SV Europeiska unionens officiella tidning C 309/110

Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om Meddelande från kommissionen till rådet, Europaparlamentet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén samt Regionkommittén Genomförandet av gemenskapens Lissabonprogram: Främja entreprenörstänkande genom utbildning och lärande

KOM(2006) 33 slutlig

(2006/C 309/23)

Den 5 april 2006 beslutade kommissionen att i enlighet med artikel 262 i EG-fördraget rådfråga Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om ovannämda yttrande.

SOC-sektionen, som svarat för kommitténs beredning av ärendet, antog sitt yttrande den 2 juni 2006. Föredragande var Ingrid Jerneck.

Vid sin 428:e plenarsession den 5–6 juli 2006 (sammanträdet den 6 juli 2006) antog Europeiska ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 122 röster för, 16 emot och 10 nedlagda röster:

Huvudpunkter i EESK:s yttrande

Företagaranda hänför sig till individens förmåga att omvandla idéer till handling. Företagarutbildning främjar innovationer, kreativitet och självförtroende. Entreprenörstänkande kan främjas genom utbildning och lärande:

— En tidig start med grundvalen för utbildning i entreprenörstänkande.

— Kompletterande entreprenörskurser i de nationella läroplanerna från grundskolan till den högre utbildningen.

— Positivt och effektivt samarbete mellan skolor/universitet och näringslivet.

— Genom att lärarna engageras gynnas deras personliga utveckling.

— Utarbetandet av läroplanen för entreprenörskap bör ske med deltagande av både arbetsgivare och arbetstagare.

— Det civila samhället bör i hög grad vara engagerat och närvarande i lärandet.

— Betydelsen av kvinnliga entreprenörer måste beaktas i skolutbildningen i syfte att främja jämvikt mellan män och kvinnor.

— Entreprenörskap måste främjas även bland funktionshindrade.

— Utbyte av goda metoder är betydelsefullt, och framstegen kan övervakas genom årliga utvärderingskonferenser anordnade av kommissionen.

— Den bild av näringslivet som förmedlas via media är av stor betydelse.

— En ”entreprenörskapstrappa” kan användas som en av flera möjliga modeller i medlemsstaterna.

— Det är viktigt att inrätta kontaktpunkter (”one-stop-shops”) för att göra det lättare att starta företag.

— Ett europeiskt år för företagande bör lanseras på förslag från kommissionen.

— Entreprenörstänkande i utbildningen kan spela en roll när det gäller att förmedla Europa till och föra EU närmare medborgarna.

1. Sammanfattning av kommissionens meddelande

1.1 I februari 2005 föreslog kommissionen en nystart för Lissabonstrategin genom att Europeiska unionens insatser skulle koncentreras på två uppgifter – att åstadkomma högre och varaktig tillväxt och att skapa fler och bättre jobb. Det nya partnerskapet för tillväxt och sysselsättning lägger stor vikt vid att främja en entreprenörskultur och skapa ett gynnsamt klimat för små och medelstora företag.

1.2 Det är nödvändigt att skapa ett mer gynnsamt samhällsklimat för företagande, baserat på en integrerad politik som inte bara syftar till att förändra inställningar utan också att förbättra de europeiska medborgarnas färdigheter och undanröja hinder för etablering och överlåtelser av företag samt främja deras tillväxt.

1.3 Entreprenörskap är en nyckelkompetens för tillväxt, sysselsättning och personlig utveckling. Samtidigt som kommissionen konstaterar att entreprenörskompetens bör förvärvas genom livslångt lärande, fokuserar man i detta meddelande på utbildning på alla nivåer, från grundskolan till universitetet, inklusive yrkesförberedande utbildning på sekundärnivå (grundläggande yrkesutbildning) och högre utbildning vid tekniska högskolor.

1.4 Traditionellt sett har man inom den formella utbildningen inte främjat entreprenörskap och egenföretagande, och även om flera initiativ om utbildning i entreprenörskap håller på att utarbetas ligger de inte alltid inom samma enhetliga ram. Målet är att kommissionens förslag, som grundar sig på dokumentation och exempel på goda lösningar, skall vara till hjälp vid utarbetandet av en mer systematisk strategi för entreprenörskapsutbildningen och främja utbildningens roll i upprättandet av en mer entreprenörsvänlig kultur i Europa. De flesta åtgärderna bör vidtas på nationell och lokal nivå.

1.5 Meddelandet kommer att fungera som en referens vid genomgången av de framsteg som gjorts i politikutvecklingen, särskilt genom den Lissabonrapport som medlemsstaterna kommer att lämna in i enlighet med de integrerade riktlinjerna för tillväxt och sysselsättning.

2. EESK:s kommentarer

2.1 Kommittén välkomnar kommissionens förslag. Det är viktigt att skapa mer företagaranda för att främja den ekonomiska tillväxt som behövs för att bevara den europeiska sociala modellen och på ett framgångsrikt sätt genomföra Lissabonstrategin. Europa behöver fler entreprenörer med lämpligt yrkeskunnande för att med framgång kunna konkurrera på marknaden. Såsom kommissionen konstaterar är fördelarna med utbildning i entreprenörskap inte enbart att nya företag etableras, att de innovativa satsningarna ökar och att nya arbetstillfällen skapas. Entreprenörstänkandet bör också ses som en grundläggande färdighet och en karriärmöjlighet samt som en viktig del av den personliga utvecklingen. Entreprenörstänkandet främjar kreativiteten, innovationen och självförtroendet genom att det utvecklar initiativandan och hjälper individen att hantera misslyckanden. Det handlar om att bibringa en företagaranda och inte bara om att lära sig att bli affärsman eller affärskvinna. Entreprenörskapsutbildning kan också göra arbetstagarna både mer medvetna om det sammanhang de verkar i och mer benägna att utnyttja de möjligheter som står till buds. Företagaranda är individens förmåga att omvandla idéer till handling (1).

2.2 EESK stöder åsikten att en förändring av tänkesätt och attityder är av avgörande betydelse för ett ökat företagande, och att denna förändring bör påbörjas redan i tidig ålder. Entreprenörstänkandet bör också ses som ett livslångt lärande som börjar redan i grundskolan.Grunden läggs där för vissa särskilda företagarfärdigheter utöver de allmänna kunskaper och färdigheter som inhämtas inom ramen för den formella utbildningen, och man uppmuntrar till kreativitet, initiativförmåga och en proaktiv attityd som främjar lusten att upptäcka och lära m.m.) Detta kan erbjuda ökad flexibilitet i olika skeden av livet, och därigenom göra det enklare för kvinnor och män att kombinera yrkes- och familjeliv. Familjens roll och betydelsen av attityden gentemot företagaranda inom familjen måste också beaktas.

2.3 Kommittén välkomnar slutsatserna från Europeiska rådets vårmöte (2). Europeiska rådet framhåller behovet av att skapa ett allmänt positivt klimat för företagande, och uppmanar medlemsstaterna att förstärka respektive åtgärder, bland annat genom entreprenörsutbildning. I de nationella reformprogrammen liksom i rapporterna bör det uttryckligen nämnas åtgärder för att förbättra affärsklimatet för små och medelstora företag av alla typer och storlekar och för att uppmuntra fler människor, i synnerhet kvinnor och ungdomar, att bli entreprenörer.

2.4 Kommittén uppskattar förslaget att inrätta kontaktställen (one-stop-shops) för att snabbt och enkelt starta företag. Detta är viktigt med tanke på den allmänna tillväxten och skapandet av nya arbetstillfällen. Hindren för företagarna såväl före som efter företagsbildandet är dock mycket mer omfattande än vad man tidigare trott. Alltför stor fokusering på att göra företagsregistreringen till en snabb process kan faktiskt oavsiktligt uppmuntra till att man inskränker den tid som behövs för viktigt undersöknings- och planeringsarbete, kompetensuppbyggnad och de allmänna överväganden som en företagare bör göra innan ett nytt företagsprojekt sätts igång (3). I detta sammanhang vill kommittén åter påpeka att inte bara etablering utan också överlåtelse av företag berörs.

2.5 Finansiella, lagstiftningsrelaterade och skattemässiga frågor, vilka alla påverkar entreprenör-skapet, har redan behandlats i tidigare EESK-yttranden (4).

2.6 Kommittén stöder och instämmer i förslagen och rekommendationerna i meddelandet, men vill gärna framföra nedanstående kommentarer.

3. EESK:s särskilda kommentarer

3.1 Entreprenörstänkande i utbildningen

3.1.1 För att entreprenörstänkandet skall kunna utvecklas krävs det ett livslångt lärande, som bör inledas vid en tidig ålder och löpa som en röd tråd genom hela utbildningssystemet. Utbildningen på såväl primär- och sekundärnivå som högskolenivå bör ge en bättre grund för tillägnande av kunskaper och färdigheter som senare kan utvecklas till självständighet och företagaranda. En grundlig utbildning av hög kvalitet banar väg för en effektiv och specialiserad utbildning i entreprenörskap. En färsk undersökning (5) visar att utbildningsprogram i entreprenörskap på ett avgörande sätt bidrar till att sporra ungdomar att överväga egenföretagande som en framtida karriärmöjlighet. Dessa program har också visat sig öka elevernas problemlösningsförmåga, utveckla deras självförtroende och framhålla vikten av samarbete och lagarbete. Entreprenörskapsutbildningen innebär ett aktivt deltagande i utbildningen och inte enbart ett passivt inhämtande av kunskaper. En studie från Lunds universitet (6) visar att entreprenörskunskap är något som man huvudsakligen inhämtar genom praktisk arbetslivserfarenhet, och inte enbart genom formell undervisning.

3.1.2 Att utveckla entreprenörstänkande är en viktig del av såväl den teoretiska som den yrkesförberedande utbildningen på sekundärnivå och högskolenivå och kan också bidra till att öka intresset för olika utbildningar. I detta sammanhang framhåller kommittén att det finns olika företagskulturer som måste beaktas när man utarbetar utbildningsprogram.

3.1.3 För att åstadkomma detta krävs det bland annat att man på ett tidigt stadium utvecklar konkreta kontakter mellan skolor, företag, staten, berörda myndigheter och lokalsamhället. Läroanstalter och entreprenörer bör samarbeta för att utveckla bästa möjliga utbildning. Arbetsgivarna och arbetstagarna bör vara synliga och delta på ett adekvat sätt i utbildningen. Kommittén stöder kommissionens åsikt att entreprenörskapets betydelse måste framhållas tydligt och att entreprenörskapet bör bli en naturlig del av läroplanen. Det bör åtföljas av lämpliga genomförandeåtgärder. Entreprenörskapets övergripande karaktär kräver ett nära samarbete mellan de berörda ministerierna (utbildning/näringsliv/ekonomi) för att man skall kunna säkerställa en samordnad strategi.

3.1.4 Olika nationella och lokala initiativ samt utbyte av goda metoder bör stödjas. Det organiserade civila samhället (inklusive arbetsmarknadsparter, familjeorganisationer osv.) bör rådfrågas i detta arbete.

3.1.5 Det är viktigt att lärarna får fullt stöd i denna process. De bör få tillräcklig information om fördelarna med utbildning i entreprenörskap och om hur sådana program skall genomföras, med början i grundskolan. Mot den bakgrunden är det av största betydelse att skolorna har inte bara personal och ekonomiska resurser utan också den självständighet som behövs för att detta och andra uppdrag skall kunna lyckas. Lärarna bör förstå att en komplett utbildning också måste innehålla beståndsdelar som självständighet, nyfikenhet och en kritisk inställning så att eleverna stimuleras och utvecklar förmåga till företagande. Lärarna bör stödjas så att de blir medvetna om att utbildningen också kan innebära en personlig utveckling.

3.1.6 Kommittén beklagar att kvinnoperspektivet inte behandlas mer ingående i meddelandet, även om det omnämns i inledningen. Andelen flickor som deltar i elevföretagsverksamhet under utbildningen på sekundärnivå är lika stor som andelen pojkar, i vissa länder till och med större, men trots detta visar forskningsresultat att det oftare är män än kvinnor som startar och äger företag och att männen har större tillit till sin entreprenörskompetens (7). Dessa förhållanden bör ses över närmare och gäller utbildningssystemet i allmänhet.

3.1.7 Personer med funktionshinder bör ha samma möjligheter att bli företagare som alla andra, och detta bör beaktas i entreprenörskapsutbildningen genom att dessa personer erbjuds det stöd som deras funktionshinder kräver. Relevanta organisationer för funktionshindrade på europeisk, nationell och lokal nivå bör engageras i denna process.

3.2 Spridning av goda exempel och uppföljning

3.2.1 Kommissionens meddelande innehåller en redogörelse för och sammanställning av vad som har gjorts, på basis av goda exempel. Nu bör man fokusera på hur dessa slutsatser, förslag och rekommendationer fortsättningsvis skall genomföras och spridas.

3.3 Spridning av goda exempel

3.3.1 Kommittén är medveten om att det finns ett mycket stort antal goda exempel i medlemsstaterna på utbildningsprogram som är berikade med ämnen och olika aktiviteter som syftar till att utveckla de kunskaper som krävs för att kunna utöva företagsverksamhet i framtiden, och vill nämna ytterligare ett utöver dem som tas upp i meddelandet. Både offentliga myndigheter och privata aktörer ägnar sig åt utbildning i entreprenörskap. Man bör undersöka hur pass effektiv denna form av projekt är och om de kan genomföras på ett mer allmänt sätt, i likhet med den modell som kallas ”entreprenörskapstrappan” (8).Denna modell, med olika steg från grundskolan till forskningsnivå, har visat sig vara ett lyckat sätt att införa entreprenörskapsutbildning i ett tidigt skede och därefter fortsätta med denna genom de olika skedena av utbildningen: — Sjuåriga ”snilleblixtar” skapar enkla och praktiska innovationer. — 15-åringar: Företag, organisationer och myndigheter informerar och deltar aktivt i skolorna. — 18-åringar: Unga företagare och start av miniföretag. — Högre utbildning: Särskilda fakulteter och utbildningsprogram för företagande.

3.3.2 Det är viktigt att inrätta ett forum för goda exempel. De initiativ som redan tagits för att ta fram och utbyta goda metoder bör utvecklas ytterligare i medlemsstaterna och samordnas av kommissionen. I detta sammanhang spelar den årliga konferensen inom ramen för den europeiska stadgan för småföretag en central roll. Kommittén ser också fram emot den konferens som kommissionen anordnar under hösten 2006 som en uppföljning av meddelandet om att främja entreprenörstänkande. Alla relevanta offentliga och privata aktörer bör engageras i denna konferens och kommittén föreslår att olika modeller, exempelvis ”entreprenörskapstrappan”, kan användas som fallstudie. Det är viktigt att i detta forum diskutera de framgångsrika modeller som kan underlätta arbetet med att, redan på grundskolenivå, skapa goda förutsättningar (mentala och personliga) för framtida förmågor inom entreprenörskap och som kan utvecklas för att passa nationella kriterier och läroplaner i andra medlemsstater. Kommittén föreslår också att denna typ av inventeringskonferenser äger rum årligen i syfte att utvärdera genomförandet av kommissionens rekommendationer.

3.3.3 I sitt meddelande gör kommissionen jämförelser med USA, där företagandet uppmuntras i större utsträckning än i Europa. Kommittén har redan i ett tidigare yttrande påpekat att de statistiska jämförelserna med USA ger vid handen att det är proportionellt sett färre européer som startar nya företag och betydligt fler som föredrar att vara anställda framför att vara egenföretagare. Många analytiker menar att den europeiska sociala modellen är ett av de viktigaste skälen till att fler människor i Europa föredrar att vara anställda. Man bör utreda a) om denna statistik är tillräcklig för att jämföra EU-företagandet mellan medlemsstaterna och med övriga världen, b) effekterna av denna preferens för anställning framför egenföretagande, c) om preferensen är direkt relaterad till en avsaknad av entreprenörsdynamik i Europa och d) om lösningarna är godtagbara för det europeiska samhället (9).

3.3.4 Entreprenörskap är viktigt för samhället som helhet. För att främja och öka medvetenheten om entreprenörstänkandets kultur och för att öka förståelsen för hur viktigt entreprenörskapet är i ett lands allmänna utveckling föreslår kommittén att år 2009 utropas till europeiskt år för företagande. I det sammanhanget noterar kommittén att en halvtidsöversyn kommer att ske av flera relevanta gemenskapsprogram under 2010. En positiv allmän inställning till företagande måste skapas. Ett sådant år skulle dessutom ge möjlighet till att befästa och förstärka det befintliga utbytet av goda metoder. Ett europeiskt år för företagande kan också spela en roll när det gäller att förmedla Europa till och föra EU närmare medborgarna.

3.3.5 Kommittén har redan tidigare påpekat att medierna spelar en nyckelroll när det gäller att förmedla företagaranda och en förståelse för hur näringslivet fungerar. Det finns emellertid en tendens att lägga alltför stor vikt vid storföretag och multinationella företag. Strategier för att belysa företagarens roll bör utformas i syfte att främja bilden av småföretag och mikroföretag, specialiserade företag, företag inom servicesektorn och företag som bedriver traditionell och hantverksmässig produktion (10).

3.4. Uppföljning

3.4.1 Eftersom utbildning och lärande hör till medlemsstaternas ansvarsområden är uppföljningen och genomförandet av avgörande betydelse. Kommittén noterar att de tidigare utvärderingsrapporterna inom ramen för stadgan för småföretag har ersatts av de allmänna rapporter som infördes genom Lissabonstrategin (integrerade riktlinjer för tillväxt och sysselsättning, riktlinje 15). Kommittén står emellertid fast vid att nationella resultattavlor kan införas. Kommissionen bör fastställa kvalitativa och kvantitativa mål för att kunna bedöma framstegen på ett effektivt sätt och på lång sikt samtidigt som subsidiaritetsprincipen och varje lands särskilda situation respekteras. Förslagen i slutrapporten från expertgruppen för utbildning i entreprenörskap är giltiga (11).

3.4.2 Kommittén noterar att flera av gemenskapens utbildningsprogram skulle kunna bidra ekonomiskt till satsningar på att främja företagarandan, särskilt Erasmus- och Leonardoprogrammen, strukturfonderna, särskilt Europeiska socialfonden, och det kommande programmet för konkurrenskraft och innovation (CIP). Ingen samordning tycks emellertid ske av dessa stödmöjligheter. Det krävs en strategi på gemenskapsnivå för att främja företagarandan. Metoder och finansiering måste fastställas tidigt, och aktörer på alla nivåer måste informeras om de olika möjligheterna till gemenskapsfinansiering.

3.4.3 Kommittén har för avsikt att följa upp det finländska ordförandeskapets prioriterade satsning på att frigöra företagens potential i enlighet med Europeiska rådets uppmaning (12).

Bryssel den 6 juli 2006 Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs ordförande Anne-Marie SIGMUND

(1) KOM(2005) 548 – Förslag till Europaparlamentets och rådets rekommendation om nyckelkompetenser för livslångt lärande.

(2) Europeiska rådet i Bryssel 23–24 mars 2006 – ordförandeskapets slutsatser.

(3) EESK:s yttrande om ”Grönbok – Entreprenörskap i Europa” (föredragande: Ben Butters) – (EUT C 10, 14.1.2004, s. 58).

(4) EESK:s yttrande om ”Meddelande från kommissionen till rådet, Europaparlamentet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén: Handlingsplan – En europeisk dagordning för entreprenörskap” (föredragande: Ben Butters) – (EUT C 74, 23.3.2005, s. 1) och EESK:s yttrande om ”Grönbok – Entreprenörskap i Europa” (föredragande: Ben Butters) – (EUT C 10, 14.1.2004, s. 58).

(5) ”Enterprise 2010 the next generation”, undersökning gjord av Junior Achievement Young Enterprise, september 2005.

(6) ”Entrepreneurship, Career Experience and Learning – Developing our Understanding of Entrepreneurship as an Experiential Learning Process”, avhandling av Diamanto Politis 2005, Ekonomihögskolan vid Lunds universitet.

(7) Global Entrepreneurship Monitor 2005, sammanfattande rapport.

(8) Begreppet har lanserats av organisationen Svenskt Näringsliv.

(9) Se även EESK:s yttrande om ”Grönbok – Entreprenörskap i Europa” (föredragande: Ben Butters) – (EUT C 10, 14.1.2004, s. 58).

(10) Se även EESK:s yttrande om ”Grönbok – Entreprenörskap i Europa” (föredragande: Ben Butters) – (EUT C 10, 14.1.2004, s. 58).

(11) Slutrapport från expertgruppen ”Education for Entrepreneurship” – Making progress in promoting entrepreneurial attitudes and skills through Primary and Secondary education, från februari 2004.

(12) Europeiska rådet i Bryssel 23–24 mars 2006 – ordförandeskapets slutsatser.