P6_TA(2005)0227

Området för frihet, säkerhet och rättvisa

Europaparlamentets resolution om de framsteg som gjordes 2004 i arbetet med att skapa ett område med frihet, säkerhet och rättvisa (artiklarna 2 och 39 i EU-fördraget)

Europaparlamentet utfärdar denna resolution

- med beaktande av artikel 108.5 i arbetsordningen, och av följande skäl:

A. Parlamentet har i sina resolutioner av den 11 mars 2004 [1] och av den 14 oktober 2004 [2] redogjort för hur Tammerforsprogrammet genomförts samt framfört sina första rekommendationer till Europeiska rådet, som den 5 november 2004 antog Haagprogrammet med riktlinjer för området med frihet, säkerhet och rättvisa under de följande fem åren.

B. Hänsyn bör tas till den debatt som hölls den 11 april 2005 och till rådets och kommissionens svar på de muntliga frågorna (B6-0164/2005 och B6-0165/2005),

C. Förra året började medbeslutandeförfarandet att tillämpas på en del av de planerade åtgärderna för att bekämpa olaglig invandring. Därutöver gjordes dock inte de önskade framstegen i genomförandet av ett område med frihet, säkerhet och rättvisa, trots att viktig utveckling skedde på andra områden av gemenskapens verksamhet eller till och med inom det mellanstatliga samarbetet om försvars- och säkerhetspolitik.

D. Denna alltmer fastlåsta situation sätter också sin prägel på Europeiska rådet, som tre gånger under 2004 tvingades erkänna svårigheterna med att genomföra unionens beslut om polissamarbete och straffrättsligt samarbete och i synnerhet med att bekämpa terrorism och internationell brottslighet.

E. Trots upprepade påstötningar har nio av de gamla medlemsstaterna och sex av de nya medlemsstaterna fortfarande inte ratificerat konventionen av den 29 maj 2000 om ömsesidig rättslig hjälp i brottmål mellan EU:s medlemsstater. Elva medlemsstater har fortfarande inte ratificerat protokollet av den 27 november 2003 om Europolkonventionen.

F. Medlemsstaterna har haft problem med att genomföra den europeiska arresteringsordern och har inte lyckats göra det i tid. Initiativen om rättslig rådgivning eller medling i civilrättsliga tvister har varit oroväckande blygsamma, och vissa medlemsstater föredrar att begränsa dessa initiativ till gränsöverskridande mål. Allt detta blottlägger det bristande förtroende som kännetecknar förbindelserna mellan medlemsstaterna.

G. För att ta sig ur denna återvändsgränd har vissa medlemsstater redan utanför fördragens ramar utvecklat nya samarbetsformer, till exempel G5, eller i det närmaste beslutsföra instanser som FATF (penningtvätt), Dublingruppen (narkotikabekämpning) och Berngruppen (utbyte av information). Samtliga dessa instanser står helt fria från demokratisk kontroll. För att de önskvärda framstegen skall kunna tas bör dessa olika samarbetslösningar ges formen av ett förstärkt samarbete (som det så kallade Schengen+).

H. Alla dessa faktorer undergräver unionens politiska trovärdighet och legitimiteten i dess åtgärder vid en tidpunkt då den står inför stora utmaningar i samband med migrationspolitiken, gränsbevakningen, främjandet av friheter eller kampen mot internationell brottslighet och terrorism. Det är nödvändigt att till varje pris och så snart som möjligt återuppta arbetet med att skapa ett gemensamt område och stärka det ömsesidiga förtroendet mellan de 25 medlemsstaterna samt förbereda anslutningsländernas- och kandidatländernas anslutning.

Åtgärda omedelbart det demokratiska underskottet och främja en harmoniserad rättslig ram i området med frihet, säkerhet och rättvisa

1. Europaparlamentet uppmanar på nytt rådet att skapa en harmoniserad rättslig ram för den politik som är förbunden med området med frihet, säkerhet och rättvisa, och att utan dröjsmål besluta att det rättsliga samarbetet och polisssamarbetet skall omfattas av gemenskapsrätten i enlighet med artikel 42 i EU-fördraget och att dessutom slå fast att beslut med kvalificerad majoritet i rådet och medbeslutandeförfarandet skall tillämpas generellt i enlighet med artikel 67 i EG-fördraget för all politik som rör området med frihet, säkerhet och rättvisa.

2. Europaparlamentet uppmärksammar rådet på att man genom att upprätthålla status quo tills konstitutionsfördraget ratificeras inte bara förvärrar det demokratiska underskottet utan även gör det omöjligt för de 25 medlemsstaterna att fatta beslut och praktiskt taget omöjligt att kontrollera genomförandet av dessa beslut (vilket även framgår av Europeiska rådets egna studier).

3. Europaparlamentet uppmanar därför kommission att före september 2005 utarbeta ett förslag till beslut i enlighet med artikel 42 i EU-fördraget om att åtgärder inom de områden som avses i artikel 29 skall omfattas av avdelning IV i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen. Kommissionen uppmanas samtidigt att slå fast att dessa åtgärder skall antas med kvalificerad majoritet. Rådet uppmanas att fatta ett nytt beslut i enlighet med artikel 67 i EG-fördraget med krav på en övergång till medbeslutandeförfarandet för åtgärder som omfattas av gemenskapsbestämmelserna i avdelning IV och på ett borttagande av gränserna för domstolens befogenheter.

4. Europaparlamentet uppmanar rådet att så snart som möjligt ändra sin arbetsordning så att det blir möjligt att offentliggöra alla utkast till rättsakter, inklusive de rättsutlåtanden som utarbetas i detta sammanhang, vilket flera gånger krävts av Europaparlamentet och i målen C-52/05P och C-32/05P. Rådet uppmanas även att göra det möjligt att offentliggöra medlemsstaternas ståndpunkter liksom diskussionerna och överläggningarna i denna fråga, särskilt när det gäller problem i samband med området med frihet, säkerhet och rättvisa. Parlamentet uppmanar sitt behöriga utskott att undersöka om det kunde vara lämpligt att agera i dessa fall för att säkra öppenheten i samband med att det vidtas åtgärder som berör EU-medborgarna.

5. Europaparlamentet påminner rådet om att varje steg mot förverkligandet av ett område med frihet, säkerhet och rättvisa måste tas med siktet inställt på ett lojalt samarbete med Europaparlamentet och med respekt för den demokratiska principen att Europaparlamentet måste medverka i utarbetandet av europeisk lagstiftning från första början, och inte i slutet, så snart en politisk överenskommelse har nåtts.

6. Europaparlamentet föreslår att kommissionen upprättar ett förfarande som föreskriver en regelbunden information till utskottet för medborgerliga fri- och rättigheter samt rättsliga och inrikes frågor om de externa aspekterna i området med frihet, säkerhet och rättvisa, särskilt förhandlingar om avtal och politisk dialog med tredjeländer och internationella organisationer. Kommissionen uppmanas att slutföra pilotprojektet "TRANS-JAI", som skulle göra det möjligt att dag för dag följa händelser och handlingar som rör lagstiftningsförfaranden avseende området med frihet, säkerhet och rättvisa, förutsatt att dessa uppgifter och handlingar finns tillgängliga i institutionernas register. De nationella parlamenten uppmanas att ansluta sig till projektet genom att lägga ut sitt förberedande arbete i elektronisk form när det gäller alla lagstiftningsförfaranden som rör antagande eller genomförande av EU-bestämmelser om området med frihet, säkerhet och rättvisa.

7. Europaparlamentet uppmanar medlemsstaterna att inte kringskära Europeiska gemenskapens och Europeiska unionens befogenheter när det gäller internationella överenskommelser och att verka för att det införs en "kopplingssklausul" i internationella konventioner som gör det möjligt för unionen och gemenskapen att tillträda konventionerna eller åtminstone "frikopplingsklausuler", som gör det möjligt att bevara EU:s regelverk i förbindelserna mellan medlemsstaterna på de områden som berörs av konventionerna.

8. Europaparlamentet uppmanar alla EU-institutioner att bibehålla en öppen, offentlig och regelbunden dialog med representativa organisationer och det civila samhället och att främja och underlätta medborgarnas deltagande i det offentliga livet. Kommissionen uppmanas att snarast möjligt lägga fram ett förslag i syfte att ta konkreta steg i denna riktning.

Frihet, säkerhet, rättvisa och solidaritet

9. Europaparlamentet anser att utvecklingsåtgärder i samband med området med frihet, säkerhet och rättvisa bör inlemmas i gemenskapsramen inte bara ur rättslig synvinkel utan även när det gäller de politiska mål som skall genomföras i en anda av solidaritet mellan medlemsstaterna och medborgarna. I detta syfte bör rådet (rättsliga och inrikes frågor) luckra upp gränserna mellan sina arbetsområden och överlägga med bland annat

- råden för utveckling, allmänna frågor och sociala frågor i samband med att det utarbetas politik för invandring, integration och återtagande,

- råden för budgetfrågor och allmänna frågor i samband med att det utarbetas åtgärder för ekonomisk solidaritet vid genomförandet av system för gränsbevakning och asyl- och återvändandepolitik och vid genomförandet av de infrastrukturer och resurser som behövs för civilförsvaret och för att förebygga katastrofer och terroristattentat.

Införliva skyddet av de grundläggande rättigheterna

10. Europaparlamentet bekräftar sin övertygelse om att genomförandet av ett område med frihet, säkerhet och rättvisa förutsätter ett ännu starkare åtagande från de europeiska och nationella institutionernas sida för att främja högsta tänkbara skydd av de grundläggande rättigheterna. Detta är viktigt för att skydda de enskildas intressen och för att ta itu med problemet med de medlemsstater som dröjer med att införliva antagna åtgärder eller som vägrar att göra detta. Parlamentet föreslår i detta syfte att

- alla nya lagförslag, särskilt när det gäller området med frihet, säkerhet och rättvisa, åtföljs av en motiverad bedömning av deras konsekvenser för de grundläggande rättigheterna; kommissionsledamöternas arbetsgrupp om de grundläggande rättigheterna uppmanas att med jämna mellanrum informera utskottet för utskottet för medborgerliga fri- och rättigheter samt rättsliga och inrikes frågor om sitt arbetet och att sörja för en god samordning av kommissionsledamöternas respektive arbete,

- parlamentet skall ha samma rättigheter som rådet när kommissionen vidtar åtgärder för att genomföra gemenskapens och unionens rättsakter, såvida dessa rättsakter skulle kunna påverka de grundläggande rättigheterna, vilket ofta är fallet inom området med frihet, säkerhet och rättvisa,

- de framtida årliga diskussionerna i Europaparlamentet om området med frihet, säkerhet och rättvisa också skall bli ett tillfälle att utvärdera skyddet av de grundläggande rättigheterna i unionen på grundval av särskilda ämnesrapporter som tagits fram i detta syfte av dels kommissionen inom ramen för den rapport som föreskrivs i artikel 212 i EG-fördraget och dels byrån för de grundläggande rättigheterna, i enlighet med sin resolution av den 26 maj 2005 om främjande och skydd av grundläggande rättigheter: rollen för nationella institutioner och EU-institutioner, inklusive byrån för de grundläggande rättigheterna [3].

11. Europaparlamentet anser att det är nödvändigt att främja de grundläggande rättigheterna genom att så snart som möjligt

- vidta ändamålsenliga åtgärder för att främja integrationen av minoriteter och kampen mot varje form av diskriminering (artikel 13 i EG-fördraget), bland annat genom att anta rambeslutet om rasism och främlingsfientlighet efter att på nytt ha hört Europaparlamentet,

- tillsammans med medlemsstaterna utarbeta ett program för kvalitet inom det europeiska rättsväsendet i överensstämmelse med parlamentets rekommendation till rådet av den 22 februari 2005 om kvaliteten på rättskipning i brottmål och harmonisering av straffrättslig lagstiftning i medlemsstaterna [4],

- vidta gemensamma åtgärder för tillgång till civil- och straffrättslig rättvisa i Europa (och förhindra dubbla normer vid gränsöverskridande tvister),

- stärka de processrättsliga skyddsreglerna vid rättegångarna; rådet uppmanas att snarast anta ett rambeslut om denna fråga, med erforderligt beaktande av parlamentets yttrande; kommissionen uppmanas att senast i slutet av 2005 lägga fram de aviserade förslagen till rättsakter om

* ömsesidigt erkännande under förundersökningen,

* övervakningsåtgärder som inte innebär frihetsberövande,

* principen att ingen får dömas två gånger för samma sak eller i sin frånvaro (ne bisin idem in absentia),

* rättvis behandling i samband med upptagning och användning av bevismaterial,

* rättigheter som följer av principen att man är oskyldig tills motsatsen har bevisats,

- vidta solidaritetsåtgärder gentemot brottsoffren, med särskild hänsyn till barnens situation,

- se till att EU formellt återupptar den europeiska yrkesetiska koden för polisen [5] som redan informellt godkänts av RIF-rådet den 28 oktober 2004 [6] och stärka CEPOL:s roll.

Detaljerade mål för EU och medlemsstaterna

12. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att till Europeiska rådets nästa möte lägga fram ett program för genomförande av Haagprogrammet som:

- innehåller detaljerade mål som skall förverkligas tillsammans med medlemsstaterna under de kommande fem åren när det gäller minskad brottslighet, personskydd och stärkta friheter,

- föreskriver en öppen modell för att både på EU-nivå och nationell nivå övervaka genomförandet av dessa mål och en relevant analys av eventuella brister.

Rättvisa

13. Europaparlamentet påminner om att det straffrättsliga samarbetet vilar på principen om ömsesidigt förtroende mellan rättsliga instanser och medborgare och de rättsliga instanserna sinsemellan samt på principen om ömsesidigt erkännande. Dessa mål kan nås om man tar fram gemensamma bestämmelser och får till stånd ett bättre utbyte av information mellan berörda parter samt genom att domarkåren utbildas i EU-frågor. En förstärkning av Eurojust med målet att inrätta en europeisk åklagarmyndighet är av avgörande betydelse.

14. Europaparlamentet hoppas att framstegen när det gäller civilrättsligt samarbete skall följas av fler, särskilt inom familjerätten och handelsrätten.

Politik för migration, asyl och gränspassage

15. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att senast i slutet av 2006 lägga fram förslaget om en tillsynsmekanism som skall ersätta den nuvarande utvärderingsmekanismen för Schengensamarbetet.

16. Europaparlamentet efterlyser en verklig europeisk asyl- och invandringspolitik som är rättfärdig, rättvis och respekterar migranternas grundläggande rättigheter.

17. Europaparlamentet avvisar tankarna på att externalisera asyl- och invandringspolitiken och att inrätta särskilda invandringsläger eller -slussar utanför EU.

18. Europaparlamentet uppmanar kommissionen och rådet att se till att avtalet mellan EU och Libyen om förstärkt samarbete på invandringsområdet, vilket nyligen godkändes av RIF-rådet, inte innehåller några föreskrifter om kollektiva utvisningar och administrativa frihetsberövanden på platser där det förekommer flagranta brott mot de grundläggande rättigheterna samt att det erkänner de asylsökandes rättigheter även i Libyen, i enlighet med Genèvekonventionen.

19. Europaparlamentet påminner om att det krävs en gemensam invandringspolitik som inte enbart berör kampen mot illegal invandring. En politik för legal invandring måste tas fram.

20. Europaparlamentet påminner om att en europeisk migrationspolitik måste kompletteras med en europeisk integrationspolitik, som bland annat kan möjliggöra en kontinuerlig integration på arbetsmarknaden, rätt till grund- och yrkesutbildning, tillgång till sociala tjänster och hälso- och sjukvård samt invandrarmedverkan i samhällslivet, kulturlivet och i politiken.

21. Europaparlamentet tar del av kommissionens grönbok om en gemensam syn på ekonomisk migration i EU (KOM(2004)0811). Den ekonomiska invandringen i Europa bör inte endast avgöras av behoven på den europeiska arbetsmarknaden. Hänsyn bör också tas till andra former av invandring, inbegripet familjeåterförening. Det är i högsta grad önskvärt att den ekonomiska invandringen i Europa understöds av en långtgående harmonisering av bestämmelserna om mottagande av migranter i EU och att den kan bidra till att motverka diskrimineringen på arbetsmarknaden.

22. Europaparlamentet uppmanar EU och medlemsstaterna att ratificera den internationella konvention om skydd av migrerande arbetstagares och deras familjemedlemmars rättigheter som antogs av FN:s generalförsamling den 18 december 1990 och ILO:s konventioner 97 och 143 om migrerande arbetstagare. Kommissionen uppmanas att i sina beslut och rambeslut föra in alla bestämmelser i FN:s konvention.

23. Europaparlamentet ser med stor oro på EU:s strategi att skicka tillbaka migranter, särskilt de kollektiva avvisningarna med flyg. Avtalen om återtagande med tredje land måste bygga på en verklig dialog, och hänsyn måste tas till tredje lands behov. Dialogen måste leda till ett politiskt samarbete och ett utvecklingssamarbete, så att de bakomliggande orsakerna till migrationen kan angripas.

24. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att se till att de som behöver skydd kan få en säker väg till EU och en ordentlig prövning av sina krav och att se till att internationell människorättsstandard och flyktingrätt efterlevs till punkt och pricka, särskilt principen om "non-refoulement".

25. Europaparlamentet påminner kommissionen om dess skyldighet som fördragens väktare att se till att rätten till asyl respekteras i EU, i enlighet med artikel 6 i EU-fördraget och artikel 63 i EG-fördraget. Den senaste tiden har några kollektiva utvisningar från vissa medlemsstater kastat skugga över dessa staters respekt för sina skyldigheter enligt EU:s rättsordning.

26. Europaparlamentet påminner om behovet av en gemensam invandrings- och asylpolitik, vilken bör bygga på öppna legala vägar för invandring och på gemensamma normer för skydd av invandrares och asylsökandes grundläggande rättigheter i hela EU, i enlighet med vad som fastställdes av Europeiska rådet i Tammerfors 1999 och sedan bekräftats i Haagprogrammet.

27. Europaparlamentet framför återigen sina förbehåll beträffande tanken på en minsta gemensam nämnare i förslaget om rådets direktiv om asylförfaranden, och uppmanar medlemsstaterna att se till att direktiv 2004/83/EG [7] införlivas omgående.

Bekämpa organiserad brottslighet och terrorism

28. Europaparlamentet bekräftar sin fasta övertygelse att all säkerhetspolitik i unionen kräver inte bara ömsesidigt förtroende utan även att det fastställs gemensamma mål, adekvata resurser samt en rättslig ram och garantier för medborgarna. I detta sammanhang är det beklagligt att

- det fortfarande inte finns någon riktig europeisk strategi för inre säkerhet där det fastställs konkreta mål, genomförandeansvar, förväntade resultat och objektiva resultatbedömningskriterier, och att

- medlemsstaterna, trots oklarheten kring de mål som skall uppnås på europeisk nivå, kräver att det vidtas generella åtgärder för att samla in och ge tillgång till uppgifter som är av operativ karaktär (i enlighet med principen om tillgång till uppgifter) eller som rör personers dagliga verksamhet (resor, kommunikationer).

29. Europaparlamentet beslutar, då det inte finns någon relevant information från rådet om detta ämne, att ge sitt behöriga utskott i uppgift att undersöka vilka strategiska och operativa åtgärder som för närvarande vidtagits på europeisk nivå för att bekämpa terrorism och organiserad brottslighet. Utskottet för medborgerliga fri- och rättigheter samt rättsliga och inrikes frågor bör därför fram till slutet av 2005 höra

- de ansvariga vid Europeiska unionens gemensamma lägescentral och vid kommissionens generaldirektorat (rättsliga frågor, frihet och säkerhet) som ansvarar för politiken för att bekämpa organiserad brottslighet,

- de ansvariga vid Europol, Eurojust, och OLAF för att kontrollera det nuvarande samarbetet mellan medlemsstaterna och unionens organ och samarbetets troliga utsikter,

- den ansvarige vid Interpol för att kontrollera det nuvarande samarbetet och utsikterna för framtida samarbete mellan detta organ och medlemsstaterna, EU och dess organ eller system för utbyte av uppgifter,

- de nationella rättsliga myndigheterna och polismyndigheterna för att kontrollera den verkliga omfattningen av samarbetet mellan medlemsstaterna samt mellan medlemsstaterna och EU och dess organ (uppgiftsutbyte, gemensamma arbetsgrupper, bilaterala avtal),

- de företrädare för de nationella parlamenten som ansvarar för de ovannämnda frågorna.

30. Europaparlamentet uppmanar dessutom kommissionen att

- skapa en ny gemensam rättslig grund för Europol innan konstitutionsfördraget träder i kraft och förstärka samarbetet mellan detta organ och Eurojust och möjliggöra en lämplig tillsyn från Europaparlamentet och de nationella parlamenten över dessa båda organ,

- ange den rättsliga grunden för att upprätta en europeisk spärrlista över de personer, grupper och verksamheter som omfattas av restriktiva terrorismbekämpningsåtgärder och över de personer som kan utgöra ett hot mot allmän ordning och säkerhet (artiklarna 96 och 99 i Schengenkonventionen).

Generell övervakningspolitik, krav på proportionalitet och uppgiftsskydd

31. Europaparlamentet stöder Europeiska rådets strategi att på ett rationellt sätt hantera de uppgifter som unionen och medlemsstaterna förfogar över. Parlamentet påpekar dock att alla de system som behandlar uppgifter som kan vara av betydelse för EU:s säkerhetspolitik har tagits fram av särskilda skäl och under iakttagande av proportionalitetsprincipen. I demokratiska samhällen kan det av uppgiftsskyddsskäl vara berättigat att begränsa användningen av dessa system.

32. Europaparlamentet påpekar att dessa begränsningar inte får avfärdas med hänvisning till de nya kraven i kampen mot terrorismen och den organiserade brottsligheten. Det är nödvändigt att från första början komma överens om de uppställda målen och därför fastställa vilka uppgifter som är nödvändiga för att dessa mål skall uppnås och ställa dessa uppgifter till behöriga myndigheters förfogande under en lämplig tidsperiod. Parlamentet upprepar sin begäran om att det nuvarande systemet för uppgiftsöverföring ändras, så att de flygbolag som idag ger de amerikanska myndigheterna direkt tillgång till sina databaser istället lämnar över uppgifterna efter att ha filtrerat dem på lämpligt vis. Parlamentet är mycket skeptiskt till förslaget om att inom Europols ansvarsområde inrätta ett europeiskt system för flygpassagerares (PNR)-uppgifter, vilket presenteras i kommissionens meddelande om överföring av flygpassagerares (PNR)-uppgifter: En övergripande strategi (KOM(2003)0826). Kommissionen och rådet uppmanas att ta hänsyn till Europaparlamentets resolution av den 31 mars 2004 [8] om skydd av flygpassagerares personuppgifter vid alla förhandlingar med tredjeländer eller internationella organisationer, särskilt med Internationella civila luftfartsorganisationen (ICAO).

33. Europaparlamentet varnar rådet för riskerna med kompatibiliteten i EU:s informationssystem.

34. Europaparlamentet efterlyser återigen gemensamma kriterier för uppgiftsskydd på säkerhetsområdet, på grundval av de principer som angivits av Europeiska rådet och av Europeiska konferensen för myndigheter med ansvar för uppgiftsskydd [9]. Parlamentet begär på nytt att det skapas en gemensam myndighet för uppgiftsskydd inom ramen för det rättsliga samarbetet och polissamarbetet genom att de nationella och europeiska myndigheterna involveras inom ramen för Europol, Eurojust, SIS och TIS. Denna myndighet skulle ha i uppgift att undersöka om de europeiska myndigheterna iakttar skyddsnormerna och att hjälpa dessa myndigheter med lagstiftningsarbetet.

35. Europaparlamentet påminner om att det är nödvändigt att göra resehandlingarna säkrare. Valet av teknisk lösning är emellertid avgörande eftersom det är enda sättet att se till att den biometriska tekniken används effektivt och att uppgifterna är fysiskt skyddade mot otillbörlig användning. Det är av största vikt att de tekniska specifikationerna sparas samtidigt, och företräde bör ges åt de mest kostnadseffektiva lösningarna, som också bör vara säkra med avseende på insamling, behandling, lagring och användning av uppgifterna. Det vore i högsta grad olyckligt om EU brådstörtat väljer en lösning som sedan visar sig vara olämplig.

36. Europaparlamentet påminner om att artikel 29-arbetsgruppen och Europeiska datatillsynsmannen anser att medlemsstaternas initiativ från april 2004 beträffande lagring av personuppgifter inte är helt förenliga med Europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna och EU:s stadga om de grundläggande rättigheterna.

37. Europaparlamentet understryker att kostnaderna för analys av insamlade uppgifter bör bäras av det organ som begär uppgifterna, så att ett orimligt antal förfrågningar undviks.

38. Europaparlamentet beklagar återigen att det saknas öppenhet i valet av teknikslag och i förhandlingarna inom ICAO:s tekniska grupper och med Förenta staternas regering. Parlamentet beklagar även att det inte förs en offentlig diskussion om dessa frågor. Parlamentet erinrar om sitt motstånd mot att RFID-chips skall användas på unionsmedborgarnas pass, och uppmanar kommissionen att noggrant testa denna teknik innan den införs på flera hundra miljoner av dessa pass.

39. Europaparlamentet uppdrar åt talmannen att översända denna resolution till rådet, kommissionen, Europarådet samt medlemsstaternas regeringar och parlament.

[1] EUT C 102 E, 28.4.2004, s. 819.

[2] Antagna texter, P6_TA(2004)0022.

[3] Antagna texter, P6_TA(2005)0208.

[4] Antagna texter, P6_TA(2005)0030.

[5] Europeiska yrkesetiska koden för polisen, rekommendation REK (2001) 10 antagen av Europarådets ministerkommitté den 19 september 2001.

[6] Europeiska unionens råd, "Draft Conclusions of the Council regarding Police standards concerning international police cooperation", Förslag till rådets slutsatser om polisens yrkesnormer för internationellt polissamarbete, Bryssel den 28 oktober 2004, 11977/2/04.

[7] EUT L 304, 30.9.2004, s. 12.

[8] EUT C 103 E, 29.4.2004, s. 665.

[9] Se antagna texter, 7.6.2005, P6_TA(2005)0223.

--------------------------------------------------