EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION 
Bryssel den 21.06.1995 
KOM(95)288 slutlig 
RAPPORT FRÅN DEN OBEROENDE EXPERTGRUPPEN 
OM EN FÖRENKLING AV LAGSTIFTNING OCH ADMINISTRATON 
SAMMANFATTNING OCH FÖRSLAG 
Denna rapport har utarbetats av den oberoende expertgrupp för förenkling av 
lagstiftning och administration, som inrättades av kommissionen i september 1994 
för att utreda gemenskapslagstiftningens och de nationella lagstiftningarnas 
påverkan på sysselsättningen och konkurrenskraften i avsikt att eventuellt minska 
eller förenkla dessa. 
Gruppens rapport binder inte kommissionen. 

Juni 1995 
RAPPORT FRÅN DEN OBEROENDE EXPERTGRUPPEN 
OM EN FÖRENKLING AV LAGSTIFTNING OCH ADMINISTRATON 
SAMMANFATTNING OCH FÖRSLAG 
SAMMANFATTNING 
I. Regelsystemet måste ses över för att konkurrenskraft och 
sysselsättningsmål skall uppnås. 
1. Produktionen, handeln och tjänstesektorn behöver passande regler inom många områden för 
att upprätta en ram med syfte att underlätta företagandet och öka förtroendet. Samtidigt kan 
dock lagstiftning på alla nivåer, både nationellt och på gemenskapsnivå lägga band på 
företagens och medborgarnas möjligheter att skapa sysselsättning och förbättra 
företagsutveckling. Denna motsatta effekt kan bero på de kostnader och den osäkerhet som 
skapas genom invecklad och stel lagstiftning, oproportioneliga administrativa bördor och 
hinder för nyskapande. 
2. Överregleringar hämmar tillväxten, minskar konkurrenskraften och kostar Europa 
arbetstillfällen. Reglernas ackumulerade effekt verkar frustrerande på företagsamheten, 
försvårar nyskapandet och avskräcker från investeringar både inrikes och på den inre 
marknaden. 
3. Åtgärder inom den inre marknaden kan visserligen medföra förenkling, genom att 
medlemsstaters enskilda och motstridiga lagstiftningar harmoniseras. Å andra sidan kan den 
inre marknaden, om inte stor försiktighet iakttas, leda till en ännu tyngre börda vad gäller 
administration och regler för europeiska företag. Trots tillämpning av subsidiaritetsprineipen, 
kan överlappande lagstiftning på europeisk, nationell och till och med regional eller lokal 
nivå medföra en ackumulerad börda som förhindrar snarare än underlättar att målen om 
sysselsättning och tillväxt uppfylls. 
4. Om Europa inte klarar av att ta hänsyn till den sannolika utvecklingen inom förvärvslivet och 
anpassa sitt regelsystem därefter, kommer det att få betala detta med minskad 
konkurrenskraft, långsammare ekonomisk tillväxt och högre arbetslöshet. Europa kan inte 
bortse från att andra konkurrerande industriländer gör stora anstängningar för att minska sina 
egna regelsystem. 
5. En förenkling av regelsystemet och administrationen sågs som en väsentlig del av den 
omfattande strategin för tillväxt, konkurrenskraft och sysselsättning enligt kommissionens 
vitbok 1993. Att i detta läge förkasta en förenkling, skulle innebära minskad framgång vid 
förverkligandet av målen för denna strategi. 
6. Förenkling innebär att det är absolut nödvändigt att reglerna lägger minsta möjliga hinder 
i vägen för konkurrenskraft och sysselsättning, samtidigt som de maximerar fördelarna med 
direkt ingripande från samhällets sida. Avreglering betyder att en oundviklig följd av 
förenklingen i vissa fall blir minskning eller avskaffande av statliga bestämmelser, när 
sådana bestämmelser inte längre är nödvändiga eller där deras syften lättare kan uppnås 
genom alternativa medel. Förenkling och avreglering skall förstås på detta sätt i den 
föreliggande rapporten. 
II. Medlemsstaterna och Europeiska unionen måste handla gemensamt 
7. Ansvaret för regleringarna vilar på både EG och de nationella myndigheterna på alla nivåer. 
De ackumulerade effekterna för konkurrenskraften och sysselsättningen är i första hand en 
följd av omfattningen och karaktären hos EG:s lagstiftning, därefter av hur strikt och 
enhetligt denna lagstiftning överförs och tillämpas i medlemsstaterna. Till sist skapas 
ytterligare bördor på grund av sådana regler som införs av de nationella regeringarna inom 
de områden som faller under deras nationella behörighet. 
8. Gruppen har i första hand inriktat sig på den första av dessa tre nivåer, dvs gemenskapens 
lagstiftning, men har där det är lämpligt, angett fall där hindren för konkurrenskraft och 
sysselsättning huvudsakligen uppkommer vid överföringen till nationell lag. Gruppen har av 
tidsskäl inte försökt att behandla den tredje nivån, dvs effekterna av den rent nationella 
lagstiftningen. 
9. Det tjänar inte mycket till att unionen förenklar sin lagstiftning om medlemsstaterna med 
subsidiaritet eller överföring som förevändning går i motsatt riktning. 
III. Ett samlat handlingsprogram krävs nu 
10. När vi utvecklat våra förslag till handlingsprogram har vi tagit hänsyn till åtgärder som 
framförallt kommissionen har påbörjat. Vi anser att våra förslag kan bygga på dessa initiativ 
och säkra en snabbare utveckling och effektivare åtgärder. 
11. Våra åtgärdsförslag grundas på följande principer: 
Att skapa välfärd och varaktig ekonomisk tillväxt måste erkännas som absolut 
nödvändiga villkor för att möjliggöra vidare förbättringar av livskvaliteten. Detta kan 
bara uppnås om den europeiska ekonomin är bland de ledande i världen. 
De normer som skall uppnås skall med tanke på konkurrensläget vara ekonomiskt 
överkomliga, och måste grundas på objektiva behov (i tillämpliga fall styrkta med 
vetenskapliga bevis). 
Företag, arbetstagare och konsumenter bör rådfrågas och aktivt ta del i arbetet med 
att fastställa lämpliga normer och att utvärdera de mest effektiva medlen för att uppnå 
dem. Vi skall på bästa sätt tillvarata marknadsinstrument och frivilliga åtaganden som 
ett alternativ till direkt reglering i lämpliga fall. 
Effekterna av direkt reglering (både individuellt och kollektivt) på konkurrenskraften 
och sysselsättningen måste noga övervägas vid utformning och översyn av 
lagstiftningen. 
En förenkling och till och med avreglering måste aktivt eftersträvas som en 
integrerad del av åtgärder för att öka konkurrenskraften. 
Det är inte tillräckligt att se över delar av bestämmelserna och göra fler ändringar. 
Vad vi behöver är en genomgripande förändring i vår hållning i frågan om 
lagstiftning. 
12. Ministerrådet och kommissionen har börjat att behandla dessa frågor. Våra förslag till 
åtgärdsprogram kommer, om de genomförs, att förstärka och utöka dessa ansträngningar. 
13. Gruppen avser att denna rapport skall bidra till att skapa en strävan efter förenkling, 
som i nödvändiga fall kan leda till avreglering, djupt förankrad i den Europeiska 
unionen och på nationell nivå, som stimulerar konkurrenskraften och sysselsättningen. 
Förslag till åtgärder 
!• Allmänna förslag 
Förslag 1 
Det arbete, som EU.s institutioner för närvarande genomför med syfte att konsolidera 
lagstiftningen ("kodifiering") inom gemenskapens olika kompetens områden, bör påskyndas. 
Medlemsstaterna bör göra motsvarande ansträngningar vad gäller överföringen av 
gemenskapens lagstiftning till nationell lag. 
Förslag 2 
Med hänsyn till EG:s regelverk bör ett förenklingsprogram, som i nödvändiga fall innebär 
en avreglering, omfatta all befintlig EG-lagstiftning och dess överföring till nationell lag med 
målet att minska bördorna för förvärvslivet och konsumenterna och för att skapa fler 
möjligheter till sysselsättning och konkurrenskraft. 
Förslag 3 
Den befintliga lagstiftningen bör prövas enligt samma kriterier som ny lagstiftning (förslag 
4 och 6). Resultatet och rekommendationerna bör offentliggöras angående huruvida 
lagstiftningen enligt kommissionens synpunkt 
- är användbar i sin nuvarande form, 
- bör ändras, 
- eller bör upphävas. 
Förslag 4 
Innan ett lagstiftningsförslag läggs fram bör följande frågor ställas: 
-År offentliga åtgärder nödvändiga eller önskvärda? 
- På vilken nivå krävs åtgärder (gemenskapsnivå, nationell nivå)? 
- År de offentliga åtgärderna tillräckligt kostnadseffektiva (med hänsyn tagen till alla 
kvantitativa och kvalitativa faktorer, inklusive effekter på konkurrenskraften och 
sysselsättningen, i synnerhet för små och medelstora företag)? 
- Vilka alternativ finns till offentliga åtgärder? 
- Om offentliga myndigheter skall agera, vilka tillvägagångssätt är då mest lämpliga? 
- Kan åtgärden begränsas tidsmässigt? 
Förslag 5 
I samband med att en ny rättsakt utarbetas skall kommissionen säkerställa att en utredning 
görs om dess införande i medlemsstaternas nationella lagstiftning samt offentliggöra 
resultaten av denna. 
Förslag 6 
Varje förslag till lagstiftning skall uppfylla följande kriterier: 
- År bestämmelserna förståeliga ocn anpassade till användarna? 
- År avsikten med bestämmelserna entydig? 
-År bestämmelserna förenliga med befintlig lagstiftning? 
- Behöver bestämmelserna vara så omfattande som planerat? 
- År tidsramarna för genomförande realistiska, och ger de förvärvslivet en möjlighet att 
anpassa sig? 
- Vilka förfaranden för tillsyn har införts för att garantera en enhetlig verkställighet och för 
kontroll av effektivitet och kostnader? 
Förslag 7 
Expertutredningar som görs i syfte att förbereda lagstiftningen skall offentliggöras för att 
skapa en ökad insyn i lagstiftningsprocessen. 
Förslag 8 
Samråd med dem som berörs av de nya förordningarna, särskilt konsumenter, företag och 
arbetstagare bör vara effektiva, systematiska och genomföras i lämplig tid. 
Förslag 9 
I den inledande motiveringen till alla nya förslag bör anges de förväntade effekterna för 
sysselsättningen och konkurrenskraften samt de kostnader och nyheter förslaget innebär. 
Förslag 10 
En medlemsstats motiv för att stödja eller motsätta sig ny gemenskapslagstiftning skall 
offentliggöras. 
Förslag 11 
All ny viktigare gemenskapslagstiftning bör innehålla bestämmelser för utvärdering, i 
synnerhet vad gäller om dess mål uppnåtts. Dessa utvärderingar skall offentliggöras. 
Förslag 12 
Medlemsstaterna bör, jämsides med kommissionen, förenkla sin lagstiftning på alla nivåer 
(nationellt till lokalt) inräknat sådan som följer av överföring av gemenskapslagstiftningen. 
Förslag 13 
Kommissionen bör på ett kraftfullt och aktivt sätt kontrollera att EG-lagstiftningen överförs 
och upprätthålls på nationell nivå, särskilt för att undvika att nationell lagstiftning eller 
sedvänja stör enhetligheten inom gemenskapsmarknaden. Att stärka den enhet som ansvarar 
för kontroll av upprätthållandet bör i detta sammanhang övervägas av kommissionen. 
Förslag 14 
Möjligheten att utdöma ekonomiska sanktioner för medlemsstater som inte följer domslut från 
Europeiska gemenskapernas domstol vad gäller underlåtenhet att genomföra eller 
upprätthålla gemenskapens lagstiftning bör aktivt undersökas. 
Förslag 15 
Gemenskapen bör överväga om det finns områden där gemenskapsförordningar (som 
alternativ till direktiv) skulle erbjuda det bästa sättet att förena förenklingen med målen för 
den inre marknaden. 
Förslag 16 
Gemenskapen bör aktivt följa principen om ömsesidigt erkännande där så är möjligt inom 
ramen för en övergripande förenkling. 
Förslag 17 
Gemenskapen bör i största möjliga utsträckning tillkännage sitt lagstiftningsprogram inom 
olika områden så tidigt som möjligt. Kommissionens användning av vit- och grönböcker bör 
utökas. 
Förslag 18 
Vidare förenkling, som i nödvändiga fall leder till avreglering på gemenskaps- eller nationell 
nivå, bör kontrolleras av kommissionen och rapporteras till Europaparlamentet och rådet. 
Kommissionen bör tilldela en av sina ledamöter ett övergripande ansvar för detta, med hjälp 
av en mindre central samordningsenhet. 
2. Normer för maskiner 
Tolkning av maskindirektivet - ett klargörande är nödvändigt 
Klargörande av definitionen av maskin 
Förslag 1 
Definitionen av maskin bör klargöras i samråd med berörda parter. Definitionen av 
maskiner som skall införas och uteslutas bör förbättras. 
Förslag 2 
Med hänsyn till "införandet på marknaden" bör det framgå en maskin skall uppfylla de 
rättsliga bestämmelser som gäller vid den tidpunkt då den faktiskt "införs på marknaden" 
första gången. 
Förslag 3 
Möjligheten att tillämpa maskindirektivet endast för kompletta maskiner som är klara att tas 
i bruk ("tas i användning") och för sådan säkerhetsutrustning som säljs direkt till 
slutanvändarna bör övervägas. 
EG-märkningen 
Förslag 4 
Kommissionen bör klargöra osäkerheten kring EG-märkningen. 
Skydd av andrahandsmarknaden för maskiner 
Förslag 5 
Maskindirektivet bör ses över så att det inte är till hinder för en fungerande 
andrahandsmarknad för säkra maskiner. 
Åtskillnad mellan direktiv - nödvändigheten att undvika överlappning 
Definition av elektriska risker 
Förslag 6 
Överenskommelsen mellan standardiseringsorganen om att klargöra överlappningen mellan 
direktiven om lågspänning respektive maskiner skall offentliggöras snarast möjligt. 
Undvikande av oklarhet i fråga om säkerheten 
Förslag 7 
Det bör klart fastställas att maskindirektivet och övriga berörda direktiv, som utarbetats 
enligt enligt den nya metoden med harmonisering av lagstiftningarna, inte omfattas av 
direktivet om allmän produktsäkerhet (92/58/EEG). 
Förenkling av utvärderingar 
Förslag 8 
En allmän revidering av förteckningen över och kriterierna för högriskmaskiner och 
säkerhetskomponenter (bilaga4) behövs för att avsevärt begränsa de kategorier av maskiner 
vilkas överensstämmelse med harmoniserade standarder måste utvärderas särskilt. Vidare 
bör onödiga anmälningsförfaranden upphöra. 
Minskade kostnader för godkännande 
Teknisk dokumentation 
Förslag 9 
Maskindirektivets krav på ett tekniskt tillverkningsdokument bör förenklas om en maskin är 
tillverkad enligt harmoniserade standarder. I sådana fall bör en enda handling, utarbetad 
på grundval av EG:s överensstämmelseförklaring vara tillräcklig. 
Språket i instruktioner och deklarationer 
Förslag 10 
Bilaga 5 bör ändras så att det klart framgår att det exemplar av instruktionerna som ingår 
i den teimiska beskrivningen skall vara på originalspråket. På detta.villkor skall maskinen 
tillåtas att flyttas med endast en översättning till det officiella språket i använaarkmdet. 
Instruktionernas omfattning 
Förslag 11 
Tillverkarna bör förpliktas att tiïïhandâWla instruktioner som, om de följs, garanterar att 
maskinen i fråga ton användas, ställas in och underhållas på ett säkert sätt. Särskilda krav 
beträffande dessa instruktioner bör dock begränsas till det strikt nödvändiga. 
Det är viktigt att snabbt utarbeta vägledningar for att förenMa för tillverkarna att utarbeta 
instruktioner, särskilt de små och medelstora företagen. 
Skapande av marknadsinriktade standarder 
Förslag 12 
Fqr att garantera ait den nya metoden med harmoniseringav lagstiftningar och standarder 
stödjer utvecklingen av maskinsektorn som en källa till ökad konkurrenskraft och 
sysselsättning, behöver kommissionen säkra att varje uppsättning av standarder fortfarande 
är berfåtiggd i förhällande 014e markriadsmässiga och kommersiella villkoren. 
'?• Livsmedelshvgien 
Harmonisering och förenkling av reglerna 
Förslag l 
En gemensam uppsättning hygienbestömmelser bör inrättas, som i bilaga skall omfatta 
produktspecifika hygienordynKjgW (M? detta verkligen krävs). Detta innebär att det 
övergripande direktivet 93/43/EEG bör revideras och uppdateras. 
Förslag 2 
När den gemensamma uppsättningen harmoniserade hygienbestämmelser är inrättad (förslag 
1), bör en allmän översyn av alla särskilda produktspecifika bestämmelser göras för att 
försäkra att de är förståeliga i sin helhet och att oklarheter i definitioner, terminologi, krav 
och förfaranden är avlägsnade-
Proportionaiitet vid utformningen av lagstiftningen 
Förslag 3 
Vertikala direktiv för produkter bör ändras för att undanröja oproportioneliga bördor för 
företagen, i synnerhet små och medelstora företag. 
Förslag 4 
Användandet av torkat kött skall undantas från särskild lagstiftning. 
8 
Förslag 5 
Direktiv 91/497/EEG bör ändras för att ge utrymme för kylning av färskt kött under 
transport, vilket gynnar både företagen och konsumenterna. 
Förslag 6 
Direktiv 91/497/EEG bör ses överför att i möjligaste mån minska bördorna för små slakthus 
utan att ge avkall på säkerhetsnormerna för färskt kött. 
Förslag 7 
De mikrobiologiska normerna i direktiv 94/65/EG bör förenklas med tanke på omfattningen 
av de specifika hälsoriskerna. 
Förslag 8 
Kraven på användande av hälsomärkning och lämnande av detaljerade transporthandlingar 
bör bli mindre stränga och mer proportionella. En genomgripande ändring av dessa regler 
krävs. 
Förslag 9 
Direktiv 92/45/EEG om viltkött bör ses över så att bestämmelserna bygger på en mycket 
noggrann riskanalys. 
Användning av riskanaivs 
Förslag 10 
l alla direktiv om livsmedelshygien bör det nämnas att riskbedömningar kommer att ligga 
till grund för framtida åtgärder. 
Förslag 11 
De uppgifter som ligger till grund för riskbedömningen, och förståelsen av dessa, bör 
förbättras och spridas brett. 
Förslag 12 
Gemensamma principer för metoden med riskanalys och kritiska kontrollpunkter (HACCP) 
bör läggas till grund för all lagstiftning om livsmedelshygien, med beaktande av de befintliga 
riskerna: 
Harmonisering. genomförande och verkställande av lagstiftningen 
Förslag 13 
En granskning av de produktbestämda direktiven grundad på en allmän tillämpning av 
HACCP-principerna bör leda till mindre detaljerade och mindre normerande bestämmelser 
vilket skulle kunna minska användningen av undantagsbestämmelser. 
Förslag 14 
Upprätthållandet av lagstiftningen om livsmedelshygien bör vara lika effektiv i alla 
medlemsstater, både inom unionen och vid dess yttre gränser. Normerna för upprätthållande 
och kontroll i medlemsstaterna bör harmoniseras och placeras under tillsyn av EU.s 
inspektionsorgan. 
Val av rättsliga instrument 
Förslag 15 
I viktiga frågor bör gemenskapen överväga att använda gemenskapsförordningar för att 
garantera en hög och jämn skyddsnivå. Inom andra områden bör unionen, där detta är 
möjligt, använda sig av alternativa instrument, t.ex. ömsesidigt erkännande, närhetsprincipen 
och uppförandekoder som upprättas av de berörda branschorganisationerna. 
Närmare harmonisering med internationellt erkänd praxis 
Förslag 16 
Den europeiska lagstiftningen om livsmedelshygien bör förses med hänvisningar till 
standarderna i Codex Alimentarius i de fall dessa är tillfredsställande. Unionen bör i högre 
grad sträva efter att utveckla en gemensam hållning för gemenskapen, som kan antas på 
världsnivå. 
4. Sysselsättning och socialpolitik 
Arbetsrätten 
En ny inställning 
Förslag 1 
För att få till stånd en reell förenkling av arbetsrätten, bör gemenskapen utforska 
möjligheterna att komma överens om grundläggande rättigheter och principer som är direkt 
tillämpliga i medlemsstaterna. 
Förslag 2 
Gemenskapens lagstiftning hör färmst inrikta sig på erkända gränsöverskridande problem. 
Den tillämpliga lagstiftningen bör vara så enkel som möjligt. 
Allmänna förslag 
Förslag 3 
Gemenskapen bör samordna den terminologi som används i arbetsrätten. 
Förslag 4 
Kommissionen skall så ofta som möjligt använda sig av inledande motiveringar för att ange 
de stora linjerna i gemenskapens lagstiftning. 
Förslag 5 
Kommissionen bör, i nära samarbete med de nationella myndigheterna, arbetsmarknadens 
parter och övriga berörda organisationer, säkerställa att gemenskapens arbetsrättsliga 
lagstiftning tillämpas korrekt i de olika medlemsstaterna. Analyserna av detta bör 
offentliggöras. 
10 
Särskilda förslag 
Val av instrument 
Förslag 6 
Så snart en situation per definition omfattar flera länder, bör det vara möjligt och prioriterat 
att använda sig av en förordning. 
Förslag 7 
Det är viktigt att arbetsmarknadens parter tillsammans med kommissionen snarast möjligt 
kommer överens om sådana ordningar som gör lagstiftningsinitiativ från gemenskapens sida 
överflödiga. 
Innehåll i vissa direktiv 
Förslag 8 
Det bör finnas en enkel regel på gemenskapsnivå om rätten för all avlönad personal att 
snarast möjligt bli upplyst om sina grundläggande anställningsvillkor och arbetsgivarens 
motsvarande förpliktelse att ge korrekta upplysningar. 
Förslag 9 
I frågor som är lika komplicerade och viktiga för att skapa arbetstillfällen och utveckla nya 
arbetsformer och livsstilar som förläggningen av arbetstiden, är det viktigt att direktiven 
grundas på omsorgsfulla analyser. Det är speciellt viktigt att säkra den flexibilitet som krävs 
för att kunna tillvarata både arbetsgivarnas och arbetarnas intressen. Direktiv 93/104 bör 
ses över för att definiera de allmänna riktlinjerna. Det bör finnas en enkel och realistisk 
regel för beräkning av den referensperiod som används för bestämmande av 
veckoarbetstiden. En maximal tidsperiod av 12 månader (hellre än 4 månader) bör fastställas 
för kompensation av övertid. Då detta är en maximal period, är det möjligt för medlemsstater 
och arbetsmarknadens parter att besluta om en kortare period. 
Förslag 10 
För att främja utvecklingen av flexibla arbetsformer, skall gemenskapen säkerställa att 
principen om arbetstagares likabehandling upprätthålls, oavsett vilka anställningsformer det 
är fråga om. 
Arbetsmiljö 
Integrering av direktiv 
Förslag 11 
Gemenskapen bör påskynda översynen och kodifteringen av alla direktiv. Enhetligheten i den 
terminologi som används i de olika arbetsmiljödirektiven bör säkerställas. Överlappning 
mellan direktiven skall undvikas. 
Förslag 12 
Fram till det att den föreslagna översynen är gjord, bör stark återhållsamhet intas vad 
gäller initiativ till nya regler på europeisk nivå. Det måste finnas övertygande skäl att göra 
11 
avsteg från detta. En större koncentration behövs på att effektivt införa de direktiv som redan 
har antagits. 
Förslag 13 
Medlemsstaternas genomförande och upprätthållande av gemenskapens lagstiftning på 
arbetsmiljöområdet bör förstärkas. En specifik, kort, jämförande årlig rapport bör 
publiceras av kommissionen inom det kommande året. 
Förslag 14 
1 samband med den efterfrågade översynen, bör de direktivförslag som för närvarande ligger 
hos rådet granskas på nytt. Detta gäller särskilt förslaget till ett direktiv om lägsta skydd för 
arbetstagare risker vidr exponering för fysikaliska agenser och direktivförslaget om lägsta 
skydd för arbetstagare mot risker vid exponering för kemiska agenser. 
Förslag 15 
Det bör klargöras att en arbetsgivare uppfyller kraven vid installation av nya maskiner om 
han följer de instruktioner som följer med en ny maskin, vilka överensstämmer med de 
säkerhetsbestämmelser som fastställs i maskindirektivet, såvida han inte har skäl att tro att 
instruktionerna är felaktiga 
Förslag 16 
Det bör klargöras att en arbetsgivare som installerar en ny maskin som uppfyller de 
säkerhetsbestämmelser som fastställs i maskindirektivet inte bör förpliktas att göra en ny 
utvärdering av samma maskin vid installation. 
Förslag 17 
Samma klargörande krävs för en arbetsgivare som använder utrustning som uppfyller 
direktivet för personlig skyddsutrustning (89/686/EEG). 
Förslag 18 
Generellt bör artikel 118a inte användas för att pålägga krav i sådana frågor som redan 
täcks av harmoniseringsbestämmelserna i artikel 100a. Isynnerhet bör sådana bestämmelser 
som gäller utformning och tillverkning av varor, maskiner och utrustning grunda sig på 
artikel 100a. 
Små och medelstora företag 
Förslag 19 
Hälso- och säkerhetslagstiftningen bör på ett effektivt sätt ta hänsyn till behoven hos små och 
medelstora företag på samma gång som samma höga skyddsnivå upprätthålls. Särskild 
uppmärksamhet bör ägnas åt att engagera personer med praktisk erfarenhet från små och 
medelstora företag vid utformningen av arbetsmiljölagstiftningen. 
Vetenskaplig grund 
Förslag 20 
All arbetsmiljölagstiftning bör i största möjliga utsträckning basera sig på välgrundade 
vetenskapliga data som berättigar dess existens. 
12 
Förslag 21 
Lagstiftningen skall regelbundet ses över med hänsyn till nya vetenskapliga data och tekniska 
landvinningar ifråga om utrustning. 
Förslag 22 
Enskilda uppgifter, t.ex. i direktivet om bildskärmsutrustning, bör ses över med hänsyn till 
den tekniska utvecklingen. 
Förenkling av alltför detaljerade regler 
Förslag 23 
Förpliktelser som åläggs genom direktiven, och särskilt deras bilagor, bör inte vara onödigt 
detaljerade. En förpliktelse bör definieras genom hänvisning till en allmän beskrivning av 
de särskilda krav som en arbetsgivare måste ta hänsyn till, t.ex.: 
- säkra arbetsmetoder, 
- en säker och sund arbetsplats, 
- lämplig utbildning, 
- säkra arbetsredskap, 
- bestämmelser om skyddsutrustning, 
- etc. 
Detaljerade krav som närmare anger omfattningen av förpliktelserna bör lämnas, om möjligt 
i form av vägledningar för arbetsgivare eller rekommendationer till medlemsstaterna. 
Förslag 24 
Lagstiftning som påverkar arbetsmetoder, t.ex. manuella eller repetetiva arbeten, bör enbart 
övervägas då det gäller välkända risker för hälsa och säkerhet. 
Risker inom speciella verksamheter 
Förslag 25 
När en viss väldeftnierad och laglig verksamhet, såsom privat räddningstjänst eller anställda 
idrottsmän, omfattar en känd, oundviklig risk för en anställd, och då dennes hälsa och 
säkerhet inte kan garanteras på grundval av allmänna bestämmelser i gällande lagstiftning 
fastän arbetsgivaren har vidtagit alla lämpliga försiktighetsåtgärder mot de risker som 
sammanhänger med att verksamheten fortsätter, bör det övervägas att införa särskild 
kompletterande gemenskapslagstiftning för att klargöra rättigheter och skyldigheter för de 
berörda parterna. 
Ändring av befintlig arbetsutrustning 
Förslag 26 
Med hänsyn till i vilken ojämn omfattning överföringen av direktivet för arbetsutrustning 
(89/655/EEG) har skett i medlemsstaterna och de insatser som många av dem har gjort för 
att lindra de svårigheter som förorsakas av tidsfristen den 1 januari 1997 för uppfyllande 
av kraven beträffande tidigare arbetsutrustning, bör kommissionen omgående sammankalla 
de berörda parterna för att komma fram till gemensamma lösningar. Kostnaderna för 
13 
införandet av detta direktiv bör vägas mot de investeringar som skulle bli aktuella vid ett 
förnyande av arbetsutrustningen enligt normal omloppstid för investeringar. 
5. 
Politisk utveckling 
Förslag 1 
Den nya inställningen till miljölagstiftning, som betonar vikten av att ställa upp allmänna 
miljömålsättningar samtidigt som det står medlemsstaterna och särskilt industrin fritt att 
välja medel för genomförandet, bör fortsättas på ett kraftfullt sätt och bör vara grunden för 
enfullskalig och gradvis översyn av den befintliga miljölagstiftningen. 
Förslag 2 
Politiken bör i möjligaste mån utformas för att uppnå en erforderlig nivå av miljökvalitet 
med tanke på tillgänglig teknik, och väga kända utsläpp mot miljöns avrinningskapacitet och 
minsta möjliga läckage genom t.ex. okontrollerat avfall eller dolda utsläpp. 
Förslag 3 
När en betydande grad av harmonisering av de grundläggande miljönormerna är nödvändiga 
för att undvika snedvridningar av konkurrensen, bör även detta grunda sig på målsättningar 
snarare än på föreskrifter. 
Förslag 4 
Genomförandet av politiska åtgärder som syftar till breda miljömål bör i lämpliga fall 
inriktas på att omfatta hela kedjan för ämnena, med tyngdpunkt på intag, bearbetning, 
avfall, utsläpp samt förbrukning och avlägsnande av slutprodukten. 
Förslag 5 
Eftersom miljöpolitiken i ökad omfattning överflyttar ansvaret för genomförandet till den 
privata sektorn, behöver regeringarna utveckla nya metoder för att kontrollera att företagen 
uppfyller sina förpliktelser. 
Genomförande och upprätthållande 
Förslag 6 
Medlemsstatemas genomförande och upprätthållande av gemenskapens miljölagstiftning bör 
förstärkas. En särskild, kortfattad, årlig rapport bör offentliggöras av kommissionen inom 
det kommande året. 
Bedömning av inverkan på miljön - den ojämna bvgglokaliseringen 
Förslag 7 
Kommissionen bör överväga hur den skall försäkra att medlemsstaterna använder samma 
definition, eller närmast möjliga definition, av projekt som sannolikt kommer att få avsevärd 
inverkan på miljön och som därmed blir föremål för en utvärdering enligt direktivet för 
bedömning av inverkan på miljön (85/337/EEG). 
14 
Förslag 8 
Byggnads- och infrastrukturprojekt som erhåller anslag från gemenskapen bör, innan 
gemenskapens anslag utbetalas, visa att en tillfredsställande bedömning av inverkan på 
miljön har förberetts innan arbetet påbörjats. 
Lönsamhetsanalvs 
Förslag 9 
Förslagen bör inte framläggas om inte lönsamhetsanalysen har visat att åtgärden kan vara 
motiverad och att särskilda syften eller mål grundar sig på säkra lönsamhets- och 
vetenskapsanalyser. 
Förslag 10 
Till alla nya förslag bör bifogas en omsorgsfull analys av huruvida marknadsbaserade 
metoder kan användas för att uppnå samma mål. Om en marknadsbaserad inriktning är 
möjlig, bör alla avvikelser vara välgrundade. 
Definitioner 
Förslag 11 
Definitionerna bör vara så tydliga som möjligt och vara konsekventa direktiven emellan. För 
att underlätta denna process bör tidpunkterna för översyn av besläktade direktiv samordnas. 
Avfall 
Förslag 12 
I ramdirektivet om avfall, bör avfall omdefinieras som sådana ämnen som faller ur en 
produktions- eller tillverkningskedja. 
Förslag 13 
Ett tidsschema bör bestämmas och meddelas för en samtidig översikt av alla bestämmelser 
avseende avfall i syfte att konsolidera, förenkla och klargöra. 
Förslag 14 
Gemenskapen bör snabbt anta miniminormer för lippningsplatser för att minska 
handelshindren. 
Förslag 15 
Med tanke på problemen med att anpassa upparbetningskapaciteten till efterfrågan och att 
uppnå stordriftsfördelar vid återvinning, bör gemenskapen sträva efter att avlägsna konstlade 
nationella hinder för transport av avfall för återvinning. 
Förslag 16 
Politiken för produktavfall bör lägga större tonvikt på frivilliga överenskommelser. För att 
undvika konkurrensstörningar är det nödvändigt med en hög grad av harmonisering av 
politiken för produktavfall eller åtminstone ett ömsesidigt godkännande av nationella 
åtgärder. 
15 
Förslag 17 
Kommissionen bör ange villkor för när frivilliga överenskommelser inom området för 
avfallshantering är förenliga med EG:s konkurrenslagstiftning. 
Förslag 18 
Införandet av direktivet om förpackningar och förpackningsavfall (94/62/EG) bör ses över 
av kommissionen två år efter den tidpunkt då direktivet skall införas i nationell lag, för att 
utvärdera omfattningen av ömsesidiga erkännanden och för att rapportera eventuella 
särskilda problem. 
Vatten 
Förslag 19 
All lagstiftning rörande vattenkvalitet och utsläpp bör konsolideras, med hänsyn till 
växelverkan dem emellan (och andra rättsakter, t.ex. det föreslagna direktivet om integrerat 
förebyggande och kontroll av miljöförstöring). 
Förslag 20 
Med tanke på vikten av det föreslagna direktivet om integrerat förebyggande och kontroll 
av miljförstöring (IPPC) för gemenskapens framtida politik i vattenfrågan, är det viktigt att 
uttryckligen klargöra hur detta föreslagna direktiv kommer att påverka befintlig lagstiftning. 
Det är speciellt viktigt att undvika att lägga obefogade bördor på anläggningar som har 
mindre utsläpp och att lära från erfarenheterna från nationella integrerade program inom 
andra områden. Lämpliga metoder for styrning och verkställande bör tillförsäkras. 
Förslag 21 
Direktivet om dricksvatten (80/778/EEG) bör ändras i den riktning som planeras i 
kommissionens förslag om att stryka alla (40) vägledningsnivåer, ange värden på EV-nivå 
bara för sådana parametrar som är väsentliga för skyddet av allmänhetens hälsa och låta 
medlemsstaterna fastställa ytterligare parametrar för regional eller lokal försörjning och 
egna normer i fråga om de estetiska parametrarna (färg, smak, lukt). 
Förslag 22 
Tidsfristen för antagandet av direktivet om hanteringen av avloppsvatten i tätbebyggda 
områden (91/271/EEG) bör ses över. 
Övriga åtgärder 
Förslag 23 
Påtryckningarna om ett europeiskt register över avfallsutsläpp bör motstås. Det gäller för 
Europeiska miljöbyrån att bedöma hur det på bästa sätt går att insamla data och att upplysa 
de olika intresserade parterna. 
16 
6. Ytterligare områden av intresse 
Bioteknik 
Förslag 1 
Verksamheter för forskningsändamål bör inte begränsas till en viss nivå vad gäller 
odlingsvolym. Olika behandling grundad på icke-riskbedömning av verksamheter av 
administrativa skäl bör avskaffas (upphävande av paragraferna d) och e) i artikel 2 i direktiv 
90/219/EEG). 
Förslag 2 
Verksamhet som berör organismer utan risker för människan eller miljön bör undantas de 
administrativa förfarandena i direktiv 90/219/EEG. 
Förslag 3 
Det nuvarande förfarandet för lågriskgruppen, grupp I, bör ersättas av införandet av ett 
anmälningsförfarande utan någon väntetid. 
Förslag 4 
Förfarandena för godkännande av avsiktlig utsättning av genetiskt modifierade organismer 
(del B i direktiv 90/220/EEG) bör ändras så att ett enda godkännande är tillräckligt för en 
utsättning i flera led. För att släppa ut sådana produkter som innehåller genetiskt 
modifierade organismer på marknaden (del C i direktiv 90/220/EEG), bör principen "en 
dörr, en nyckel" tillämpas genom att vertikal lagstiftning införs. 
Förslag 5 
Kommissionen bör snarast möjligt lägga fram ett nytt förslag till rättsligt skydd för 
uppfinningar inom bioteknologi för att undvika att klyftan mellan lagstiftningssystemen för 
investeringar i EU och för de länder som är huvudkonkurrenter ökas ytterligare. 
Offentlig upphandling 
Förslag 6 
Då direktiv väljs som instrument, skall de överföras inom de angivna tidsfristerna. 
Förslag 7 
Omfattningen av de direktiv som är avsedda att underlätta tillgången till offentliga 
upphandlingar bör inte ändras genom nationella bestämmelser som direkt eller indirekt 
begränsar deras verkan. 
Förslag 8 
Gemenskapen bör överväga att ersätta direktiven med en uppsättning klart definierade 
principer, om nödvändigt stödd av en förordning för att undvika skillnader mellan 
medlemsstaterna och för att främja insynen. 
Förslag 9 
Medlemsstaterna bör säkra att de påföljder, som används vid överträdelse av gemenskapens 
bestämmelser om offentliga upphandlingar, är lika verksamma i hela gemenskapen. 
17 
Förs tag 10 
Samtidigt som principen om att anbuden skall offentliggöras i helhet bör stå kvar, bör det 
finnas mer omfattande möjligheter till nationella eller internationella 
underleverantörskontrakt för att ge små och medelstora företag möjlighet att delta. 
Byggprodukter 
Förs tag 11 
Inrättandet av harmoniserade europeiska normer för byggprodukter bör påskyndas. Till dess 
bör kommissionen lägga fram förslag till hur dessa mål bör uppnås, antingen genom aatt 
så snart som möjligt komplettera och inför översynen enligt artikel 23 i byggproduktdirektivet 
eller genom att tillåta tillverkare att sälja sina produkter i andra medlemsstater. 
Ursprungsregler 
Förslag 12 
Med hänsyn till de svårigheter som de olika ursprungsbestämmelserna har orsakat inom 
gemenskapen, bör kommissionen så snabbt som möjligt med gemenskapens handelsintressen 
i åtanke lägga fram konkreta förslag till förenkling av dessa bestämmelser enligt de linjer 
som fastställdes av Europeiska rådet i Essen . 
7' Små och medelstora företag 
Klargörande av de små och medelstora företagens intressen 
Förslag 1 
För att begränsa de kostnader och restriktioner för små och medelstora företag som den nya 
lagstiftningen innebär, bör gemenskapen förbättra omfattningen och tillämpningen av 
förfarandena för bedömning av tidigare effekter. Ett utökat samråd med representanter från 
små och medelstora företag krävs och lönsamhetsanalyser som inriktar sig på effekterna för 
tillväxten, sysselsättningen och konkurrenskraften, med särskild tanke på små och medelstora 
företag, bör rutinmässigt offentliggöras beträffande alla nya förslag. 
Förslag 2 
Gemenskapen bör anta ordningar för att fastställa effekterna av de ackumulerande bördor 
som lagstiftningen innebär för de små och medelstora företagen och bör säkerställa att 
denna analys i full utsträckning beaktas när nya specifika förslag övervägs. 
Medlemsstaternas roll 
Förslag 3 
Genom att använda sin befogenhet att utfärda rekommendationer och med stöd av 
systematisk forskning, bör gemenskapen i högre grad sprida kunskaper om bästa praxis som 
kan tillämpas för utvecklingen av små och medelstora företag med särskild inriktning både 
på överföring av gemenskapsdirektiv och nationell lagstiftning och administrativa rutiner. 
Spridningen av kunskap om god praxis skulle i synnerhet kunna gälla att inrätta 
informationskontor där små och medelstora företag på ett enda ställe kunde få all nödvändig 
information och där olika former för beslut, tillstånd och kontroll från offentliga myndigheter 
18 
som berör skapandet och utvecklingen av små och medelstora företag kunde sammanställas. 
Bolagslagstiftning 
Tillgång till kapital och krediter 
Förslag 4 
Det fl är de bolagsrättsdirektivet (78/660/EEG) bör ändras för att avsevärt kunna höja (med 
50-100%) trösklarna för förenklade redovisningar, begränsad uppgiftslämning eller 
utomstående revisioner. De allmänna kraven för uppgiftslämning bör också granskas noga 
för att försäkra att de innebär en lämplig avvägning mellan kostnaderna för små och 
medelstora företag och behovet av insyn i bolagens verksamhet. Fallet med GmbH & Co Kg 
bör prövas på nytt. 
Tillgång till den inre marknaden 
Förslag 5 
Gemenskapen bör utfärda rekommendationer för att säkerställa dels att den nationella 
lagstiftningen inte hindrar investeringar över gränserna och förvärv av små och medelstora 
företag, dels det fria tillhandahållandet av tjänster. 
Förslag 6 
Rådets förordning (EEG) nr 2137/85 om europeiska ekonomiska intressegrupperingar bör 
ändras för att kunna överföra denna företagsform till ett modernt rättsligt instrument för små 
och medelstora företag, vilket bidrar till att utveckla gruppmedlemmarnas ekonomiska 
verksamhet och förbättra deras resultat. Dessa ändringar bör minska eller ta bort befintliga 
restriktioner för medlemmarna eller själva gruppen utan att undergräva gemenskapens 
åtagande att säkra fri konkurrens. 
Förslag 7 
Gemenskapen bör införa förslag till nya direktiv för företagsformer med särskild betydelse 
för utvecklingen av små och medelstora företag. De kan innefatta stadgar för ett europeiskt 
litet eller medelstort företag. 
Förslag 8 
Gemenskapen bör ge enhetliga rekommendationer om bolagsrätten till medlemsstaterna för 
att främja utvecklingen av förenklad rättslig status för privata aktiebolag med begränsad 
ansvarighet. 
Statistik 
Förslag 9 
En kort uppehåll för ytterligare krav på statistik från EG bör meddelas under tiden som 
trösklar, stickprovsanvändning och undersökningsfrekvens ses över och ändras på lämpligt 
sätt. 
19 
Förslag 10 
Förfaranden bör utvecklas för att säkerställa att uppgiftslämnare och slutanvändare 
rådfrågas angående alla förslag till nya bestämmelser rörande EG-statistik samt att 
utvärderingar av effekterna förutses. 
Förslag 11 
Gemenskapen bör minska de bördor som den statistiska rapporteringen innebär för små och 
medelstora företag t.ex. genom att: 
uppnå en nära koordination av rapporteringen från INTMASTAT och V AT (moms), 
upphäva medlemsstaternas plikt att upprätta företagsregister, 
minska täckningen för strukturell'statistik av företagande, 
i större utsträckning använda stickprovsfekniker. 
Socialt och miljöinriktat skydd 
Förslag 12 
Tidsfristerna pr införandet av ny lagstiftning bör vara realistiska och grundas på en objektiv 
förståelse av vad som är ekonomiskt möjligt inom sektorn för små och medelstora företag. 
Förslag 13 
Medlemsstaterna bör uppmuntras att använda sina resurser för tillsyn och upprätthållande 
för att samarbeta med små ock medelstora företag i utvecklingen av effektiva förfaranden 
för att uppnå lämpliga skyddsstanamrder. 
Förslag 14 
Gemenskapen bör sprida kunskap om bästa praxis för små och medelstora företag, både 
mellan instanser för tiÊsym och upprätthållande och mellan de små ock medelstora företagen 
själva. 
20 

ISSN 1024-4506 
KOM(95) 288 slutlig 
DOKUMENT 
SV 06 08 04 
Katalognummer : CB-CO-95-308-SV-C 
ISBN 92-77-89882-8 
Byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer 
L-2985 Luxemburg 
2 4