Peer-to-peer-programmet är ett praktiskt verktyg som ger skräddarsytt stöd till de myndigheter i medlemsstaterna som genomför miljöpolitik och miljölagstiftning. Kommissionen har med gott resultat använt detta verktyg från Taiex i mer än 20 år inom utvidgnings- och grannskapspolitiken, och mer nyligen med stöd till sammanhållningspolitiken genom peer-to-peer-programmet TAIEX REGIO. Med 20 genomförda projekt under det första året då verktyget användes (2018) och med deltagande av samtliga medlemsstater har verktyget visat sig uppfylla behovet av kompletterande instrument som kan förbättra genomförandeorganens sakkunskaper genom utbyte av erfarenheter.

Landrapporterna åtföljs av meddelandet Granskning av genomförandet av miljöpolitiken 2019: ett Europa som skyddar sina medborgare och förbättrar deras livskvalitet. I meddelandet fastställs gemensamma utmaningar och preliminära slutsatser om möjliga orsaker till bristerna i medlemsstaternas genomförande. Utifrån detta föreslås strukturerade vägar framåt för att ge bättre resultat, utöver de särskilda prioriterade åtgärderna i landrapporterna. Meddelandet innehåller en bilaga med de föreslagna åtgärderna uppdelade per medlemsstat för att underlätta jämförelsen.

Granskningen av genomförandet av miljöpolitiken 2019 är den andra upplagan i den regelbundna cykeln för analys, dialog och samarbete. Granskningen tillkännagavs för första gången 2016 , och syftet med den är att förbättra genomförandet av EU:s gällande miljöpolitik och miljölagstiftning. Det första meddelandet om granskningen av genomförandet av EU:s miljöpolitik och den första serien av 28 landrapporter offentliggjordes i februari 2017. Den nuvarande uppsättningen av rapporter utgör paketet för 2019. Rapporterna är avsedda att stimulera debatt om de gemensamma miljöutmaningarna i EU och om de effektivaste sätten att ta itu med de mest överhängande bristerna i medlemsstaternas genomförande. Rapporterna bygger på detaljerade sektorsvisa genomföranderapporter som har samlats in eller utfärdats av kommissionen i enlighet med särskild miljölagstiftning samt rapporterna om miljöns tillstånd och andra rapporter från Europeiska miljöbyrån. Dessa rapporter om granskningen av genomförandet av miljöpolitiken kommer inte att ersätta de särskilda rättsliga instrument och dialoger som säkerställer efterlevnaden av bindande EU-regler.

EU har infört den lagstiftning som krävs för att uppfylla EU:s klimatmål för 2020 och 2030. EU:s utsläppshandelssystem omfattar alla stora källor till utsläpp av växthusgas i sektorerna industri, energi och luftfart i EU. Systemet är en hörnsten i EU:s politik för att bekämpa klimatförändringar och ett viktigt verktyg för att minska växthusgasutsläppen på ett kostnadseffektivt sätt. Det är tillämpligt i alla medlemsstater, och efterlevnaden är mycket hög. Varje år omfattas runt 99 % av anläggningarnas utsläpp av det erfordrade antalet utsläppsrätter. De behöriga myndigheterna utför olika efterlevnadskontroller av de årliga utsläppsrapporter som skickas in av anläggningarna. För utsläpp som inte omfattas av utsläppshandelssystemet har medlemsstaterna bindande nationella mål enligt lagstiftningen om ansvarsfördelning.

ii) att minska avfallsproduktionen och avfallsproduktionen per person i absoluta tal, samt

Från 2018 måste stora fartyg som använder EU:s hamnar övervaka och rapportera sina verifierade årliga utsläpp och annan relevant information. De första övervakningsrapporterna ska lämnas in till kommissionen senast den 30 april 2019.

En öppen och samordnad planering kommer att hjälpa EU att uppfylla målen för 2030 och därefter. Medlemsstaterna håller just nu på att utarbeta integrerade nationella energi- och klimatplaner och långsiktiga klimat- och energistrategier. De första nationella energi- och klimatplanerna kommer att omfatta perioden 2021–2030 och grundas på en fortlöpande styrningsprocess mellan medlemsstaterna och kommissionen. I enlighet med Parisavtalet ska EU och medlemsstaterna även ha utarbetat klimatstrategier för tiden fram till mitten av århundradet senast 2020.

Plattformar för företag och biologisk mångfald, nätverk och praktikgemenskaper är viktiga verktyg för att främja och underlätta bedömningar av naturkapital bland företag och leverantörer av finansiella tjänster, t.ex. via de protokoll som utarbetas av Natural Capital Coalition. Bedömningarna bidrar till EU:s strategi för biologisk mångfald genom att hjälpa privata företag att bättre förstå och värdera både sin påverkan på och sitt beroende av naturen. Plattformar för biologisk mångfald har inrättats på EU-nivå och i ett antal medlemsstater.

EU:s politik och lagstiftning för kust- och havsområdena kräver att effekten av påverkansfaktorerna för de marina vattnen ska ha minskat senast 2020, så att en god miljöstatus uppnås eller bevaras och kustområdena förvaltas på ett hållbart sätt.

Enligt mål 14 för hållbar utveckling ska länderna bevara och nyttja haven och de marina resurserna på ett hållbart sätt för en hållbar utveckling.

Ramdirektivet om en marin strategi (havsmiljödirektivet) syftar till att uppnå en god miljöstatus för alla marina vatten senast 2020. För att göra detta ska medlemsstaterna utarbeta en marin strategi för sina marina vatten och samarbeta med de EU-länder som delar samma marina region eller delregion.

Havsplaneringsdirektivet och EU:s rekommendation från 2002 om en integrerad förvaltning av kustområden ledde till rådets beslut 2010/631/EU , genom vilken en ram inrättades för denna typ av planering. Det pågående kustarbete som bedrivs genom ramdirektivet för vatten (vattendirektivet) utgör dessutom en grund för användningen av havsområden – inklusive kustområden – för att säkerställa att mänsklig verksamhet till havs bedrivs på ett effektivt, säkert, klimattåligt och hållbart sätt.

3.Säkerställa medborgarnas hälsa och livskvalitet

Luftkvalitet

EU:s politik och lagstiftning om ren luft kräver att luftkvaliteten i EU måste förbättras avsevärt för att EU ska närma sig den kvalitet som rekommenderas av Världshälsoorganisationen. Luftföroreningar och deras effekter på människors hälsa, ekosystemen och den biologiska mångfalden bör minskas ytterligare genom det långsiktiga målet att inte överskrida kritiska belastningar och nivåer. För detta krävs ökade ansträngningar för att nå full efterlevnad av EU-lagstiftningen om luftkvalitet och fastställande av strategiska mål och åtgärder för tiden efter 2020.

EU har utarbetat en heltäckande uppsättning av rättsakter om luftkvalitet i syfte att införa hälsobaserade normer och mål för ett antal luftföroreningar. Som en del av detta måste medlemsstaterna se till att aktuell information om bakgrundskoncentrationerna av olika luftföroreningar i deras områden regelbundet rapporteras till kommissionen och görs tillgänglig för allmänheten. Genom direktivet om nationella utsläppstak föreskrivs dessutom mål för minskning av utsläppen av de viktigaste föroreningarna på nationell nivå.

Luftkvaliteten har i allmänhet förbättrats i EU under de senaste årtiondena, mycket tack vare EU:s luftkvalitetspolitik, som har lyckats motverka ett antal föroreningar. I de flesta av medlemsstaterna överskrids dock föroreningsgränserna för en eller flera skadliga luftföroreningar med stor marginal. Situationen är särskilt allvarlig i stadsområden, där majoriteten av européerna lever. Detta påverkar hälsan och livskvaliteten direkt och orsakar allvarliga sjukdomar som astma, hjärt- och kärlsjukdomar och lungcancer. Luftföroreningar är fortfarande den främsta miljörelaterade orsaken till förtida död i EU, med uppskattningsvis över 400 000 förtida dödsfall per år. Detta medför även höga kostnader för samhället. De totala externa hälsorelaterade kostnaderna uppskattas till 330–940 miljarder euro per år.

I programmet för ren luft i Europa (COM (2013) 918) bekräftades återigen det övergripande strategiska målet att uppnå full överensstämmelse med nuvarande luftkvalitetsnormer i hela EU så snart som möjligt.

Stöd och vägledning vad gäller medlemsstaternas efterlevnad har tillhandahållits genom den förra granskningen av genomförandet av EU:s miljöpolitik, dialogerna om ren luft och forumet om ren luft, expertkommittén/expertgruppen om luftkvalitet, finansieringsmöjligheterna (Europeiska regionala utvecklingsfonden, Sammanhållningsfonden och Lifeprogrammen) och programmet för samarbete med domare.

Industriutsläpp

De främsta målen i EU-politiken om industriutsläpp är att

i) skydda luften, vattnet och marken,

ii) förebygga och hantera avfall,

iii) förbättra energi- och resurseffektiviteten, och

iv) sanera förorenade områden.

För att uppnå detta använder EU en integrerad metod för att förebygga och kontrollera rutinmässiga och oavsiktliga industriutsläpp. Hörnstenen i denna politik är direktivet om industriutsläpp .

Industriell verksamhet är visserligen viktig för den ekonomiska utvecklingen, men den kan ha en avsevärd skadlig inverkan på miljön.