningen, kassaflödesanalysen, sammanställningen av förändringar i nettotillgångarna och en sammanfattning av de viktigaste redovisningsprinciperna och andra förklarande noter (inbegripet segmentrapportering). (2) De konsoliderade rapporterna om genomförandet av budgeten omfattar de konsoliderade rapporterna om genomförandet av budgeten och en sammanfattning av budgetprinciper och andra förklarande noter. (3) De redovisningsregler som antagits av kommissionens räkenskapsförare bygger på de internationella redovisningsstandarderna för den offentliga sektorn International Public Sector Accounting Standards (IPSAS) som ges ut av International Federation of Accountants (IFAC) eller, när sådana inte finns, på de internationella redovisningsstandarderna International Accounting Standards (IAS)/International Financial Reporting Standards (IFRS) som ges ut av International Accounting Standards Board (IASB). I enlighet med budgetförordningen upprättas den konsoliderade årsredovisningen för budgetåret 2011 (såsom har skett sedan budgetåret 2005) utifrån dessa redovisningsregler som har antagits av kommissionens räkenskapsförare. Redovisningsreglerna är baserade på principerna för periodiserad redovisning och har anpassats till de särskilda förhållanden som råder inom Europeiska unionen, medan de konsoliderade rapporterna om genomförandet av budgeten fortsätter att i första hand vara baserade på in- och utbetalningar. (4) Från franskans ”Déclaration d'assurance”. (5) Se artikel 287 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt. (6) Enligt rådets förordning (EG, Euratom) nr 1605/2002 av den 25 juni 2002 med budgetförordning för Europeiska gemenskapernas allmänna budget (EGT L 248, 16.9.2002, s. 1), senast ändrad genom Europaparlamentets och rådets förordning (EU, Euratom) nr 1081/2010 (EUT L 311, 26.11.2010, s. 9), ska den slutliga konsoliderade årsredovisningen överlämnas före den 31 juli året efter utgången av det berörda budgetåret (se artikel 129). (7) Se punkterna 2.9 och 2.13 när det gäller inriktningen på och omfattningen av revisionen av inkomster. (8) Mellanliggande betalningar och slutbetalningar baserade på redovisningar av utgifter som har uppkommit på slutmottagarnivå (se punkterna 3.9, 4.9, 5.27 och 6.12). (9) Till skillnad från tidigare år har revisionsrätten tagit med i beräkningen av den mest sannolika felprocenten de fall när mottagare av betalningar inom den gemensamma jordbrukspolitiken inte har uppfyllt tvärvillkoren. De upptäckta felen motsvarar ungefär 0,1 procentenhet av den mest sannolika felprocenten för betalningarna som helhet, såsom den uppskattats av revisionsrätten (se punkt 3.9 andra strecksatsen, punkt 3.13, punkt 4.9 andra strecksatsen och punkterna 4.16–4.18). (10) Reformen av kommissionen – Vitbok (KOM(2000) 200 slutlig, 5.4.2000). (11) Europaparlamentets resolution av den 19 januari 2000 innehållande parlamentets iakttagelse gällande åtgärder att vidta med anledning av den oberoende expertkommitténs andra rapport om reformering av kommissionen (EGT C 304, 24.10.2000, s. 135). (12) Kommissionens normer för intern kontroll är till stor del baserade på COSO-principerna. COSO är en frivillig organisation inom den privata sektorn som arbetar med att förbättra kvaliteten på ekonomisk förvaltning och rapportering genom företagsetik, ändamålsenliga interna kontroller och företagsstyrning. (13) Termen ”generaldirektör” används här i betydelsen ansvariga personer. De 48 förklaringarna har i själva verket skrivits under av 1 generalsekreterare, 36 generaldirektörer, 7 direktörer och 4 förvaltningschefer. (14) Resultataspekterna i de årliga verksamhetsrapporterna behandlas i kapitel 10. (15) Se punkterna 3.40–3.41, 4.48–4.50, 5.67–5.69, 6.24–6.26 och 7.25. (16) Se punkterna 1.32–1.50 i revisionsrätten årsrapport för 2009. (17) Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet, rådet och revisionsrätten – Sammanfattande rapport om kommissionens förvaltning 2011, COM(2012) 281 final, 6.6.2012. (18) De generaldirektorat som ansvarar för bistånd till tredje land lämnar ingen information om den övergripande kvaliteten på den ekonomiska förvaltningen, men ingen reservation har lämnats om detta (se punkt 7.25 och punkterna 52–53 i årsrapporten om EUF för 2011). (19) Se yttrande nr 6/2010 över förslaget till Europaparlamentets och rådets förordning med budgetförordning för Europeiska unionens allmänna budget (EUT C 334, 10.12.2010, s. 1). (20) De belopp som finns tillgängliga för åtaganden 2011 och kommande år. (21) Inbegriper anslag för åtaganden som har förts över från 2010 på 259 miljoner euro och en total ökning med 284 miljoner euro av anslagen för åtaganden som kommer från de sju ändringsbudgetar som godkändes under 2011. Här ingår inte inkomster som avsatts för särskilda ändamål, vilka 2011 uppgick till 6,2 miljarder euro för åtaganden och 6,7 miljarder euro för betalningar. Inkomster avsatta för särskilda ändamål används för att täcka särskilda utgifter (se artikel 18 i budgetförordningen – förordning (EG, Euratom) nr 1605/2002). De omfattar bland annat återbetalningar som kommer från återvinning av belopp som betalats ut felaktigt och som återförs till sin ursprungliga budgetpost, bidrag från Efta-medlemmar för att stärka budgetposter och inkomster från tredje part då avtal som innebär ett ekonomiskt bidrag till EU-verksamheter har ingåtts. (22) De belopp som finns tillgängliga för betalningar under året. (23) Inbegriper anslag för betalningar som har förts över från 2010 på 1 582 miljoner euro och en total ökning med 200 miljoner euro av anslagen för betalningar som kommer från de sju ändringsbudgetar som godkändes under 2011. (24) Anslagen för åtaganden var 0,6 miljarder euro (0,4 %) högre 2011 än 2010 och anslagen för betalningar var 3,6 miljarder (2,9 %) högre. (25) Budgetöverskottet (budgetutfallet) är resultatet av budgetgenomförandet. Överskottet är dock inte en reserv och kan inte ackumuleras och utnyttjas kommande år till att finansiera utgifter. (26) När det gäller ESF ledde ett underutnyttjande under 2010 (se punkt 1.41 i revisionsrättens årsrapport för 2010) till ytterligare betalningar under 2011. Tillsammans med en ökande mängd betalningsansökningar mot slutet av året ledde detta till att de faktiska betalningarna ökade till 114 % av den ursprungliga budgeten. De ytterligare betalningsansökningarna för ESF täcktes huvudsakligen av överföringar från Eruf och Sammanhållningsfonden. Ett oförutsett inflöde av betalningsansökningar som gällde Eruf och Sammanhållningsfonden mot slutet av året medförde att prognoserna inte stämde och att de faktiska betalningsansökningarna ökade så mycket att ytterligare betalningar skulle ha kunnat göras från dessa fonder om det hade funnits tillgängliga anslag – se även rapporten om budgetförvaltningen och den ekonomiska förvaltningen som åtföljer EU:s årsredovisning för budgetåret 2011, s. 42–45. (27) En stor andel av de faktiska betalningarna under året gjordes i december inom avdelning 06 — Transport och rörlighet 26 % (295 miljoner euro), 17 — Hälsa och konsumentskydd 44 % (266 miljoner euro), 19 — Yttre förbindelser 31 % (1 016 miljoner euro), 21 — Utvecklingssamarbete och förbindelser med AVS-länderna 27 % (403 miljoner euro), 22 — Utvidgning 28 % (264 miljoner euro) och 32 — Energi 23 % (219 miljoner euro). (28) Den franska förkortningen RAL (”restant à liquider”) används i den engelska texten för utestående åtaganden. (29) Utestående budgetåtaganden är en direkt följd av systemet med differentierade anslag (se fotnot 30), eftersom det tar ett antal år att fullfölja utgiftsprogrammen, och åtaganden som har ingåtts flera år tidigare är utestående tills motsvarande betalningar görs. (30) I budgeten skiljer man på två typer av anslag: icke differentierade anslag och differentierade anslag. Icke differentierade anslag används för att finansiera åtgärder av årlig karaktär, t.ex. administrativa utgifter. Differentierade anslag infördes för förvaltningen av fleråriga åtgärder; betalningarna kan göras under det år då åtagandet gjordes och under kommande år. Differentierade anslag används främst för strukturfonderna och Sammanhållningsfonden. (31) När det gäller sammanhållning angavs följande totala åtaganden i budgetramen för 2000–2006: 261 miljarder euro (se räkenskaperna för 2006) och i budgetramen för 2007–2013: 348 miljarder euro (se räkenskaperna för 2011) dvs. en ökning med 33 %. (32) Se sidorna 28 och 42–45 i rapporten om budgetförvaltningen och den ekonomiska förvaltningen som åtföljer EU:s årsredovisning för budgetåret 2011 när det gäller sammanhållning. (33) Regeln om automatiskt återdragande (n + 2-regeln/n + 3-regeln) bidrar till att utestående åtaganden regleras. Enligt denna regel ska alla åtaganden som inte använts eller som inte ingått i en begäran om betalning vid utgången av det andra/tredje året efter det år då tilldelningen gjordes automatiskt dras tillbaka. Som en del av det tredje förenklingspaketet ändrades n + 2/n + 3-regeln senast för 2007 års åtaganden inom sammanhållning (se rådets förordning (EG) nr 1083/2006 [EUT L 210, 31.7.2006, s. 26], ändrad genom Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 539/2010 [EUT L 158, 24.6.2010, s. 1]). (34) Se punkterna 6.8 och 6.26–6.28 i revisionsrättens årsrapport för 2008. Närmare uppgifter finns i kommissionens rapport om budgetförvaltningen och den ekonomiska förvaltningen som åtföljer EU:s årsredovisning för budgetåret 2008, s. 42, och kommissionens analys av budgetgenomförandet inom strukturfonderna och Sammanhållningsfonden under 2008 (Report on the Analysis of the budgetary implementation of the Structural and Cohesion Funds in 2008), s. 5 och 13–17. (35) EUT C 139, 14.6.2006, s. 1. Se även artikel 3 i rådets beslut 2007/436/EG, Euratom av den 7 juni 2007 om systemet för Europeiska gemenskapernas egna medel (EUT L 163, 23.6.2007, s. 17). (36) Budgetavdelningarna 14 och 24-31 i avsnitt III i den allmänna budgeten, som främst gäller administrativa utgifter, redovisas i avsnittet om Europeiska kommissionen i kapitel 9. (37) Administrativa utgifter har dragits av från verksamhetsområdena och visas separat under egen rubrik; detta leder till differenser i jämförelse med kapitlen 3-9. (38) I årsrapporten för 2010 ingick de båda verksamhetsområdena jordbruk: marknads- och direktstöd och landsbygdsutveckling, miljö, fiske och hälsa i ett och samma verksamhetsområde. Även verksamhetsområdena regionalpolitik, energi och transport, sysselsättning och socialpolitik och forskning och annan inre politik utgjorde ett enda verksamhetsområde. Det sammanlagda resultatet för 2011 på grundval av den tidigare strukturen redovisas i tabell 1.3 . (39) Systemen klassificeras som ”delvis ändamålsenliga” när vissa kontrollmekanismer har bedömts fungera tillfredsställande, medan andra inte har gjort det. Det betyder att systemen som helhet kanske inte kan begränsa felen i de underliggande transaktionerna till en acceptabel nivå. För utförligare uppgifter se avsnittet ”Revisionens inriktning och omfattning samt revisionsmetod” i kapitlen 2-9. (40) Felfrekvensen är den andel av urvalet som innehåller kvantifierbara och icke kvantifierbara fel. Procentsatserna har avrundats. (41) Utbetalda utgiftsersättningar (se punkt 3.9). (42) Utbetalda utgiftsersättningar (se punkt 4.9). (43) Utbetalda utgiftsersättningar (se punkt 5.27). (44) Utbetalda utgiftsersättningar (se punkt 6.12). (45) Skillnaden mellan betalningarna 2011 (129 395 miljoner euro – se tabell 1.1 ) och det totala beloppet för hela den granskade populationen när det gäller transaktionernas korrekthet motsvarar förskott som betalats ut inom verksamhetsområdena jordbruk: marknads- och direktstöd (8 miljoner euro), landsbygdsutveckling, miljö, fiske och hälsa (565 miljoner euro), regionalpolitik, energi och transport (1 469 miljoner euro) och sysselsättning och socialpolitik (128 miljoner euro) (se punkterna 3.9, 4.9, 5.27 och 6.12). (46) Till skillnad från tidigare år har bristande efterlevnad av tvärvillkoren tagits med i beräkningen av den mest sannolika felprocenten. De upptäckta felen motsvarar ungefär 0,2 procentenheter av den totala mest sannolika felprocenten (se punkt 3.9 andra strecksatsen och punkt 3.13). (47) Till skillnad från tidigare år har bristande efterlevnad av tvärvillkoren tagits med i beräkningen av den mest sannolika felprocenten. De upptäckta felen motsvarar ungefär 0,2 procentenheter av den totala mest sannolika felprocenten (se punkt 4.9 andra strecksatsen och punkterna 4.16-4.18). (48) Till skillnad från tidigare år har revisionsrätten tagit med i beräkningen av den mest sannolika felprocenten de fall när mottagare av betalningar inom den gemensamma jordbrukspolitiken inte har uppfyllt tvärvillkoren. De upptäckta felen motsvarar ungefär 0,1 procentenhet av den mest sannolika felprocenten för betalningarna som helhet, såsom den uppskattats av revisionsrätten (se även fotnoterna 9 och 10). (49) Revisionsrätten granskade ett urval betalningskrav, som täckte alla typer av inkomster, på kommissionsnivå (se punkterna 2.8, 2.9 och 2.13). (50) Till skillnad från tidigare år har bristande efterlevnad av tvärvillkoren tagits med i beräkningen av den mest sannolika felprocenten (se punkterna 3.9, 3.13, 4.9 och 4.16-4.18). De upptäckta felen motsvarar ungefär 0,2 procentenheter av den totala mest sannolika felprocenten. (51) Till skillnad från tidigare år har bristande efterlevnad av tvärvillkoren tagits med i beräkningen av den mest sannolika felprocenten. De upptäckta felen motsvarar ungefär 0,1 procentenhet av den totala mest sannolika felprocenten (se fotnot 1). (52) För en fullständig förteckning över kommissionens generaldirektorat/avdelningar se http://publications.europa.eu/code/en/en-390600.htm (53) Källa: Den konsoliderade årsredovisningen för 2011. (54) Källa: De årliga verksamhetsrapporterna för 2011. GD REGIO och Genomförandeorganet för forskning (REA) har angett minimi- och maximibelopp. Endast maximibeloppen har tagits med. BILAGA 1.1 TILLVÄGAGÅNGSSÄTT OCH METOD FÖR REVISIONEN DEL 1 – Revisionsmetod när det gäller räkenskapernas tillförlitlighet (finansiell revision) 1. De viktigaste kriterierna vid bedömningen av huruvida den konsoliderade årsredovisningen, som består av den konsoliderade årsredovisningen och de konsoliderade rapporterna om genomförandet av budgeten (1), i alla väsentliga avseenden ger en rättvisande bild av Europeiska unionens finansiella ställning och av resultatet av transaktioner och kassaflöden vid årets slut är följande: a) Laglighet och korrekthet: årsredovisningen har upprättats i enlighet med reglerna, och budgetanslag finns tillgängliga. b) Fullständighet: alla inkomst- och utgiftstransaktioner och alla tillgångar och skulder (inklusive poster utanför balansräkningen) som hör till perioden har bokförts. c) Transaktionernas faktiska förekomst och tillgångarnas och skuldernas existens: varje inkomst- och utgiftstransaktion motiveras av en händelse som hänför sig till enheten och som hör till perioden; tillgången eller skulden existerar på balansdagen och hör samman med den rapporterande enheten. d) Mätning och värdering: inkomst- och utgiftstransaktionen och tillgången eller skulden har bokförts till lämpligt värde och i enlighet med försiktighetsprincipen. e) Presentation av information: inkomst- och utgiftstransaktionen och tillgången eller skulden redovisas och beskrivs i enlighet med tillämpliga redovisningsregler och tillämplig redovisningspraxis samt öppenhetsprincipen. 2. Revisionen består av följande grundläggande delar: a) Uppdatering av utvärderingen av kontrollmiljön när det gäller redovisningen. b) Kontroll av hur centrala redovisningsrutiner och avslutningsförfarandet vid årets slut fungerar. c) Analytiska kontroller (överensstämmelse och rimlighet) av de viktigaste redovisningsuppgifterna. d) Analyser och avstämningar av konton och/eller saldon. e) Substansgranskning av åtaganden, betalningar och specifika balansposter på grundval av representativa urval. DEL 2 – Revisionsmetod när det gäller transaktionernas korrekthet (efterlevnadsrevision) 3. Den metod som revisionsrätten tillämpar vid granskningen av korrektheten i de transaktioner som ligger till grund för räkenskaperna består av följande: — Direkt granskning av transaktioner inom inkomster och inom varje utgiftsområde (se tabell 1.1 ) för att fastställa i vilken utsträckning de är korrekta. — Bedömning av hur ändamålsenliga systemen för övervakning och kontroll är när det gäller att garantera att transaktionerna är korrekta. 4. Detta kompletteras med bevis som inhämtas genom det arbete som utförts av andra revisorer (vid behov) och en analys av kommissionens skriftliga uttalanden. Hur revisionsrätten granskar transaktioner 5. Den direkta granskningen av transaktioner inom varje särskild bedömning (kapitlen 2–9) grundar sig på ett representativt urval av återkrav (när det gäller inkomster) och utbetalningar inom det berörda verksamhetsområdet (2). Denna granskning resulterar i en statistisk uppskattning av i vilken omfattning transaktionerna i den aktuella populationen är oriktiga. 6. För att fastställa vilka urvalsstorlekar som krävs för ett tillförlitligt resultat, använder revisionsrätten en säkerhetsmodell för revisionen. Denna omfattar en bedömning av risken för att fel uppkommer i transaktioner (inneboende risk) och risken för att systemen inte förebygger eller upptäcker och korrigerar sådana fel (kontrollrisk). 7. Transaktionsgranskningen innebär att man gör en detaljgranskning av varje transaktion i urvalet för att bland annat avgöra om ersättningsanspråket eller betalningen beräknats korrekt och gjorts i enlighet med gällande regler och förordningar. Revisionsrätten väljer ut transaktioner som har bokförts i budgeträkenskaperna och spårar betalningen ned till slutmottagarnivå (t.ex. jordbrukare, utbildningsanordnare eller projektansvarig för utvecklingsbistånd) och granskar regelefterlevnaden på varje nivå. När en transaktion (oavsett nivå) har beräknats felaktigt eller inte uppfyller ett rättsligt krav eller en kontraktsbestämmelse, anses den innehålla ett fel. Hur revisionsrätten utvärderar och lägger fram resultatet av transaktionsgranskningen 8. Fel i transaktioner uppkommer av en mängd olika skäl och antar flera olika former beroende på vilken överträdelse det är frågan om och vilken särskild regel eller kontraktsbestämmelse som inte har följts. Fel i enskilda transaktioner påverkar inte alltid det totala belopp som betalas ut. 9. Revisionsrätten klassificerar fel på följande sätt: — Kvantifierbart eller icke kvantifierbart fel, beroende på om det går att mäta hur stor del av det belopp som betalats från eller till EU-budgeten som innehöll fel. — Efter deras karaktär, särskilt avseende stödberättigande (betalning som inte uppfyller stödvillkoren), förekomst (ersättning av en kostnad som inte kan styrkas) eller riktighet (betalning som beräknats felaktigt). 10. Offentlig upphandling är ett område där revisionsrätten ofta hittar betydande fel. EU:s lagstiftning och nationell lagstiftning om offentlig upphandling består i grunden av en rad formella krav. För att garantera att fördragets grundläggande princip om konkurrens följs ska kontrakt offentliggöras och anbud utvärderas enligt särskilda kriterier, och kontrakt får inte på ett konstlat sätt delas upp så att man kommer under tröskelvärdena osv. 11. För revisionen fastställer revisionsrätten ett värde för underlåtenhet att följa de formella kraven. Revisionsrätten a) bedömer ett fel som ”allvarligt” om det motverkar målen med bestämmelserna för offentlig upphandling: sund konkurrens och tilldelning av kontraktet till den bäst lämpade anbudsgivaren (3), b) bedömer att felet vid ”allvarliga” brott mot bestämmelserna för offentlig upphandling påverkar hela värdet av den betalning som avser kontraktet – ett 100-procentigt kvantifierbart fel (4), c) behandlar mindre allvarliga fel som inte påverkar resultatet av upphandlingsförfarandena som icke kvantifierbara fel (5). Revisionsrättens kvantifiering kan skilja sig från den som kommissionen eller medlemsstaterna tillämpar när de beslutar hur de ska reagera på felaktig tillämpning av bestämmelserna för offentlig upphandling. 12. Revisionsrätten uttrycker felens frekvens genom att redovisa hur stor andel av urvalet som innehåller kvantifierbara och icke kvantifierbara fel. Det visar hur utbredda felen sannolikt är inom verksamhetsområdet som helhet. Denna information lämnas i bilaga X.1 till kapitlen 2–9, om väsentliga fel har konstaterats. 13. På grundval av de fel som revisionsrätten har kvantifierat uppskattar den med statistiska standardmetoder den mest sannolika felprocenten (MSF) för varje särskild bedömning och för de totala budgetutgifterna. Den mest sannolika felprocenten är det vägda genomsnittet av de felprocentsatser som konstaterats i urvalet (6). Revisionsrätten bedömer även, återigen med statistiska standardmetoder, det intervall inom vilket felprocenten i populationen med 95 % säkerhet ligger för varje särskild bedömning (och för utgifterna totalt). Detta är intervallet mellan den lägsta sannolika felprocenten (LSF) och den högsta sannolika felprocenten (HSF) (7) (se illustrationen nedan). 14. Procentandelen skuggad yta under kurvan visar sannolikheten för att den faktiska felprocenten i populationen ligger mellan LSF och HSF. 15. När revisionsrätten planerar sin revision strävar den efter att vidta revisionsåtgärder som innebär att den kan jämföra den uppskattade felprocenten i populationen med en planerad väsentlighetsgräns på 2 %. Vid bedömningen av granskningsresultatet vägleds revisionsrätten av denna väsentlighetsgräns och beaktar felens karaktär, belopp och kontext när den formulerar sitt revisionsuttalande. Hur revisionsrätten bedömer systemen och rapporterar resultatet 16. Kommissionen och medlemsstater och stödmottagande länder vid delad eller decentraliserad förvaltning inrättar system för övervakning och kontroll som ska hantera budgetriskerna, bland annat risker som gäller transaktionernas korrekthet. Bedömningen av hur ändamålsenliga systemen är när det gäller att garantera korrekthet är därför en central revisionsåtgärd som är särskilt användbar när rekommendationer till förbättringar fastställs. 17. Inom varje verksamhetsområde, även när det gäller inkomster, finns en mängd olika enskilda system. Därför gör revisionsrätten i allmänhet varje år ett urval av system som ska granskas. Resultatet av systembedömningarna presenteras i form av en tabell, kallad ”Resultat av systemgranskningen” i bilaga X.2 till kapitlen 2–9. Systemen bedöms vara antingen ändamålsenliga när det gäller att minska risken för fel i transaktioner, delvis ändamålsenliga (när det finns några brister som påverkar den operativa ändamålsenligheten) eller inte ändamålsenliga (när bristerna är omfattande och därmed helt undergräver den operativa ändamålsenligheten). 18. Om revisionsrätten har inhämtat revisionsbevis till stöd för detta gör den dessutom en samlad bedömning av systemen inom verksamhetsområdet (som också finns i bilaga X.2 till kapitlen 2–9) där både bedömningen av utvalda system och resultatet av transaktionsgranskningen beaktas. Hur revisionsrätten bedömer kommissionens skriftliga uttalanden och redovisar resultatet 19. I enlighet med de internationella revisionsstandarderna får revisionsrätten ett skriftligt uttalande från kommissionen som bekräftar att kommissionen har fullgjort sitt ansvar och lämnat all information som kan vara relevant till revisorn. Här ingår en bekräftelse på att kommissionen har lämnat all information om bedömningen av risken för oegentligheter, all information om oegentligheter eller misstänkta oegentligheter som kommissionen känner till och alla fall där regler och förordningar väsentligen åsidosätts. 20. I kapitlen 2–9 behandlas dessutom de årliga verksamhetsrapporterna från relevanta generaldirektorat. I rapporterna redogörs för hur politikmål har uppnåtts och i vilken utsträckning de övervaknings- och kontrollsystem som har införts garanterar att transaktionerna är korrekta och att resursanvändningen följer principen om sund ekonomisk förvaltning. Alla årliga verksamhetsrapporter innehåller en förklaring från generaldirektören om bland annat i vilken utsträckning resurserna har använts för avsett syfte och kontrollförfarandena garanterar transaktionernas korrekthet (8). 21. Revisionsrätten bedömer de årliga verksamhetsrapporterna och de åtföljande förklaringarna för att fastställa i vilken utsträckning de ger en rättvisande bild av den ekonomiska förvaltningen när det gäller transaktionernas korrekthet och vilka åtgärder som behövs för att avhjälpa eventuella allvarliga brister i kontrollerna. Revisionsrätten rapporterar om resultatet av denna bedömning i avsnittet ”Systemens ändamålsenlighet” i kapitlen 2–9 (9). Hur revisionsrätten kommer fram till sitt uttalande i revisionsförklaringen 22. Revisionsrätten kommer fram till ett uttalande om korrektheten i de transaktioner som ligger till grund för Europeiska unionens räkenskaper, som den formulerar i revisionsförklaringen, baserat på det revisionsarbete som rapporteras i kapitlen 2–9 i denna rapport, och här ingår bland annat en bedömning av i hur hög grad felen är av avgörande betydelse. En central del är beaktandet av resultatet av granskningen av utgiftstransaktioner. Sammantaget uppgår felprocenten för utgifterna totalt 2011 till 3,9 % enligt revisionsrättens bästa uppskattning. Revisionsrätten bedömer att felprocenten i populationen med 95 % säkerhet ligger mellan 3,0 % och 4,8 %. Den uppskattade felprocenten inom olika verksamhetsområden varierar, såsom beskrivs i kapitlen 3–9. Revisionsrätten bedömde att felen var av avgörande betydelse eftersom de förekommer inom de flesta av utgiftsområdena. Revisionsrätten gör ett övergripande uttalande om åtagandenas korrekthet baserat på ett ytterligare horisontellt urval. Oriktigheter eller oegentligheter 23. En överväldigande majoritet av felen uppstår för att de ofta komplexa bestämmelserna för EU:s utgiftsprogram tillämpas felaktigt eller missförstås. Om revisionsrätten har anledning att misstänka att bedräglig verksamhet har ägt rum rapporterar den om detta till Olaf, EU:s byrå för bedrägeribekämpning, som ansvarar för de eventuella utredningar som detta ger upphov till. Revisionsrätten rapporterar i själva verket ungefär fyra fall om året till Olaf baserat på sitt revisionsarbete. (1) Inbegripet de förklarande noterna. (2) Dessutom granskar revisionsrätten ett representativt horisontellt urval av åtaganden för att kontrollera att gällande regler och förordningar följs. (3) Det finns i huvudsak två system för kontraktstilldelning: det lägsta anbudet och det mest fördelaktiga anbudet. (4) Nedan ges exempel på kvantifierbara fel: Ingen eller begränsad konkurrens (utom när detta uttryckligen tillåts enligt den rättsliga ramen) för huvudkontraktet eller för tilläggskontrakt, felaktig bedömning av anbuden som påverkar resultatet av upphandlingen, betydande ändringar av kontraktets omfattning och uppdelning av kontraktet för olika byggplatser trots att de tjänar samma ekonomiska syfte. Revisionsrätten intar i allmänhet en annan inställning när EU-institutionerna tillämpar reglerna om offentlig upphandling felaktigt, med hänvisning till att de aktuella kontrakten i allmänhet fortsätter att gälla. Sådana fel kvantifieras inte i revisionsförklaringen. (5) Exempel på icke kvantifierbara fel: felaktig bedömning av anbuden som inte påverkar resultatet av upphandlingen, formella brister i upphandlingsförfarandet eller kravspecifikationen och bristande efterlevnad av de formella aspekterna av kraven på öppenhet. (6) , där GUV står för genomsnittligt urvalsintervall och i är numreringen av transaktionerna i urvalet. (7) och , där t är fördelningsfaktorn, n är urvalsstorleken och s är standardavvikelsen för felprocenten. (8) Mer information om dessa processer och länkar till de senaste rapporterna finns på följande adress: http://ec.europa.eu/atwork/synthesis/index_en.htm (9) Tidigare år har resultatet av denna bedömning redovisats i ett särskilt avsnitt med rubriken ”Tillförlitligheten i kommissionens skriftliga uttalanden”. BILAGA 1.2 UPPFÖLJNING AV TIDIGARE ÅRS IAKTTAGELSER OM RÄKENSKAPERNAS TILLFÖRLITLIGHET Iakttagelser från tidigare år Revisionsrättens analys av gjorda framsteg Kommissionens svar 1. Förhandsfinansiering, skulder till leverantörer och stödmottagare samt periodavgränsning 1. Förhandsfinansiering, skulder till leverantörer och stödmottagare samt periodavgränsning 1. Förhandsfinansiering, skulder till leverantörer och stödmottagare samt periodavgränsning När det gäller förhandsfinansiering, skulder till leverantörer och stödmottagare och den periodavgränsning som rör dessa poster har revisionsrätten sedan budgetåret 2007 hittat fel i räkenskaperna som inte har en väsentlig inverkan totalt sett men som är många till antalet. Detta understryker behovet av ytterligare förbättringar av grundläggande redovisningsuppgifter vid vissa generaldirektorat. Kommissionen har fortsatt sitt arbete med att förbättra riktigheten i sina redovisningsuppgifter genom pågående åtgärder, som projektet för redovisningskvalitet och godkännandet av lokala system. Revisionsrättens granskning av representativa urval av förhandsfinansiering och fakturor/ersättningsanspråk visade åter att det förekom fel med oväsentlig övergripande finansiell inverkan men att felfrekvensen var hög. Därför bör kommissionen fortsätta att sträva efter att förbättra grundläggande redovisningsuppgifter vid vissa generaldirektorat. Kommissionen kommer att fortsätta sitt arbete med att ytterligare förbättra riktigheten i sina redovisningsuppgifter, och lokala system uppdateras kontinuerligt för att uppfylla redovisningskraven. Vad beträffar redovisningen av förhandsfinansierade belopp konstaterade revisionsrätten även följande: — Regleringen av utestående förhandsfinansieringar genomförs inte alltid korrekt. Ett antal regleringar genomfördes antingen inte alls eller bokfördes till inkorrekta belopp. — Vissa generaldirektorat bearbetar inte tillgänglig information om framsteg som har gjorts och vilka kostnader som har uppstått och reglerar inte motsvarande förhandsfinansiering i enlighet med dessa framsteg utan använder uppskattade värden när de fastställer periodavgränsningen. — Revisionsrätten konstaterade för första gången i årsrapporten för 2010 att kommissionen i ett ökande antal fall vid bokföring av betalningar inte korrekt hade bokfört motsvarande tillgångspost, framför allt när det gällde finansieringstekniska instrument och förskott som avsåg andra stödordningar. Trots ansträngningarna vid räkenskapsförarens avdelningar för att förbättra situationen konstaterade revisionsrätten att flera generaldirektorat fortsätter att bokföra uppskattningar i räkenskaperna även när de har en tillfredsställande grund för reglering av de aktuella förhandsfinansieringarna. Frågan om finansieringstekniska instrument togs upp redan i de slutliga räkenskaperna för 2010 när kommissionen tog emot de uppgifter som medlemsstaterna frivilligt lämnade in. Kommissionen har även föreslagit att den nuvarande lagstiftningen ändras och har lagt fram lämpliga förslag för perioden efter 2013 som innebär att det blir obligatoriskt att lämna in de nödvändiga uppgifterna. För de förskott som har betalats till medlemsstaterna för andra stödordningar och för bidrag till Europeiska fonden för justering av globaliseringseffekter har en motsvarande tillgång på 2 512 miljoner euro för första gången tagits upp i den konsoliderade årsredovisningen för 2011. Före 2011 lämnade inte medlemsstaterna några uppgifter till kommissionen som skulle ha gjort det möjligt att göra en tillförlitlig beräkning. Enligt den information som nu finns tillgänglig tycks dessa belopp inte ha varit väsentliga. Med undantag av förskott för stödordningar som hänger samman med Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling, har de outnyttjade beloppen som har bokförts för de ovannämnda finansieringstekniska instrumenten och andra stödordningar fastställts på grundval av de belopp som kommissionen har bidragit med samt en linjär beräkning av de outnyttjade beloppen. Avsaknaden av information om vilka belopp som faktiskt har utnyttjats gör att dessa uppgifter blir betydligt mindre användbara i förvaltningen. Räkenskapsavdelningarna har utarbetat riktlinjer för regleringen av förhandsfinansieringar som kommer att distribueras när översynen av budgetförordningen väl är slutförd. Den rättsliga grunden för de finansieringstekniska instrumenten samt för förbetalda belopp för statligt stöd, inklusive en bilaga till utgiftsdeklarationen, har genomförts (ändring av rådets förordning (EG) nr 1083/2006 av den 13 december 2011). Till följd av denna ändring har Europeiska kommissionen en rättslig grund för att begära in de nödvändiga uppgifterna från medlemsstaterna. Dessa uppgifter kommer att användas för redovisningsändamål vid avslutandet av 2012 års räkenskaper. De utestående beloppen till de slutliga stödmottagarna baseras på en tidsproportionell uppskattning. Eftersom GD Regionalpolitik är inne på det sjätte året av sin sjuåriga programperiod är det inte lämpligt att ändra metoden nu. En ändring planeras dock inför nästa programperiod, förutsatt att den godkänns av medlemsstaterna i samband med den nya budgetförordningen. När den rättsliga grunden för den nya programperioden för strukturfonderna har trätt i kraft kommer kommissionen att ha rätt till information om vilka belopp som faktiskt har utnyttjats, och den informationen kommer att användas vid utarbetandet av årsredovisningarna. De nya kraven bör också förbättra förvaltningsinformationen. Den metod som kommissionen använde i räkenskaperna för 2011 är den mest kostnadseffektiva och användes redan i räkenskaperna för 2010. Som revisionsrätten påpekade redan i årsrapporten för 2009 uppfyllde inte vissa generaldirektorat kravet att fakturor och kostnadsredovisningar ska bokföras inom fem arbetsdagar efter det att de mottagits. Revisionsrätten har noterat förbättringar när det gäller tidsåtgången för registrering av nya ersättningsanspråk, men några generaldirektorat uppfyller fortfarande inte helt och hållet kravet att deras fakturor och ersättningsanspråk ska registreras omgående. Kommissionen kommer att fortsätta sitt arbete i denna riktning. I detta syfte uppdateras lokala system kontinuerligt – exempelvis behandlas ersättningsanspråk som inkommer till GD Jordbruk och GD Regionalpolitik inom tidsfristen. Revisionsrätten konstaterade i sin årsrapport för 2010 att den ökade användningen av förhandsfinansiering i EU-budgeten och av nya typer av finansieringstekniska instrument gör att kommissionen snarast bör se över den aktuella redovisningsregeln och ge lämplig vägledning om bokföring och reglering av förhandsfinansiering. Den aktuella redovisningsregeln uppdaterades 2012 så att hänsyn kunde tas till behovet av att bokföra outnyttjade belopp avseende bidrag till finansieringstekniska instrument och förskott som har betalats för andra stödordningar som en tillgång. Kommissionens avdelningar tillämpar regeln mot bakgrund av betalningar som avser de finansiella instrumenten och statligt stöd (se svaret ovan). 2. Upplysningar om återkrav och finansiella korrigeringar 2. Upplysningar om återkrav och finansiella korrigeringar 2. Upplysningar om återkrav och finansiella korrigeringar Redan i sin årsrapport för 2007 påpekade revisionsrätten att kommissionen visserligen hade vidtagit åtgärder för att öka och förbättra den information som den tillhandahåller om de korrigeringsmekanismer som tillämpas på EU:s budget, men informationen var ännu inte helt tillförlitlig på grund av att kommissionen inte alltid fick tillförlitlig information från medlemsstaterna. Trots de brister som fortfarande påverkar tillförlitligheten och fullständigheten i de uppgifter som medlemsstaterna lämnar in, särskilt på sammanhållningsområdet, har vissa förbättringar kunnat konstateras under åren. I början av 2011 inledde kommissionen en granskning av medlemsstaternas system för återkrav på sammanhållningsområdet. Kommissionens kontroller på plats har visat att systemen för registrering och rapportering av uppgifter ännu inte är helt tillförlitliga i alla de medlemsstater som besöktes. Därför redovisas inte medlemsstaternas uppgifter om sammanhållning i noterna till årsredovisningen för 2011. När det gäller jordbruk har kommissionen bokfört de utestående skulderna på medlemsstatsnivå och motsvarande värdeminskning samt de belopp som återkrävs av medlemsstaterna i 2011 års räkenskaper. När det gäller sammanhållning har tillförlitligheten i de uppgifter om återkrav som medlemsstaterna lämnar in förbättrats jämfört med föregående rapporteringsperiod, men kommissionen håller med om att den bör förbättras ytterligare. Kommissionen inledde därför i början av 2011 en riskbaserad revision av medlemsstaternas system för återkrav på grundval av rapportering som ska ske senast den 31 mars varje år. Målet är att förbättra rapporteringen av nationella finansiella korrigeringar till kommissionen och säkerställa att de rapporterade uppgifterna är fullständiga, korrekta och aktuella. De första resultaten rapporterades i strukturfondsgeneraldirektoratens årliga verksamhetsrapporter för 2011. Vidare bör man undersöka behovet av att finslipa de riktlinjer för ekonomisk rapportering som gäller vilken information som ska ingå och hur den ska behandlas. I räkenskapsförarens anvisningar finns riktlinjer till de delegerade utanordnarna om vilka uppgifter de ska lämna in. Revisionsrättens revision visade att tillämpningen av dessa riktlinjer har förbättrats. Det krävs dock ytterligare ansträngningar för att de inlämnade uppgifterna ska förbättras. Kommissionen kommer att fortsätta sina ansträngningar för att ytterligare förbättra kvaliteten på de uppgifter som lämnas. Revisionsrätten kritiserade för första gången i sin årsrapport för 2009 att kommissionen när det gäller några utgiftsområden inte lämnar systematiskt information som gör att följande kan stämmas av: Det år då den aktuella betalningen gjordes, det år då det aktuella felet upptäcktes och det år då den åtföljande finansiella korrigeringen anges i noterna till årsredovisningen. Kommissionen tillhandahåller fortfarande inte information som gör det möjligt att stämma av betalningar, fel, återkrav och finansiella korrigeringar. Revisionsrätten vidhåller att en sådan avstämning bör göras när det är möjligt. Vidare bör ett tydligt samband fastställas mellan beloppen i de årliga verksamhetsrapporterna, särskilt när det gäller fastställandet av procentsatsen för kvarstående fel, och de uppgifter om återkrav/finansiella korrigeringar som lämnas i räkenskaperna. Kommissionen noterar revisionsrättens uppmaningar men vill påpeka att detta sällan är möjligt. Vid delad förvaltning är syftet med finansiella korrigeringar inte att återkräva oriktiga utgifter (vilket fortfarande är medlemsstaternas ansvar) utan att skydda EU:s budget från sådana oriktigheter. Det är därför inte korrekt att koppla felprocenten för ett givet år till de finansiella korrigeringar och återkrav som anges i årsredovisningen för samma år. Dessutom förefaller skillnaderna när det gäller tidpunkten för finansiella korrigeringar och faktiska återkrav å ena sidan och felprocenterna å andra sidan också förhindra en sådan avstämning. Denna kommentar är relevant inte bara vid delad förvaltning utan också vid direkt förvaltning, där återkrav antingen utfärdas efter utgången av den (fleråriga) bidragsperioden eller inte utfärdas på grund av att en korrigerad kostnadsredovisning lämnas in av stödmottagaren. Kommissionen upprepar sitt åtagande att utgifterna ska kontrolleras flera år efter det år då en viss betalning gjordes, i synnerhet vid avslutandet av program. En finansiell korrigering kan även bero på att brister i medlemsstaternas kontrollsystem har upptäckts. I sådana fall finns det inget direkt samband med betalningarna. Följaktligen är det varken möjligt eller relevant att stämma av det år då den aktuella betalningen gjordes med det år då den finansiella korrigeringen anges i noterna till redovisningen. Dessutom är det medlemsstaterna som har huvudansvaret för att förebygga, upptäcka och korrigera fel och oriktigheter inom ramen för den delade förvaltningen. När det gäller jordbruk kan alla belopp i de olika tabellerna i not 6 stämmas av antingen med tillgängliga uppgifter på kommissionsnivå eller med medlemsstaternas förklaringar. När det gäller regionalpolitik kan sambandet mellan de belopp som används för att beräkna procentsatsen för kvarstående fel i den årliga verksamhetsrapporten och uppgifter i de preliminära räkenskaperna fastställas för rapporteringen om det föregående året och för de uppgifter som medlemsstaterna lämnat före den föreskrivna tidsfristen 31 mars, som också är fristen för fastställande av de preliminära räkenskaperna. Kommissionen har uppmuntrat medlemsstaterna att rapportera korrigeringar i så god tid som möjligt före den 31 mars för att undvika detta problem med tidsaspekten. Vid utgången av 2010 återstod fortfarande ett korrigeringsbelopp på totalt 2,5 miljarder euro för sammanhållning att genomföra (dvs. att kommissionen faktiskt erhåller pengar genom en återbetalning eller att kommissionen gör en utbetalning på grundval av ett ersättningsanspråk från vilket medlemsstaten har dragit av de utgifter som inte var stödberättigande). Den låga genomförandegraden på 71 % är resultatet av det pågående avslutningsförfarandet för programperioden 2000–2006. De ersättningsanspråk som hade mottagits i slutet av 2010 hade ännu inte godkänts, vilket betydde att motsvarande finansiella korrigeringar inte kunde räknas in i uppgifterna om genomförandet för 2010. Vid 2011 års utgång återstod ett korrigeringsbelopp på 2,5 miljarder euro att genomföra (en utnyttjandegrad på 72 %). Både beloppet och utnyttjandegraden låg kvar på samma nivå som förra året, på grund av att betalningsansökningar som togs emot i slutet av 2010 ännu inte hade kunnat godkännas. Avslutandet av programmen är ett komplicerat förfarande där ett stort antal dokument som lagts fram av medlemsstaten granskas och där kommissionen kan begära in tilläggsuppgifter för att få bevis på att medlemsstaten verkligen dragit av de finansiella korrigeringar som beslutats. Detta gäller särskilt komplexa operativa program och leder till att beräkningen av den slutliga betalningen skjuts upp ytterligare. Dessutom erkänner kommissionen genomförandet av en finansiell korrigering först efter det att den sista betalningen vederbörligen bemyndigats av utanordnaren, vilket är det absolut sista steget i kontrollkedjan. När det gäller sammanhållning avser det korrigeringsbelopp som godtagits av medlemsstaterna men som ännu inte genomförts programperioden 2000–2006 och återspeglas i slutliga ersättningsanspråk som kommissionen har tagit emot men ännu inte godkänt på grund av avslutningsförfarandet, där kommissionen måste bedöma att de uppgifter som har lämnats är enhetliga och fullständiga. Revisionsrätten har rekommenderat kommissionen att tillämpa detta försiktiga tillvägagångssätt och att inte rapportera sådana korrigeringar som genomförda förrän de slutliga betalningarna har godkänts. De förklarande noterna till årsredovisningen innehåller uppgifter om att vissa betalningar sannolikt kommer att korrigeras vid en senare tidpunkt av kommissionens avdelningar eller medlemsstaterna. Trots att revisionsrätten många gånger sedan 2005 påpekat att det bör göras anges fortfarande inte i noterna vilka belopp och utgiftsområden som kan bli föremål för ytterligare förfaranden för kontroller och räkenskapsavslutning. Det anges fortfarande inte i de förklarande noterna till den konsoliderade årsredovisningen vilka belopp som kan bli föremål för ytterligare förfaranden för kontroller och räkenskapsavslutning (till skillnad från de kvantifierbara beloppen för möjliga återkrav). Budgetförordningen tillåter att kommissionen gör kontroller i efterhand av alla utgifter flera år efter det faktiska utgiftsåret. Räkenskaperna bör inte innebära att alla berörda utgifter återstår att godkänna på grund av kontroller under kommande år. I annat fall skulle alla budgetutgifter betraktas som preliminära till dess att en kontroll i efterhand har genomförts eller den fastställda begränsningsperioden har löpt ut. När beloppen för eventuella återkrav går att kvantifiera, anges de i not 6 till den konsoliderade årsredovisningen. På jordbruksområdet fattas beslut om godkännande av räkenskaperna ca sex månader efter utgången av budgetåret i fråga, i vilket kommissionen fastställer det godkända utgiftsbelopp som ska belasta EU:s budget för det året. Denna roll för beslutet om godkännande av räkenskaperna påverkas inte av att ekonomiska korrigeringar senare kan påföras medlemsstaterna genom överensstämmelsebeslut. De utgiftsbelopp som sannolikt kommer att uteslutas från EU-finansiering genom sådana överensstämmelsebeslut anges i en not till årsredovisningen. 3. Överföring av Galileos tillgångar 3. Överföring av Galileos tillgångar 3. Överföring av Galileos tillgångar Överenskommelserna om överföring till unionen av alla tillgångar som skapas, utvecklas eller förvärvas inom ramen för Galileoprogrammet har ännu inte genomförts helt och hållet. Eftersom alla utgifter som uppkommit