År 2020 uppgick EU:s andel förnybar energi av den slutliga energianvändningen (brutto) till 22,1 %, och överträffade därmed det mål på 20 % som eftersträvas enligt direktivet om förnybar energi. Den totala andelen förnybar energi har sedan 2011 i genomsnitt ökat med 0,8 procentenheter per år, med en mycket kraftigare ökning med 2,2 procentenheter mellan 2019 och 2020. Även inom de enskilda sektorerna el, värme och kyla samt transport har andelen förnybar energi ökat stadigt under det senaste årtiondet.

Förnybar energi är en central del i EU:s kamp mot klimat- och miljörelaterade utmaningar, vilket också framhålls i den rapport om tillståndet i energiunionen, som offentliggjordes den 18 oktober 2022. Inom ramen för den europeiska gröna given har kommissionen föreslagit en ny strategi för att omvandla EU:s ekonomi och samhälle och föra in dem på en mer hållbar väg. De ökade ambitionerna att minska nettoutsläppen av växthusgaser med minst 55 % fram till 2030, jämfört med 1990 års nivåer, och att bli den första klimatneutrala kontinenten senast 2050, kan endast uppnås med hjälp av ett integrerat energisystem som till stor del bygger på energi från förnybara energikällor. Därför föreslog kommissionen i juli 2021 en ändring av direktiv (EU) 2018/2001 om främjande av användningen av energi från förnybara energikällor (det nya direktivet om förnybar energi) och en ökning av andelen förnybar energi i den slutliga energianvändningen (brutto) till minst 40 % år 2030, vilket är en ökning från det mål om minst 32 % som fastställs i det nya direktivet om förnybar energi.

Sektorn för el från förnybara energikällor

Mellan 2011 och 2020 ökade andelen förnybar energiteknik i den totala elproduktionen kontinuerligt. År 2020 stod landbaserad vindkraft för första gången för den största andelen förnybar el med en produktion på 350 TWh, följt av vattenkraft på 345 TWh, solceller (PV) på 139 TWh, fast biomassa på 83 TWh, biogas på 56 TWh och havsbaserad vindkraft på 47 TWh. Geotermisk el (6 TWh), solvärme (5 TWh) och flytande biobränslen (5 TWh) spelade mindre roller i den förnybara elmixen.

Den installerade produktionskapacitet för förnybar el som observerades 2020 motsvarar ovannämnda uppgifter för produktion av förnybar el. Under 2020 var vindkraft på land den teknik som hade den högsta installerade kapaciteten på 162,5 GW, vilket innebar en betydande ökning från 2019 till 2020 på 7,4 GW. Vattenkraft hade den näst största produktionskapaciteten (150,8 GW), men dess totala installerade kapacitet har i stort sett varit oförändrad och endast ökat med 6,5 GW de senaste tio åren. Efter vattenkraft kommer solceller som ökade från 117,9 GW 2019 till 135,7 GW 2020 (+17,7 GW). Den havsbaserade vindkraften ökade från 12 GW 2019 till 14,5 GW 2020. Biomassa (15,6 GW), biogas (11,7 GW), flytande biobränslen (1,2 GW) och geotermisk energi (0,9 GW) hade en jämförelsevis mindre andel av produktionskapaciteten för el från förnybara energikällor 2020.

Figur 2. Produktionskapaciteten för el från förnybara energikällor i EU-27 för 2011–2020. Källa: Eurostat SHARES.

Den snabbare utvecklingen av förnybara energikällor i elsektorn jämfört med transportsektorn och uppvärmnings- och kylningssektorn beror på att teknikkostnaderna minskat över tid.

I sektorn för landbaserad vindkraft har till exempel de totala kostnaderna för installation, drift och underhåll samt de utjämnade kostnaderna för att producera energi minskat under det senaste årtiondet på grund av stordriftsfördelar, ökad konkurrens och branschens mognad. Mellan 2010 och 2020 minskade de globala vägda genomsnittliga utjämnade genomsnittskostnaderna för att producera energi med 54 % från 0,089 US-dollar per kWh till 0,041 US-dollar per kWh. Dessutom har tekniken för landbaserade vindturbiner utvecklats avsevärt under de senaste åren. Faktorer som ökad navhöjd, större rotordiametrar och större och mer tillförlitliga turbiner har alla bidragit till den ökade kapaciteten.

I sektorn för havsbaserad vindkraft minskade den globala vägda genomsnittliga utjämnade kostnaden för att producera energi med 48 % mellan 2010 och 2020, från 0,162 US-dollar per kWh till 0,084 US-dollar per kWh, med en minskning på 9 % på årsbasis under 2020. Dessa minskningar beror på tekniska förbättringar och branschrelaterade faktorer, såsom utvecklarnas ökade erfarenhet och ökad standardisering av produktionen.

Betydande kostnadsminskningar kan också observeras inom solcellssektorn. Mellan 2010 och 2020 minskade de storskaliga solkraftverkens globala vägda genomsnittliga utjämnade kostnader för att producera energi med 85 % från 0,381 US-dollar per kWh till 0,057 US-dollar per kWh. Samtidigt har produktionen kontinuerligt utökats och optimerats, och modulerna överlag effektiviserats.

Sektorn för förnybar energi för uppvärmning och kylning

Förbrukningen av förnybar energi inom sektorn för uppvärmning och kylning har ökat gradvis under det senaste årtiondet. År 2020 uppgick EU:s förbrukning av förnybar energi för uppvärmning och kylning till 100 561 ktoe. Den fasta biomassan stod för sektorns största del med 79 151 ktoe. Användningen av energi från värmepumpar uppgick till 13 316 ktoe, biogas till 4 055 ktoe, solvärme till 2 503 ktoe, flytande biobränslen till 669 ktoe och geotermisk uppvärmning till 867 ktoe.

Jämfört med 2004 (11,7 %) har andelen förnybar energi inom uppvärmning och kylning praktiskt taget fördubblats i EU. Denna ökning beror delvis på ett minskat uppvärmningsbehov, men framför allt på den ökade mängden förnybar värme från värmepumpar. Uppgifter om EU:s värmepumpsmarknad för 2020 bekräftar deras ökade användning i värme- och kylsegmentet. Detta beror delvis på politiska åtgärder i flera länder till förmån för en elektrifiering av uppvärmningsbehoven (t.ex. Frankrike, Finland och Sverige) och på det ökade behovet av sommarkylning när det gäller reversibla värmepumpar i kylläge. Utöver värmepumpar har även andra sektorer ökat den totala användningen av förnybar värme – biogas, förnybart kommunalt avfall, solenergi och flytande biobränslen. Mellan 2019 och 2020 skedde en förskjutning i fördelningen mellan de olika sektorerna för förnybar värme till nackdel för fasta biobränslen (från 76,3 till 75 %) och till fördel för värmepumpar (från 11,8 till 12,7 %). Andelen biogas ökade från 3,6 till 3,9 %, förnybart kommunalt avfall från 3,7 till 3,8 %, solenergi från 2,3 till 2,4 %, geotermisk energi låg kvar på 0,8 % och flytande biobränslen från 1 till 1,1 %.

Figur 3. Produktion av värme och kyla med hjälp av förnybar energiteknik i EU-27 för 2011–2020. Källa: Eurostat SHARES.

Sektorn för förnybar energi inom transport

Överlag har användningen av förnybar energi inom transportsektorn ökat stadigt under det senaste årtiondet. Förbrukningen av biodiesel och bioetanol stagnerade mellan 2014 och 2016, men har sedan dess ökat. Eftersom biodiesel och bioetanol har utgjort en stor andel av den förnybara energin i transportsektorn har utvecklingen av dessa biodrivmedel gjort att förbrukningen av biodrivmedel totalt sett har ökat sedan 2016. Det mest använda bränslet under hela perioden var biodiesel, som också utgjorde den största andelen av den förnybara energin i transportsektorn 2020, med 13 164 ktoe. Användningen av förnybar el för transporter har ökat avsevärt under de senaste tio åren. En särskilt stor ökning skedde inom vägtransportsektorn, som gick från 10 ktoe 2011 till 112 ktoe 2020. Jämfört med andra transportsätt, särskilt järnvägstransporter, står dock elen fortfarande för en liten del av den energi som används inom vägtransportsektorn. Förbrukningen av biodrivmedel baserade på livsmedels- och fodergrödor utgör fortfarande en stor andel av användningen av förnybar energi inom transportsektorn (10 808 ktoe eller 4,5 % av energianvändningen inom transportsektorn 2020), medan förbrukningen av avancerade biodrivmedel är lägre men har ökat betydligt under de senaste åren (1 224 ktoe 2020).

Figur 4. Användningen av förnybar energi i transportsektorn i EU-27 för 2011–2020. Källa: Eurostat SHARES.