SV Europeiska unionens officiella tidning C 229/5

RIKTLINJER FÖR GRANSKNING AV STATLIGT STÖD INOM SEKTORN FÖR FISKE OCH VATTENBRUK

(2004/C 229/03)

1. RÄTTSLIG GRUND OCH OMFATTNING

1.1 Föreskrifter för tillämpningen av de bestämmelser om statligt stöd som anges i artiklarna 87–89 i EG-fördraget när det gäller produktion av och handel med fiskeriprodukter ges i artikel 19.1 i rådets förordning (EG) nr 2792/1999 av den 17 december 1999 om föreskrifter och villkor för gemenskapens strukturstöd inom fiskerisektorn (1) och i artikel 32 i rådets förordning (EG) nr 104/2000 av den 17 december 1999 om den gemensamma organisationen av marknaden för fiskeri- och vattenbruksprodukter (2). För principen om statligt stöds oförenlighet med den gemensamma marknaden, som fastställs i artikel 87.1 i fördraget, gäller de undantag som anges i artikel 87.2 och 87.3. Det är inom ramen för de här riktlinjerna som kommissionen avser att administrera dessa undantag inom fiskerisektorn.

1.2 Dessa riktlinjer skall tillämpas på hela fiskerisektorn och gäller utnyttjandet av levande akvatiska resurser och vattenbruk tillsammans med produktionsmedel, beredning och saluföring av de resulterande produkterna, men med undantag för sportfiske och fritidsfiske som inte leder till försäljning av fiskeriprodukter. De berör alla åtgärder som utgör stöd i den mening som avses i artikel 87.1 i fördraget, inklusive varje åtgärd som kan medföra en ekonomisk fördel i vilken form som helst direkt eller indirekt finansierad från offentliga myndigheters budget (nationella, regionala, provinsiella, länsvisa eller lokala) eller av andra statliga medel. Följande är t.ex. att anse som stöd: kapitalöverföringar, lån med reducerad ränta, räntesubventioner, vissa statliga tillgångar i företagskapital, stöd som finansieras genom särskild uttaxering eller skatteliknande avgifter, stöd som beviljas i form av statlig säkerhet för banklån, minskning av eller undantag från avgifter eller skatter, inklusive accelererad nedskrivning och minskning av sociala avgifter.

2. SKYLDIGHETEN ATT ANMÄLA STATLIGT STÖD OCH UNDANTAG FRÅN DEN SKYLDIGHETEN

Kommissionen påminner medlemsstaterna om deras skyldighet att underrätta kommissionen om sina planer på att bevilja nytt stöd i enlighet med artikel 88.3 i fördraget och artikel 2 i rådets förordning (EG) nr 659/1999 av den 22 mars 1999 om tillämpningsföreskrifter för artikel 93 i EG-fördraget (3).

Enligt villkoren i punkterna 2.1 och 2.2 är dock vissa åtgärder undantagna från denna anmälningsskyldighet.

2.1 Enligt artikel 19.2 i förordning (EG) nr 2792/1999 gäller inte artiklarna 87, 88 och 89 i fördraget för obligatoriska ekonomiska bidrag från medlemsstaternas sida till åtgärder som medfinansieras av gemenskapen och som omfattas av de utvecklingsplaner som avses i artikel 3.3 i den förordningen och definieras i artikel 9 b i rådets förordning (EG) nr 1260/1999 av den 21 juni 1999 om allmänna bestämmelser för strukturfonderna (4), eller för vilka föreskrifter ges i artikel 5 i rådets förordning (EG) nr 2370/2002 av den 20 december 2002 om införande av en nödåtgärd från gemenskapen för skrotning av fiskefartyg (5). Följaktligen behöver medlemsstaterna inte anmäla sådant stöd till kommissionen. Dessa bidrag regleras inte av de här riktlinjerna. Enligt artikel 19.3 i förordning (EG) nr 2792/1999 skall dock åtgärder genom vilka medlemsstaterna tillhandahåller offentlig finansiering som är mer omfattande än enligt bestämmelserna i den förordningen eller i förordning (EG) nr 2370/2002 som gäller obligatoriska ekonomiska bidrag, enligt artikel 19.2 i förordning (EG) nr 2792/1999, anmälas till kommissionen som statligt stöd. Dessa åtgärder skall följa de här riktlinjerna. För att minska den administrativa börda som kan bli resultatet av att artikel 19.3 i förordning (EG) nr 2792/1999 tillämpas och för att underlätta utbetalningen av medel från gemenskapens strukturfonder har medlemsstaterna ett intresse av att tydligt skilja mellan de obligatoriska ekonomiska bidrag som de avser att bevilja för att medfinansiera gemenskapsåtgärder inom ramen för Fonden för fiskets utveckling (FFU) enligt artikel 19.2 i förordning (EG) nr 2792/1999, som inte behöver anmälas, och statligt stöd som kräver anmälan.

2.2 Medlemsstaterna behöver inte anmäla statligt stöd inom fiskerisektorn som uppfyller villkoren i de förordningar om gruppundantag som kommissionen har antagit som en följd av artikel 1 i rådets förordning (EG) nr 994/98 av den 7 maj 1998 om tillämpningen av artiklarna 92 och 93 i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen på vissa slag av övergripande statligt stöd (6). Sådana stöd inbegriper — stöd som uppfyller villkoren i kommissionens förordning (EG) nr 1595/2004 av den 8 september 2004 om tillämpningen av artiklarna 87 och 88 i EG-fördraget på statligt stöd till små och medelstora företag som är verksamma inom produktion, beredning och saluföring av fiskeriprodukter (7), — stöd för utbildning enligt villkoren i kommissionens förordning (EG) nr 68/2001 av den 12 januari 2001 om tillämpningen av artiklarna 87 och 88 i EG-fördraget på stöd till utbildning (8), — stöd för forskning som uppfyller de villkor som anges i kommissionens förordning (EG) nr 70/2001 av den 12 januari 2001 om tillämpningen av artiklarna 87 och 88 i EG-fördraget på statligt stöd till små och medelstora företag (9), — sysselsättningsstöd enligt villkoren i kommissionens förordning (EG) nr 2204/2002 av den 12 december 2002 om tillämpningen av artiklarna 87 och 88 i EG-fördraget på statligt sysselsättningsstöd (10), — stöd som uppfyller villkoren i varje framtida förordning som antas av kommissionen som en följd av artikel 1 i förordning (EG) nr 994/98 och som är giltig inom fiskerisektorn.

2.3 Kommissionens förordning (EG) nr 69/2001 av den 12 januari 2001 om tillämpningen av artiklarna 87 och 88 i EG-fördraget på stöd av mindre betydelse (11) gäller inte för fiskeriområdet.

3. PRINCIPER

3.1 Inom fiskerisektorn syftar gemenskapens politik, liksom inom andra ekonomiska sektorer, till att förhindra snedvridning av konkurrensen på den inre marknaden. Statligt stöd inom fiskerisektorn är berättigat endast om det är förenligt med målen för konkurrenspolitiken och för den gemensamma fiskeripolitiken enligt de här riktlinjerna och särskilt enligt rådets förordning (EG) nr 2371/2002 av den 20 december 2002 om bevarande och hållbart utnyttjande av fiskeresurserna inom ramen för den gemensamma fiskeripolitiken (12) och förordningarna (EG) nr 2792/1999 och (EG) nr 104/2000.

3.2 Det är viktigt att säkerställa förenlighet och samordning mellan gemenskapens politikområden när det gäller kontrollen av statligt stöd och när det gäller användningen av strukturfonderna inom ramen för den gemensamma fiskeripolitiken. I den utsträckning som åtgärder berättigar till gemenskapsfinansiering kommer de att vara berättigade till statligt stöd endast om de uppfyller de kriterier som anges i förordning (EG) nr 2792/1999. Inte i något fall får det finansiella deltagandet uttryckt som en procentsats av de stödberättigande kostnaderna i stödekvivalenter överskrida den totala nivå på nationella bidrag och gemenskapsbidrag som fastställs i bilaga IV till den förordningen. Kommissionen kommer att bedöma stöd för åtgärder som inte täcks av de här riktlinjerna eller av förordning (EG) nr 1595/2004 från fall till fall med hänsyn till de principer som avses i artiklarna 87, 88 och 89 i fördraget och i den gemensamma fiskeripolitiken.

3.3 Det är viktigt att stöd inte beviljas om det inte är förenligt med gemenskapslagstiftningen, och särskilt med den gemensamma fiskeripolitiken. Statligt stöd får därför endast anses förenligt om medlemsstaten, innan stöd beviljas kontrollerar att de finansierade åtgärderna och deras effekter uppfyller kraven i gemenskapslagstiftningen. Under stödperioden måste medlemsstaterna kontrollera att stödmottagarna följer reglerna i den gemensamma fiskeripolitiken. Om det under stödperioden visar sig att förmånstagaren inte följer den gemensamma fiskeripolitikens bestämmelser måste stödet återbetalas i proportion till hur allvarlig överträdelsen är.

3.4 För att säkerställa att stödet är nödvändigt och fungerar som ett incitament för att utveckla en viss verksamhet får stöd för verksamhet som stödmottagaren även skulle bedriva på rena marknadsvillkor inte anses förenligt med den gemensamma marknaden. Inget stöd får beviljas för verksamhet som redan har genomförts av stödmottagaren.

3.5 Statligt stöd får inte ha skyddande verkan: det skall tjäna syftet att främja rationalisering och effektivitet i produktion och saluföring av fiskeriprodukter. Varje form av sådant stöd måste leda till varaktiga förbättringar på ett sådant sätt att fiskesektorn kan utvecklas endast med intäkter från marknaden.

3.6 Statligt stöd för export av eller handel med fiskeprodukter inom gemenskapen är oförenligt med den gemensamma marknaden.

3.7 Statligt stöd, som beviljas utan krav på mottagarna att det ska tjäna den gemensamma fiskeripolitikens syften och som är avsett att förbättra företagens situation och öka deras likviditet eller som beräknas på den producerade eller saluförda kvantiteten, produktpriser, producerade enheter eller produktionsmedel och som har till effekt att reducera mottagarens produktionskostnader eller förbättra mottagarens inkomster, är driftsstöd som är oförenligt med den gemensamma marknaden. Kommissionen avser att strängt tillämpa denna regel på allt driftsstöd, inklusive stöd i form av skattelättnader eller lägre avgifter till socialförsäkrings- eller arbetslöshetsförsäkringssystem.

3.8 I öppenhetens intresse får inget statligt stöd av kommissionen förklaras vara förenligt om den berörda medlemsstaten inte har anmält det totala stödbeloppet per åtgärd och stödnivån. Enligt kommissionens fasta praxis bör tröskelvärden normalt uttryckas som stödnivåer i förhållande till en uppsättning bidragsberättigande kostnader snarare än som maximala stödbelopp. Det tas emellertid hänsyn till alla faktorer som gör det möjligt att bedöma den reella fördelen för mottagaren. Den kumulerade effekten för stödmottagaren av alla åtgärder som innehåller ett bidrag som beviljas av offentliga myndigheter enligt gemenskapslagstiftning eller nationella, regionala eller lokala författningar, särskilt sådana som är ägnade att främja regional ekonomisk utveckling, tas i beaktande vid bedömningen av statliga stödordningar.

3.9 Riktlinjerna för nationellt regionalt stöd (13) gäller inte inom den här sektorn. De delar av regionala stödordningar som berör fiskerisektorn kommer att granskas på grundval av de här riktlinjerna.

3.10 Stöd för sådana åtgärder som omfattas av förordning (EG) nr 1595/2004 men som är avsedda att gynna andra företag än små och medelstora företag eller som överskrider de tröskelvärden som fastställs i artikel 1.3 i den förordningen, kommer att bedömas på grundval av de här riktlinjerna och de kriterier som fastställs för varje kategori av åtgärder i artiklarna 4–13 i den förordningen.

4. STÖD SOM KAN FÖRKLARAS FÖRENLIGT

4.1 Stöd som omfattas av vissa övergripande riktlinjer

4.1.1 Stöd för miljöskydd kommer att bedömas i enlighet med Gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till skydd för miljön (14). Förutom kraven i de riktlinjerna kommer statligt stöd till skydd för miljön inte att förklaras vara förenligt om det berör ett fartygs kapacitet eller tjänar till att öka effektiviteten i dess fiskeredskap.

4.1.2 Statligt stöd som syftar till att undsätta och omstrukturera företag i svårigheter kommer att bedömas i enlighet med Gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till undsättning och omstrukturering av företag i svårigheter (15). Förutom kraven i de riktlinjerna får statligt stöd som syftar till omstrukturering av företag vars verksamhet inbegriper fiske till sjöss beviljas endast om och när en tillämplig plan har lämnats in till kommissionen för att minska flottans kapacitet utöver vad som är obligatoriskt enligt gemenskapslagstiftningen.

4.2 Stöd för definitiv uppläggning av fiskefartyg genom att de förs över till tredjeländer

Stöd för definitiv uppläggning av fiskefartyg genom att de förs över till tredjeländer, som inte är kopplat till inköp eller nybyggnad av fartyg, är förenligt med den gemensamma marknaden under förutsättning att det uppfyller kraven i förordning (EG) nr 2792/1999 för berättigande till gemenskapsstöd, i synnerhet artikel 7.3 b, 7.5 b och c och artikel 8 i den förordningen och punkterna 1.1 och 1.2 i bilaga III till samma förordning.

I enlighet med artikel 11.3 i förordning (EG) nr 2371/2002, kommer utträde ur flottan med offentligt stöd att tillåtas endast om fiskelicensen enligt rådets förordning (EG) nr 3690/93 av den 20 december 1993 om ett gemenskapssystem för fastställande av bestämmelser om vilka uppgifter som minst måste ingå i fiskelicenser (16) och, i förekommande fall, fisketillstånden enligt relevanta förordningar, har dragits in.

4.3 Stöd för tillfälligt upphörande av fiskeverksamhet

4.3.1 Stöd för tillfälligt upphörande av fiskeverksamhet kan bedömas vara förenligt om villkoren i artikel 16 i förordning (EG) nr 2792/1999 är uppfyllda. Vid tillfälligt upphörande av fiskeverksamheten inom ramen för en återhämtningsplan eller en förvaltningsplan får statligt stöd förklaras vara förenligt endast om planen har antagits enligt artikel 5 eller 6 i förordning (EG) nr 2371/2002. Vid tillfälligt upphörande av fiskeverksamheten inom ramen för en nödåtgärd får statligt stöd förklaras vara förenligt endast om åtgärden har beslutats av kommissionen i enlighet med artikel 7 i förordning (EG) nr 2371/2002 eller med artikel 45.1 i rådets förordning (EG) nr 850/98 av den 30 mars 1998 för bevarande av fiskeresurserna genom tekniska åtgärder för skydd av unga exemplar av marina organismer (17) eller av en eller flera medlemsstater enligt antingen artikel 8 i förordning (EG) nr 2371/2002 eller artikel 45.2 i förordning (EG) nr 850/98.

4.3.2 I enlighet med artikel 12.6 i förordning (EG) nr 2792/1999 skall åtföljande sociala åtgärder för besättningsmedlemmar på berörda fiskefartyg kunna bedömas vara förenliga för att underlätta tillfälligt upphörande av fiskeverksamhet inom ramen för planer för skydd av akvatiska resurser. Beslut om upphörandet skall fattas av en medlemsstat enligt artikel 8, 9 eller 10 i förordning (EG) nr 2371/2002, artikel 46 i förordning (EG) nr 850/98, eller artikel 13 i rådets förordning (EG) nr 88/98 av den 18 december 1997 om fastställande av vissa tekniska åtgärder för bevarande av fiskeresurserna i Östersjön, Bälten och Öresund (18) eller enligt artikel 1.3 i rådets förordning (EG) nr 1626/94 av den 27 juni 1994 om vissa tekniska åtgärder för bevarande av fiskeresurserna i Medelhavet (19). Planerna för skydd av akvatiska resurser skall, utöver tillfälligt upphörande av fiskeverksamhet, inbegripa effektiva åtgärder avsedda att minska fiskedödligheten, t.ex. genom permanent minskning av fiskekapaciteten eller genom beslut om tekniska åtgärder. Planerna skall anmälas till kommissionen och innehålla noggrant angivna och mätbara mål och en tidsplan. Kommissionen kommer utan dröjsmål att begära yttrande över planerna av den vetenskapliga, tekniska och ekonomiska kommitté (STECF) som inrättas enligt artikel 33.1 i förordning (EG) nr 2371/2002. Belägg för planernas sociala effekter och motiveringar för speciella åtgärder som går längre än den normala ordningen när det gäller social trygghet skall företes. Besättningsmedlemmar är endast sådana personer som har som sin huvudsakliga yrkesverksamhet ombord på ett fiskefartyg som bedriver fiske. Stöd till fartygsägare kommer inte att beviljas, utom i de fall där det handlar om fartygsägare vars huvudsysselsättning är att arbeta ombord på sina fartyg. Vetenskapliga, och där det är nödvändigt, ekonomiska motiveringar för sådant stöd måste åtfölja anmälan av åtgärden till kommissionen. Åtgärderna får inte gå utöver vad som är ytterst nödvändigt för att uppnå målet med stödet och de måste ha en begränsad varaktighet. Överkompensation skall undvikas. Ersättning som beviljas av en medlemsstat får ha en varaktighet av ett år och får förlängas med ytterligare ett år.

4.3.3 Statligt stöd som avses i punkterna 4.3.1. och 4.3.2. får endast ersätta delar av det inkomstbortfall som hör samman med det tillfälliga upphörandet.

4.3.4 Stöd som inrättas av en medlemsstat för att begränsa fiskeverksamhet för att minska fiskeansträngningen enligt artikel 16.2 i förordning (EG) nr 2371/2002 är inte tillåtet.

4.4. Stöd till investeringar i flottan

4.4.1 Stöd till förnyelse av fiskeflottan får anses vara förenligt med den gemensamma marknaden i enlighet med villkoren i artiklarna 9 och 10 i förordning (EG) nr 2792/1999 och enligt punkt 1.3 i bilaga III till samma förordning under förutsättning att det totala statliga stödet uttryckt i stödekvivalenter inte överskrider den totalnivå för nationellt stöd och gemenskapsstöd som fastställs i bilaga IV till den förordningen. Stöd får inte beviljas till skeppsvarv för nybyggnad av gemenskapsfiskefartyg. Stöd till skeppsvarv för byggnad, reparation eller omställning av tredjelands fiskefartyg regleras i Rambestämmelser för statligt stöd till varvsindustrin (20).

4.4.2 Stöd för modernisering och utrustning av fiskeflottan får anses förenligt med den gemensamma marknaden i enlighet med villkoren i artiklarna 9 och 10 i förordning (EG) nr 2792/1999 och punkt 1.4 i bilaga III till samma förordning under förutsättning att det totala statliga stödet uttryckt i stödekvivalenter inte överskrider den totalnivå för nationellt stöd och gemenskapsstöd som fastställs i bilaga IV till den förordningen.

4.4.3 Stöd som avses i punkterna 4.4.1 och 4.4.2 får beviljas endast om de bestämmelser är uppfyllda som anges i artikel 13 i förordning (EG) nr 2371/2002, i kommissionens förordning (EG) nr 1438/2003 av den 12 augusti 2003 om genomförandebestämmelser för gemenskapens flottpolitik enligt definitionen i kapitel III i rådets förordning (EG) nr 2371/2002 (21), och i förekommande fall, i rådets förordning (EG) nr 639/2004 av den 30 mars 2004 om förvaltning av fiskeflottor som är registrerade i gemenskapens yttersta randområden (22).

4.4.4 Stöd för inköp av begagnade fiskefartyg skall anses vara förenligt med den gemensamma marknaden endast om det uppfyller bestämmelserna i artikel 12.3 d och 12.4 f i förordning (EG) nr 2792/1999.

4.4.5 Statligt stöd för investeringar i fiskeflottan kommer inte att anses vara förenligt med den gemensamma marknaden och får inte beviljas av en medlemsstat för åtgärder i anslutning till vilka avstängning av finansieringsstöd från gemenskapen har ägt rum i enlighet med artikel 16.1 i förordning (EG) nr 2371/2002.

4.5 Socioekonomiska åtgärder

Inkomststöd till anställda i fiskeri- och vattenbrukssektorerna och till anställda i beredning och saluföring av fiskeri- och vattenbruksprodukter får anses förenligt med den gemensamma marknaden under förutsättning att det utgör en del av socioekonomiska stödåtgärder för att ersätta inkomstförluster som hör samman med åtgärder för att uppnå anpassning av kapaciteten enligt artikel 11.1 i förordning (EG) nr 2371/2002. Sådant stöd kommer att bedömas från fall till fall enligt de principer som anges i punkt 3. Vid fall av tillfälligt upphörande av fiskeverksamhet gäller punkt 4.3.

4.6 Stöd för att kompensera för skador orsakade av naturkatastrofer eller exceptionella händelser

Enligt artikel 87.2 b i fördraget skall stöd för att kompensera för skador som uppstått genom naturkatastrofer eller exceptionella händelser anses vara förenliga med den gemensamma marknaden.

För att sådana stöd skall anses vara förenliga med den gemensamma marknaden måste nivån på de skador som uppstått genom naturkatastrofer eller exceptionella händelser uppgå till minst 20 % av den genomsnittliga omsättningen för det berörda företaget under de föregående tre åren i mål 1-områden enligt definitionen i artikel 3 i förordning (EG) nr 1260/1999 och inklusive alla de områden som anges i artikel 6.1 i den förordningen, och 30 % i övriga områden.

När det väl har slagits fast att en naturkatastrof eller en exceptionell händelse har inträffat är stöd på högst 100 % för att täcka kostnaderna för materiella skador tillåtet. Ersättningen skall beräknas för den individuelle stödmottagaren och överkompensation skall undvikas. Belopp som har tagits emot från en försäkring eller normala kostnader som skall bäras av mottagaren skall dras ifrån. Skador som skulle kunna täckas av ett normalt kommersiellt försäkringsavtal eller utgör en normal företagarrisk är inte stödberättigande.

Allt stöd måste dock beviljas inom tre år efter den händelse till vilken det är knutet.

4.7 De yttersta randområdena

I de fall där gemenskapslagstiftningen särskilt handlar om de yttersta randområdena, vilket är fallet med bestämmelserna i bilaga IV till förordning (EG) nr 2792/1999 om stödnivåer för investeringar i fiskerisektorn, kommer kommissionen att förklara att stöd till fiskerisektorn i dessa områden är förenligt med den gemensamma marknaden endast om det uppfyller kraven i de bestämmelserna. I fråga om åtgärder, för vilka inga särskilda bestämmelser för de yttersta randområdena föreligger, kommer stöd utformat för att tillgodose behoven i de yttersta randområdena att bedömas från fall till fall och med beaktande av dessa områdens särdrag som anges i artikel 299.2 i fördraget å ena sidan och den potentiella effekten av åtgärderna på konkurrensen i de områdena och i andra delar av gemenskapen å den andra.

4.8 Stöd som finansieras genom skatteliknande avgifter

Stödordningar som finansieras genom speciella avgifter, särskilt skatteliknande avgifter, som läggs på vissa fiskeri- och vattenbruksprodukter oberoende av deras ursprung, får anses vara förenliga med den gemensamma marknaden om stödordningarna gynnar både inhemska och importerade produkter och om stödet som sådant uppfyller villkoren i de här riktlinjerna.

5. PROCEDURFRÅGOR

Kommissionen påminner om att bestämmelserna i förordning (EG) nr 659/1999 och tillämpningsföreskrifterna för dessa gäller.

Medlemsstaterna är i synnerhet skyldiga att, i de fall där kommissionen har fattat ett negativt beslut om ett stöd som har beviljats utan att det har anmälts till eller godkänts av kommissionen, återkräva stödet med ränta från stödmottagaren enligt de villkor som anges i artikel 14 i förordning (EG) nr 659/1999.

För att skynda på granskningen av stödåtgärder uppmanas medlemsstaterna att fylla i formulären i del I och del III.14 i bilaga I till kommissionens förordning (EG) nr 794/2004 av den 21 april 2004 om genomförande av rådets förordning (EG) nr 659/1999 om tillämpningsföreskrifter för artikel 93 i EG-fördraget (23).

5.1 Förnyad anmälan och årlig rapport

För att kommissionen skall kunna fullgöra sin uppgift att fortlöpande övervaka alla de stödordningar som förekommer i medlemsstaterna, skall medlemsstaterna göra förnyad anmälan till kommissionen av stadigvarande stödordningar senast två månader före tioårsdagen av det datum då de trädde i kraft.

I artikel 21 i förordning (EG) nr 659/1999 föreskrivs att medlemsstaterna skall ge in årliga rapporter till kommissionen om alla befintliga stödordningar för vilka ingen särskild rapporteringsskyldighet har föreskrivits i ett villkorligt beslut. Individuella stöd som beviljats utanför en godkänd stödordning skall inkluderas i dessa rapporter. Den årliga rapporten skall innehålla all relevant information enligt det formulär som återfinns i bilaga III C till förordning (EG) nr 794/2004.

5.2 Förslag till lämpliga åtgärder

De här riktlinjerna ersätter de tidigare riktlinjerna för granskning av statligt stöd inom sektorn för fiske och vattenbruk (24) som ett resultat av utvecklingen av den gemensamma fiskeripolitiken, särskilt genom antagandet av förordning (EG) nr 2369/2002 om ändring av förordning (EG) nr 2792/1999 och genom antagandet av förordning (EG) nr 2371/2002 och förordning (EG) nr 1595/2004.

Kommissionen kommer att ändra de här riktlinjerna om och när erfarenheter har vunnits av reguljär granskning av statliga stöd och mot bakgrund av utvecklingen av den gemensamma fiskeripolitiken.

Kommissionen föreslår i enlighet med artikel 88.1 i fördraget och artikel 18 i förordning (EG) nr 659/1999 att medlemsstaterna skall ändra sina befintliga stödordningar för stöd inom fiskerisektorn så att dessa senast den 1 januari 2005 är förenliga med de här riktlinjerna.

Medlemsstaterna uppmanas att skriftligen bekräfta att de godtar dessa förslag till åtgärder senast den 15 november 2004.

Om en medlemsstat inte har inkommit med en skriftlig bekräftelse senast detta datum och om den inte skriftligen har angivit att den inte instämmer, kommer kommissionen att anse att den berörda medlemsstaten har godtagit dessa förslag.

Om en medlemsstat inte godtar förslagen i deras helhet eller delar av dessa senast den 15 november 2004, kommer kommissionen att vidta åtgärder i enlighet med artikel 19.2 i förordning (EG) nr 659/1999.

5.3 Datum för tillämpning

Kommissionen kommer att tillämpa dessa riktlinjer från och med den 1 november 2004 på alla stödanmälningar som görs det datumet eller senare.

Ett ”olagligt stöd” i den mening som avses i artikel 1 f i förordning (EG) nr 659/1999 kommer att bedömas i enlighet med de riktlinjer som var i kraft vid den tidpunkt då det beslutsdokument trädde i kraft enligt vilket stödet har inrättats.

Hänvisningar i dessa riktlinjer till gemenskapslagstiftning eller till kommissionens riktlinjer skall tolkas som att de innefattar en hänvisning till varje förändring i det regelverket efter den 1 november 2004.

(1) EGT L 337, 30.12.1999, s. 10. Förordningen senast ändrad genom förordning (EG) nr 2369/2002 (EGT L 358, 31.12.2002, s. 49).

(2) EGT L 17, 21.1.2000, s. 22. Förordningen ändrad genom 2003 års anslutningsakt.

(3) EGT L 83, 27.3.1999, s. 1. Förordningen ändrad genom 2003 års anslutningsakt.

(4) EGT L 161, 26.6.1999, s. 1. Förordningen senast ändrad 2003 års anslutningsakt.

(5) EGT L 358, 31.12.2002, s. 57.

(6) EGT L 142, 14.5.1998, s. 1.

(7) EUT L 291, 14.9.2004.

(8) EGT L 10, 13.1.2001, s. 20. Förordningen ändrad genom förordning (EG) nr 363/2004 (EUT L 63, 28.2.2004, s. 20).

(9) EGT L 10, 13.1.2001, s. 33. Förordningen ändrad genom förordning (EG) nr 364/2004 (EUT L 63, 28.2.2004, s. 22).

(10) EGT L 337, 13.12.2002, s. 3.

(11) EGT L 10, 13.1.2001, s. 30.

(12) EGT L 358, 31.12.2002, s. 59.

(13) EGT C 74, 10.3.1998, s. 9. Ändrade genom ändring av riktlinjerna om statligt stöd för regionala ändamål (EGT C 258, 9.9.2000, s. 5).

(14) EGT C 37, 3.2.2001, s. 3.

(15) EGT C 288, 9.10.1999, s. 2.

(16) EGT L 341, 31.12.1993, s. 93.

(17) EGT L 125, 27.4.1998, s. 1. Förordningen senast ändrad genom förordning (EG) nr 602/2004 (EUT L 97, 1.4.2004, s. 30).

(18) EGT L 9, 15.1.1998, s. 1. Förordningen senast ändrad genom förordning (EG) nr 812/2004 (EUT L 150, 30.4.2004, s. 12).

(19) EGT L 171, 6.7.1994, s. 1. Förordningen senast ändrad genom förordning (EG) nr 813/2004 (EUT L 150, 30.4.2004, s. 32).

(20) EUT C 317, 30.12.2003, s. 11.

(21) EUT L 204, 13.8.2003, s 21. Förordningen ändrad genom förordning (EG) nr 916/2004 (EUT L 163, 30.4.2004, s. 81).

(22) EUT L 102, 7.4.2004, s. 9.

(23) EUT L 140, 30.4.2004, s. 1.

(24) EGT C 19, 20.1.2001, s. 7.