Lägesrapport över ekonomi och sysselsättning

Finlands ekonomi stod emot covid-19-krisen på ett bra sätt

Finland upplevde en av de lindrigaste recessionerna i EU. Som en följd av utbrottet av covid-19 minskade Finlands BNP i fasta priser med 2,3 % under 2020, jämfört med 5,9 % i hela EU. Den viktigaste orsaken bakom nedgången i BNP var en minskad inhemsk efterfrågan på grund av att konsumenterna ökade sina besparingar och hade färre tillfällen att använda sina pengar. Ekonomin började återhämta sig redan under tredje kvartalet 2020, och konsoliderades starkt under andra kvartalet 2021. Tillväxten översteg nivåerna före krisen under andra kvartalet 2021. Sammantaget låg Finlands BNP i fasta priser under 2021 på 3,5 % tack vare en stark inhemsk efterfrågan.

De offentliga finanserna bidrog till att dämpa påfrestningarna. Under 2021 minskade det offentliga underskottet till 2,6 % av BNP, tack vare en stark uppbörd av intäkter och ett gradvis tillbakadragande av stimulansåtgärder. Underskottet förväntas minska ytterligare 2022 och 2023. Samtidigt förväntas skuldkvoten, vilken minskade till 65,8 % under 2021, att öka en aning 2022 och 2023 (se bilaga 18). I dessa prognoser tas även hänsyn till de ytterligare försvarsutgifter på 0,3 % av BNP under 2022 och 0,1 % under 2023 som tillkännagivits av de finländska myndigheterna.

De senaste geopolitiska händelserna skakar om det ekonomiska landskapet

Efter en stark inledning av 2022 har Finlands ekonomi utsatts för risker på grund av Rysslands invasion av Ukraina. Utvecklingen var lovande i början av 2022 tack vare goda ekonomiska resultat och positiva förväntningar bland företag och hushåll. Den ryska invasionen kommer emellertid att ha en dämpande effekt på den internationella handeln, investeringarna och de finansiella flödena. Eftersom Finland är ett grannland till Ryssland kan konsekvenserna bli betydande. Som exempel kan nämnas att 4,5 % av Finlands totala export av varor och tjänster under 2021 gick till Ryssland. Landets import från Ryssland uppgick till 8,7 % av all import, med råolja och nickel som dominerande varor. Handelsomsättningen med Ryssland har emellertid varit betydligt lägre än under 2013 och 2014, då de inledande sanktionerna mot Ryssland infördes.

Fler än 2 000 finländska företag som har bedrivit handel med Ryssland måste nu se sig om efter nya handelspartner och affärsmodeller. Ett stort antal finländska företag har dragit sig tillbaka helt från den ryska marknaden, och Finlands största lufttrafikföretag Finnair förlorade sin konkurrenskraftiga flygrutt mellan Europa och Asien när det ryska luftrummet stängdes. Flera finska företag genomför investeringar i Ryssland, direkt eller via sina dotterbolag, och några deltar i stora gemensamma infrastrukturprojekt som Nord Stream 2. En del av företagen förväntas anpassa sin verksamhet eller söka efter nya handelspartner och därigenom bidra till en snabbare exporttillväxt redan under 2023.

Den geopolitiska situationen och den ökade inflationen är betungande för företagen och hushållen. Detta förväntas leda till lägre nivåer av privata investeringar, en långsammare ökning av hushållens inkomster och därmed en lägre konsumtion. Dessutom kommer trycket på jordbrukssektorn att öka på grund av stigande priser på energi och gödselmedel och högre kostnader för foder och löner. Å andra sidan förväntas en något högre tillväxt i ekonomin under 2023 på grund av ökade offentliga investeringar, minskande arbetslöshet och en inbromsning av inflationen. Mot bakgrund av alla dessa utvecklingstrender förväntas tillväxten i Finlands BNP i fasta priser uppgå till 1,6 % under 2022 och 1,7 % under 2023.

Arbetsmarknaden har återhämtat sig starkt

Sysselsättningen minskade under covid-19-krisen, men återhämtningen har varit snabb och stadig. Sysselsättningsgraden sjönk under den ekonomiska recessionen, men återhämtningen har varit snabb. Både sysselsättningsgraden och antalet lediga platser översteg nivåerna före krisen redan under 2021. Efter att ha stigit till 7,7 % under 2020 förväntas arbetslösheten sjunka till 7,2 % under 2022. Den strukturella arbetslösheten är fortfarande relativt hög jämfört med de andra nordiska länderna. Regeringen har satt upp de ambitiösa målen att öka sysselsättningsgraden till 75 % senast 2025 och 80 % fram till 2030. Om dessa mål ska kunna uppnås måste fler personer komma in på arbetsmarknaden, vilket även skulle vara mycket positivt för den ekonomiska tillväxten, de offentliga finansernas hållbarhet och den sociala sammanhållningen.

Diagram 1.1: Arbetsmarknadsindikatorer Källa: Eurostat.

Trots gynnsamma sociala resultat finns det fortfarande problem på arbetsmarknaden. Finland hade en av de minsta skillnaderna i sysselsättning mellan kvinnor och män i EU under 2021 (se bilaga 12), men löneskillnaderna låg lite över genomsnittet 2020. Även om andelen unga (15–29 år) som varken arbetar eller studerar ligger kvar under EU-genomsnittet (se bilaga 12) och minskade under 2021 är indikatorn högre bland personer födda utanför EU och särskilt hög för kvinnor födda utanför EU. I detta sammanhang håller Finland på att vidta åtgärder för att minska skillnaderna i sysselsättning bland utsatta grupper, däribland tredjelandsmedborgare. Den fortsatta bristen på kvalificerad arbetskraft och den höga strukturella arbetslösheten visar på vikten av omskolning och kompetensutveckling för att säkerställa tillgången till yrkesutbildad personal som bättre motsvarar arbetsmarknadens behov. Denna utmaning kommer att bli ännu mer uttalad under det kommande årtiondet i samband med den gröna och den digitala omställningen och en krympande arbetskraft på grund av befolkningsutvecklingen. Dessutom bör sysselsättningen öka tack vare det gradvisa avskaffandet av rätten till ytterligare dagar med arbetslöshetsersättning för anställda som närmar sig pensionsåldern (det så kallade ”arbetslöshetsröret”). Reformen ingår i Finlands återhämtnings- och resiliensplan och förväntas träda i kraft under 2023.