C 86/126

P8_TA(2016)0279

En öppen, effektiv och oberoende EU-förvaltning

Europaparlamentets resolution av den 9 juni 2016 om en öppen, effektiv och oberoende EU-förvaltning (2016/2610(RSP))

(2018/C 086/19)

Europaparlamentet utfärdar denna resolution

(1) EUT C 440, 30.12.2015, s. 17.

Förslag till

EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING

för en öppen, effektiv och oberoende administration för europeiska unionen

EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 298,

med beaktande av Europeiska kommissionens förslag,

efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de nationella parlamenten,

i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet, och

av följande skäl:

(1) I takt med att Europeiska unionens behörighet utvecklas kommer medborgarna i allt högre grad i kontakt med unionens institutioner, organ och byråer, men deras processuella rättigheter är inte alltid tillräckligt skyddade.

(2) I en union som följer rättsstatsprincipen är det nödvändigt att se till att processuella rättigheter och skyldigheter alltid är tillräckligt klart avgränsade, utvecklade och respekterade. Medborgarna har rätt att förvänta sig en hög nivå av öppenhet, effektivitet, snabb behandling och lyhördhet från unionens institutioner, organ och byråer. Medborgarna har också rätt till tillräcklig information om möjligheterna att vidta ytterligare åtgärder i ärendet.

(3) De befintliga reglerna och principerna om god förvaltning är spridda över en mängd områden: primärrätten, sekundärrätten, rättspraxis från Europeiska unionens domstol, icke-bindande lagstiftning och ensidiga åtaganden av EU-institutionerna.

(4) Under åren har unionen utvecklat ett stort antal sektorsspecifika förvaltningsprocesser, i form av både bindande bestämmelser och icke-bindande lagstiftning, utan att nödvändigtvis ta hänsyn till systemets övergripande samstämdhet. Denna komplexa mängd förfaranden har lett till luckor och bristande överensstämmelse i dessa förfaranden.

(5) EU saknar en enhetlig och omfattande uppsättning kodifierade förvaltningsrättsliga regler, vilket gör det svårt för medborgarna att förstå sina administrativa rättigheter enligt unionsrätten.

(6) I april 2000 lade Europeiska ombudsmannen fram ett förslag till en kodex för god förvaltningssed för institutionerna, i tron att samma kodex skulle gälla för EU:s samtliga institutioner, organ och byråer.

(7) I sin resolution av den 6 september 2001 godkände parlamentet Europeiska ombudsmannens förslag till kodex med de ändringar som gjordes och uppmanade kommissionen att lägga fram ett förslag till förordning med en kodex för god förvaltning på grundval av artikel 308 i fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen.

(8) De interna regler för god förvaltningssed som därefter har antagits av de olika institutionerna, huvudsakligen baserade på ombudsmannens kodex, har en begränsad effekt, och de är varken enhetliga eller rättsligt bindande.

(9) Genom Lissabonfördragets ikraftträdande fick unionen en rättslig grund för antagandet av en förvaltningsprocessförordning. I artikel 298 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (nedan kallat EUF-fördraget) föreskrivs att förordningar kan antas för att se till att unionens institutioner, organ och byråer stöder sig på en öppen, effektiv och oberoende europeisk förvaltning när de fullgör sina uppgifter. Genom Lissabonfördragets ikraftträdande fick också Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna (nedan kallad stadgan) samma rättsverkan som fördragen.

(10) Rätten till god förvaltning fastställs i artikel 41 avdelning V (Medborgarnas rättigheter) i stadgan, som föreskriver att var och en har rätt att få sina angelägenheter behandlade opartiskt, rättvist och inom skälig tid av unionens institutioner, organ och byråer. I artikel 41 i stadgan anges dessutom, på ett icke uttömmande sätt, några av de element som ingår i definitionen av rätten till god förvaltning, bland annat rätten att bli hörd, rätten för var och en att ha tillgång till akter som berör dem, rätten till att förvaltningen motiverar sina beslut och möjligheten att få ersättning för skador som har orsakats av unionens institutioner eller dess tjänstemän under deras tjänsteutövning, samt språkrättigheter.

(11) En effektiv unionsförvaltning är väsentlig för allmänintresset. Både för många och för få regler och förfaranden kan leda till administrativa missförhållanden, som också kan orsakas av motstridiga, oförenliga eller oklara regler och förfaranden.

(12) Rätt strukturerade och konsekventa förvaltningsprocesser främjar både en effektiv förvaltning och ett lämpligt genomförande av rätten till god förvaltning, som garanteras som allmän princip i unionsrätten och enligt artikel 41 i stadgan.

(13) I sin resolution av den 15 januari 2013 efterlyste Europaparlamentet antagandet av en förordning om en europeisk förvaltningsprocesslag för att garantera rätten till god förvaltning genom en öppen, effektiv och oberoende europeisk förvaltning. Gemensamma förvaltningsprocessregler för unionens institutioner, organ och byråer bör öka rättssäkerheten, fylla luckorna i unionens rättssystem och därmed bidra till att rättsstatsprincipen följs.

(14) Syftet med denna förordning är att fastställa processregler för unionsförvaltningens förvaltningsverksamhet. Dessa processregler är avsedda att säkerställa både en öppen, effektiv och oberoende förvaltning och ett lämpligt genomförande av rätten till god förvaltning.

(15) I linje med artikel 298 i EUF-fördraget bör denna förordning inte gälla medlemsstaternas förvaltningar. Dessutom bör denna förordning inte gälla lagstiftningsförfaranden, domstolsförfaranden och förfaranden som leder till antagandet av icke-lagstiftningsakter som direkt grundar sig på fördragen, delegerade akter eller genomförandeakter.

(16) Denna förordning bör gälla unionsförvaltningen utan att det påverkar tillämpningen av andra unionsrättsakter som föreskriver särskilda förvaltningsprocessregler. De sektorsspecifika förvaltningsprocesserna är dock inte helt enhetliga och fullständiga. För att säkerställa en övergripande samstämdhet i unionsförvaltningens förvaltningsverksamhet och full respekt för rätten till god förvaltning bör därför rättsakter som föreskriver särskilda förvaltningsprocessregler tolkas i enlighet med denna förordning och luckorna i dessa rättsakter fyllas genom tillämpliga bestämmelser i denna förordning. Denna förordning fastställer rättigheter och skyldigheter som standardregel för alla förvaltningsprocesser enligt unionsrätten och minskar därmed fragmenteringen av de tillämpliga processreglerna på grund av sektorsspecifik lagstiftning.

(17) Syftet med de förvaltningsprocessregler som fastställs i denna förordning är att genomföra de principer om god förvaltning som, mot bakgrund av rättspraxis från Europeiska unionens domstol, anges i en mängd rättskällor. Dessa principer fastställs nedan, och deras utformning bör vara vägledande för tolkningen av bestämmelserna i denna förordning.

(18) Rättsstatsprincipen, som anges i artikel 2 i fördraget om Europeiska unionen (nedan kallat EU-fördraget), är ett av unionens centrala värden. I enlighet med denna princip ska alla unionens åtgärder bygga på fördragen i överensstämmelse med principen om tilldelade befogenheter. Enligt legalitetsprincipen, som är en naturlig följd av rättsstatsprincipen, ska dessutom unionsförvaltningens verksamhet vara fullt förenlig med lagstiftningen.

(19) Alla unionens rättsakter måste följa proportionalitetsprincipen. Det innebär att alla unionsförvaltningens åtgärder måste vara ändamålsenliga och nödvändiga för att uppnå de legitima mål som eftersträvas med åtgärderna i fråga. När det finns flera ändamålsenliga åtgärder att välja mellan ska den åtgärd väljas som är minst betungande, och de avgifter som förvaltningen tar ut får inte vara orimliga i förhållande till de eftersträvade målen.

(20) Rätten till god förvaltning kräver att unionsförvaltningens förvaltningsbeslut antas i enlighet med förvaltningsprocesser som garanterar opartiskhet, rättvis behandling och skyndsamhet.

(21) Rätten till god förvaltning kräver att alla beslut att inleda en förvaltningsprocess delges parterna, och att parterna får den information som de behöver för att utöva sina rättigheter under förvaltningsprocessen. I vederbörligen motiverade undantagsfall då det är i allmänhetens intresse får unionsförvaltningen skjuta upp eller utelämna delgivningen.

(22) Om förvaltningsprocessen inleds på begäran av en part innebär rätten till god förvaltning att unionsförvaltningen skriftligen måste bekräfta mottagandet av ansökan. Mottagningsbekräftelsen bör innehålla de uppgifter som krävs för att parten ska kunna utöva sin rätt till försvar under förvaltningsprocessen. Unionsförvaltningen bör dock ha rätt att avslå meningslösa eller ogrundade ansökningar, eftersom de kan äventyra förvaltningens effektivitet.

(23) Med tanke på rättssäkerheten bör en förvaltningsprocess inledas inom skälig tid efter det att händelsen har inträffat. Därför bör denna förordning innehålla bestämmelser om en tidsfrist.

(24) Rätten till god förvaltning kräver att unionsförvaltningen tillämpar ett aktsamhetskrav, som ålägger förvaltningen att på ett noggrant och opartiskt sätt fastställa och granska alla relevanta faktiska och rättsliga omständigheter i ett ärende, med beaktande av alla relevanta intressen, i varje skede av processen. I detta syfte bör unionsförvaltningen ha rätt att höra parter, vittnen och sakkunniga, begära handlingar och uppgifter och utföra besök eller inspektioner. Vid val av sakkunniga bör unionsförvaltningen se till att de är yrkesskickliga och inte berörs av någon intressekonflikt.

(25) Under unionsförvaltningens utredning bör parterna vara skyldiga att samarbeta genom att hjälpa förvaltningen att fastställa sakförhållandena och omständigheterna i ärendet. När parterna uppmanas att samarbeta bör unionsförvaltningen ge dem en rimlig tidsfrist för att svara och påminna dem om rätten att inte behöva vittna mot sig själv om förvaltningsprocessen kan leda till en påföljd.

(26) Rätten att behandlas opartiskt av unionsförvaltningen är en naturlig följd av den grundläggande rätten till god förvaltning och innebär att tjänstemännen är skyldiga att avstå från att delta i förvaltningsprocesser i vilka de direkt eller indirekt har ett personligt intresse, särskilt ett familjeintresse eller ekonomiskt intresse, som påverkar deras opartiskhet.

(27) Rätten till god förvaltning kan under vissa omständigheter kräva att förvaltningen utför inspektioner, om detta krävs för att fullgöra en skyldighet eller uppnå ett mål enligt unionsrätten. Dessa inspektioner bör ta hänsyn till vissa villkor och förfaranden för att parternas rättigheter ska värnas.

(28) Rätten att bli hörd bör respekteras i alla förfaranden mot en person som kan leda till en åtgärd som påverkar denna person negativt. Rätten bör inte åsidosättas eller begränsas genom någon lagstiftningsåtgärd. Rätten att bli hörd kräver att den berörda personen får exakt och fullständig information om påståendena eller invändningarna och ges möjlighet att lämna sina synpunkter på sakförhållandenas sanningshalt och relevans och på de åberopade handlingarna.

(29) Rätten till god förvaltning inbegriper rätten för en part i förvaltningsprocessen att ha tillgång till akter som berör parten, vilket även är en viktig förutsättning för rätten att bli hörd. Om skyddet av berättigade intressen vad avser sekretess, tystnadsplikt och affärshemlighet inte medger obegränsad tillgång till en akt, bör parten åtminstone få en lämplig sammanfattning av aktens innehåll. För att underlätta tillgången till akterna och därigenom säkerställa en öppen informationshantering bör unionsförvaltningen diarieföra in- och utgående post, inkommande handlingar och åtgärder som vidtas, och upprätta ett register över akterna.

(30) Unionsförvaltningen bör anta förvaltningsbeslut inom en rimlig tidsfrist. Långsam förvaltning är dålig förvaltning. Alla dröjsmål i antagandet av förvaltningsbeslut bör vara motiverade, och parten i förvaltningsprocessen bör underrättas om dröjsmålet och upplysas om när det beräknas att förvaltningsbeslutet kommer att antas.

(31) Rätten till god förvaltning innebär att unionsförvaltningen är skyldig att tydligt ange skälen för sina förvaltningsbeslut. Beslutets rättsliga grund, den allmänna situation som ledde till att det antogs och de allmänna mål som beslutet syftar till bör anges i motiveringen. Av motiveringen bör resonemanget av den behöriga myndighet som antog beslutet tydligt och klart framgå, så att de berörda parterna kan avgöra om de vill försvara sina rättigheter genom att ansöka om rättslig omprövning.

(32) I enlighet med rätten till ett effektivt rättsmedel får varken unionen eller medlemsstaterna göra det i praktiken omöjligt eller orimligt svårt att utöva de rättigheter som följer av unionsrätten. I stället är de skyldiga att garantera ett verkligt och ändamålsenligt rättsligt skydd och får inte tillämpa regler eller förfaranden som ens tillfälligt kan hindra unionsrättens fulla kraft och verkan.

(33) För att underlätta utövandet av ett effektivt rättsmedel bör unionsförvaltningen i sina förvaltningsbeslut ange vilka rättsmedel som finns att tillgå för de parter vars rättigheter och intressen påverkas av besluten. Parten bör inte bara ha möjlighet att inleda rättsliga förfaranden eller inge klagomål till Europeiska ombudsmannen, utan bör också ha rätt att begära omprövning av ett förvaltningsbeslut. Dessutom bör parten informeras om förfarandet och tidsfristen för att inge en sådan begäran.

(34) Begäran om omprövning påverkar inte partens rätt till rättsmedel. När det gäller tidsfristen för begäran om rättslig prövning ska ett förvaltningsbeslut betraktas som slutgiltigt om parten inte lämnar in en begäran om omprövning av förvaltningsbeslutet inom den relevanta tidsfristen eller, för det fall parten lämnar in en begäran om omprövning, det slutgiltiga förvaltningsbeslutet är det beslut som avslutar den berörda omprövningen.

(35) I enlighet med principerna om öppenhet och rättssäkerhet bör parterna i en förvaltningsprocess klart kunna förstå de rättigheter och skyldigheter som följer av ett förvaltningsbeslut som rör dem. Unionsförvaltningen bör därför se till att dess förvaltningsbeslut formuleras på ett tydligt, enkelt och begripligt sätt och träder i kraft när de delges parterna. Vid fullgörandet av denna skyldighet är det nödvändigt att unionsförvaltningen på lämpligt sätt utnyttjar informations- och kommunikationsteknik och anpassar sig till dess utveckling.

(36) Med tanke på öppenheten och förvaltningens effektivitet bör unionsförvaltningen se till att skriv- och räknefel eller liknande fel i dess förvaltningsbeslut korrigeras av den behöriga myndigheten.

(37) Enligt legalitetsprincipen, som är en naturlig följd av rättsstatsprincipen, ska unionsförvaltningen rätta eller upphäva olagliga förvaltningsbeslut. Med tanke på att en rättelse eller ett upphävande av ett förvaltningsbeslut kan strida mot skyddet för berättigade förväntningar och rättssäkerhetsprincipen bör dock unionsförvaltningen noggrant och opartiskt bedöma effekterna av rättelsen eller upphävandet på andra parter och ta med slutsatserna av en sådan bedömning i motiveringen till rättelse- eller upphävandebeslutet.

(38) EU-medborgarna har rätt att skriva till unionens institutioner, organ och byråer på ett av fördragsspråken och att få svar på samma språk. Unionsförvaltningen bör respektera parternas språkrättigheter genom att se till att förvaltningsprocessen genomförs på ett fördragsspråk som väljs av parten. Om förvaltningsprocessen inleds av unionsförvaltningen bör den första delgivningen avfattas på ett fördragsspråk i partens medlemsstat.

(39) Principen om öppenhet och rätten till tillgång till handlingar är särskilt viktiga i en förvaltningsprocess, utan att det påverkar tillämpningen av lagstiftningsakter som antas enligt artikel 15.3 i EUF-fördraget. Varje begränsning av dessa principer bör tolkas snävt i enlighet med kriterierna i artikel 52.1 i stadgan och bör därmed vara föreskriven i lag och förenlig med det väsentliga innehållet i rättigheterna och friheterna samt följa proportionalitetsprincipen.

(40) Rätten till skydd av personuppgifter innebär, utan att det påverkar tillämpningen av lagstiftningsakter som antas enligt artikel 16 i EUF-fördraget, att de uppgifter som unionsförvaltningen använder bör vara exakta, aktuella och registrerade på lagligt sätt.

(41) Principen om skydd för berättigade förväntningar härleder sig från rättsstatsprincipen och innebär att offentliga myndigheters åtgärder inte bör inkräkta på hävdvunna rättigheter och slutliga rättslägen, utom då det är absolut nödvändigt med tanke på allmänintresset. Berättigade förväntningar bör beaktas då ett förvaltningsbeslut rättas eller upphävs.

(42) Rättssäkerhetsprincipen kräver att unionens regler ska vara tydliga och exakta. Syftet med principen är att se till att situationer och rättsförhållanden som omfattas av unionsrätten är förutsebara, i det avseendet att man klart bör kunna fastställa vad man har för rättigheter och skyldigheter och kunna vidta åtgärder i enlighet därmed. I enlighet med rättssäkerhetsprincipen bör retroaktiva åtgärder inte vidtas, utom i rättsligt motiverade fall.

(43) För att säkerställa en övergripande samstämdhet i unionsförvaltningens verksamhet bör förvaltningsbeslut med allmän räckvidd följa de principer om god förvaltning som avses i denna förordning.

(44) Vid tolkningen av denna förordning bör särskilt likabehandling och icke-diskriminering beaktas, som gäller förvaltningsverksamhet som en framträdande naturlig följd av rättsstatsprincipen och principerna om en effektiv och oberoende europeisk förvaltning.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

KAPITEL I

ALLMÄNNA BESTÄMMELSER

Artikel 1

Syfte och mål

1. I denna förordning fastställs processreglerna för unionsförvaltningens förvaltningsverksamhet.

2. Målet med denna förordning är att garantera rätten till god förvaltning, som fastställs i artikel 41 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna, genom en öppen, effektiv och oberoende förvaltning.

Artikel 2

Tillämpningsområde

1. Denna förordning gäller förvaltningsverksamheten i unionens institutioner, organ och byråer.

2. Denna förordning gäller inte unionsförvaltningens verksamhet under

a) lagstiftningsförfaranden,

b) domstolsförfaranden,

c) förfaranden som leder till antagandet av icke-lagstiftningsakter som direkt grundar sig på fördragen, delegerade akter eller genomförandeakter.

3. Denna förordning gäller inte medlemsstaternas förvaltning.

Artikel 3

Förhållandet mellan denna förordning och unionens andra rättsakter

Denna förordning ska tillämpas utan att det påverkar tillämpningen av andra unionsrättsakter som föreskriver särskilda förvaltningsprocessregler. Denna förordning ska komplettera dessa unionsrättsakter, som ska tolkas i linje med förordningens tillämpliga bestämmelser.

Artikel 4

Definitioner

I denna förordning avses med

a) unionsförvaltning: förvaltningen vid unionens institutioner, organ och byråer,

b) förvaltningsverksamhet: den verksamhet som unionsförvaltningen utför för att genomföra unionsrätten, med undantag av de förfaranden som avses i artikel 2.2,

c) förvaltningsprocess: den process genom vilken unionsförvaltningen utarbetar, antar, genomför och verkställer förvaltningsbeslut,

d) tjänsteman: en tjänsteman i den mening som avses i artikel 1a i tjänsteföreskrifterna för tjänstemän i Europeiska unionen och en anställd i den mening som avses i artikel 1 första till tredje strecksatserna i anställningsvillkoren för övriga anställda i Europeiska unionen,

e) behörig myndighet: unionens institution, organ eller byrå eller en enhet inom dessa eller en befattningshavare inom unionsförvaltningen, som enligt tillämplig lag är ansvarig för förvaltningsprocessen,

f) part: en fysisk eller juridisk person vars rättsliga ställning kan påverkas av förvaltningsprocessens resultat.

KAPITEL II

INLEDANDE AV EN FÖRVALTNINGSPROCESS

Artikel 5

Inledande av en förvaltningsprocess

Unionsförvaltningen kan inleda förvaltningsprocesser på eget initiativ eller på begäran av en part.

Artikel 6

Inledande på unionsförvaltningens initiativ

1. Unionsförvaltningen kan inleda förvaltningsprocesser på eget initiativ, enligt ett beslut av den behöriga myndigheten. Den behöriga myndigheten ska granska de särskilda omständigheterna i ärendet innan den fattar beslut om huruvida processen ska inledas.

2. Beslutet att inleda en förvaltningsprocess ska delges parterna. Beslutet får inte offentliggöras innan delgivningen har ägt rum.

3. Delgivningen får endast skjutas upp eller utelämnas då det är absolut nödvändigt med tanke på allmänintresset. Beslutet att skjuta upp eller utelämna delgivningen ska motiveras.

4. Beslutet att inleda en förvaltningsprocess ska innehålla följande uppgifter:

a) Ärendenummer och datum.

b) Processens syfte och ändamål.

c) En beskrivning av processens huvudsteg.

d) Ansvariga tjänstemäns namn och kontaktuppgifter.

e) Behörig myndighet.

f) Tidsfrist för antagande av förvaltningsbeslutet och följderna om förvaltningsbeslutet inte antas inom tidsfristen.

g) Möjligheter att överklaga.

h) Adressen till den webbplats som avses i artikel 28, om en sådan webbplats finns.

5. Beslutet att inleda en förvaltningsprocess ska avfattas på fördragsspråken i de medlemsstater där parterna är belägna.

6. En förvaltningsprocess ska inledas inom skälig tid efter det att den händelse som föranleder processen har inträffat. Den ska under inga omständigheter inledas senare än tio år efter det att händelsen inträffade.

Artikel 7

Inledande på begäran

1. Förvaltningsprocesser får inledas av en part.

2. Ansökningar får inte omfattas av onödiga formkrav. De ska innehålla tydliga uppgifter om partens namn, delgivningsadress, syftet med ansökan, relevanta sakförhållanden och skäl för ansökan, datum och ort samt vilken behörig myndighet de är riktade till. De ska lämnas in skriftligen, antingen i pappersform eller i elektroniskt format. De ska vara avfattade på ett av fördragsspråken.

3. Mottagningen av ansökningar ska bekräftas skriftligen. Mottagningsbekräftelsen ska avfattas på samma språk som ansökan och innehålla följande uppgifter:

a) Ärendenummer och datum.

b) Datum då ansökan mottogs.

c) En beskrivning av processens huvudsteg.

d) Ansvariga tjänstemäns namn och kontaktuppgifter.

e) Tidsfrist för antagande av förvaltningsbeslutet och följderna av att förvaltningsbeslutet inte antas inom tidsfristen.

f) Adressen till den webbplats som avses i artikel 28, om en sådan webbplats finns.

4. Om en ansökan inte uppfyller ett eller flera krav i punkt 2, ska en rimlig tidsfrist för att rätta till felet eller lämna in eventuella saknade handlingar anges i mottagningsbekräftelsen. Meningslösa eller uppenbart ogrundade ansökningar får avvisas genom en mottagningsbekräftelse med en kortfattad motivering. Ingen mottagningsbekräftelse ska skickas om samma sökande ogrundat lämnar in flera på varandra följande ansökningar.

5. Om en ansökan är riktad till en myndighet som inte är behörig att behandla den, ska den myndigheten översända ansökan till den behöriga myndigheten och i mottagningsbekräftelsen ange den behöriga myndighet som ansökan har översänts till eller meddela att ärendet inte omfattas av unionsförvaltningens behörighet.

6. När den behöriga myndigheten inleder en förvaltningsprocess ska artikel 6.2–6.4 gälla i tillämpliga fall.

KAPITEL III

FÖRVALTNINGSPROCESSEN

Artikel 8

Processuella rättigheter

I samband med förvaltningsprocessen ska parterna ha rätt att

a) på ett tydligt och begripligt sätt delges all relevant information om processen,

b) när så är möjligt och lämpligt kommunicera och uppfylla alla processuella formaliteter på distans och på elektronisk väg,

c) använda vilket fördragsspråk som helst och delges på valfritt fördragsspråk,

d) delges alla åtgärder och beslut i processen som kan påverka dem,

e) företrädas av en advokat eller annan person som de väljer,

f) endast betala avgifter som är rimliga och står i proportion till processens kostnad.

Artikel 9

Krav på noggrann och opartisk utredning

1. Den behöriga myndigheten ska utreda ärendet på ett noggrant och opartiskt sätt. Den ska ta hänsyn till alla relevanta faktorer och samla in all den information som krävs för att anta ett beslut.

2. I syfte att samla in den nödvändiga informationen får den behöriga myndigheten där så är lämpligt

a) höra parter, vittnen och sakkunniga,

b) begära handlingar och uppgifter, och

c) utföra besök och inspektioner.

3. Parterna får lägga fram de bevis som de anser vara lämpliga.

Artikel 10

Samarbetsskyldighet

1. Parterna ska hjälpa den behöriga myndigheten att fastställa sakförhållanden och omständigheter i ärendet.

2. Parterna ska ges en rimlig tidsfrist för att svara på en begäran om samarbete, med beaktande av begärans längd och komplexitet och utredningens krav.

3. Om förvaltningsprocessen kan leda till en påföljd, ska parterna påminnas om rätten att inte behöva vittna mot sig själv.

Artikel 11

Vittnen och sakkunniga

Vittnen och sakkunniga får höras på initiativ av den behöriga myndigheten eller på förslag av parterna. Den behöriga myndigheten ska se till att den väljer sakkunniga som är yrkesskickliga och inte berörs av någon intressekonflikt.

Artikel 12

Inspektioner

1. Inspektioner får utföras om befogenheten att inspektera har fastställts i en unionsrättsakt och om detta är nödvändigt för att fullgöra en skyldighet eller uppnå ett mål enligt unionsrätten.

2. Inspektionerna ska utföras i enlighet med de fastställda kraven och inom de gränser som fastställs i det beslut som bemyndigar eller tillåter inspektionen i fråga, när det gäller åtgärder som kan vidtas och lokaler som kan genomsökas. Inspektörerna ska endast utöva sin befogenhet efter att ha visat upp ett skriftligt tillstånd som innehåller uppgifter om deras identitet och befattning.

3. Den myndighet som är ansvarig för inspektionen ska delge den part som är föremål för inspektionen datum för inspektionen och vid vilken tidpunkt den inleds. Denna part ska ha rätt att närvara under inspektionen och att uttrycka sina åsikter och ställa frågor som rör inspektionen. Om det är absolut nödvändigt med tanke på allmänintresset, får den myndighet som är ansvarig för inspektionen av välmotiverade skäl skjuta upp eller utelämna en sådan delgivning.

4. Under inspektionen ska de närvarande parterna i den mån det är möjligt upplysas om inspektionens syfte och ändamål, de rutiner och regler som styr inspektionen och inspektionens uppföljningsåtgärder och eventuella konsekvenser. Inspektionen ska utföras utan att orsaka alltför stor olägenhet för inspektionsföremålet eller dess innehavare.

5. Inspektörerna ska utan dröjsmål utarbeta en rapport om inspektionen, med en sammanfattning av inspektionens bidrag till utredningens ändamål och med uppgift om de väsentliga iakttagelserna. Den myndighet som är ansvarig för inspektionen ska skicka en kopia av inspektionsrapporten till de parter som har rätt att närvara vid inspektionen.

6. Den myndighet som är ansvarig för inspektionen ska förbereda och utföra inspektionen i nära samarbete med de behöriga myndigheterna i den medlemsstat där inspektionen äger rum, såvida inte medlemsstaten i sig är föremål för inspektionen eller detta skulle äventyra syftet med inspektionen.

7. När inspektionen utförs och inspektionsrapporten utarbetas ska den myndighet som är ansvarig för inspektionen ta hänsyn till eventuella formföreskrifter i den berörda medlemsstatens nationella rätt som innehåller uppgifter om tillåtliga bevis i förvaltnings- eller domstolsförfaranden i den medlemsstat där inspektionsrapporten ska användas.

Artikel 13

Intressekonflikter

1. En tjänsteman får inte delta i förvaltningsprocesser i vilka han eller hon direkt eller indirekt har ett personligt intresse, särskilt ett familjeintresse eller ekonomiskt intresse, som påverkar hans eller hennes opartiskhet.

2. Den berörda tjänstemannen ska rapportera alla eventuella intressekonflikter till den behöriga myndigheten, som beslutar om personen ska uteslutas från förvaltningsprocessen med hänsyn till ärendets särskilda omständigheter.

3. Varje part får begära att en tjänsteman ska uteslutas från förvaltningsprocessen på grund av intressekonflikt. En motiverad begäran om detta ska lämnas in skriftligen till den behöriga myndigheten, som ska fatta ett beslut efter att ha hört den berörda tjänstemannen.

Artikel 14

Rätten att bli hörd

1. Parterna ska ha rätt att bli hörda innan en enskild åtgärd som påverkar dem negativt vidtas.

2. Parterna ska få tillräcklig information och ges tillräckligt med tid att förbereda sitt ärende.

3. Parterna ska ges möjlighet att skriftligen eller, vid behov, muntligen uttrycka sina åsikter, och om de vill, med hjälp av en person som de själva väljer.

Artikel 15

Rätt till tillgång till handlingarna i ärendet

1. De berörda parterna ska beviljas obegränsad tillgång till akter som berör dem, med förbehåll för berättigade intressen vad avser sekretess, tystnadsplikt och affärshemlighet. Varje begränsning av denna rätt ska motiveras.

2. Om obegränsad tillgång till hela akten inte kan beviljas, ska parterna ges en lämplig sammanfattning av innehållet i dessa handlingar.

Artikel 16

Diarieföringsskyldighet

1. För varje akt ska unionsförvaltningen diarieföra in- och utgående post, inkommande handlingar och åtgärder som vidtas. Den ska upprätta ett register över akterna.

2. Diarieföringen ska ske med full respekt för rätten till skydd av personuppgifter.

Artikel 17

Tidsfrister

1. Förvaltningsbeslut ska antas och förvaltningsprocesser slutföras inom en rimlig tidsfrist och utan onödigt dröjsmål. Ett förvaltningsbeslut ska antas högst tre månader från det att

a) beslutet om att inleda förvaltningsprocessen delgavs, om förfarandet inleddes på unionsförvaltningens initiativ, eller

b) mottagandet av ansökan bekräftades, om förvaltningsprocessen inleddes på begäran.

2. Om inget förvaltningsbeslut kan antas inom den aktuella tidsfristen, ska de berörda parterna underrättas om detta och om de skäl som motiverar dröjsmålet, och upplysas om när det beräknas att förvaltningsbeslutet kommer att antas. Den behöriga myndigheten ska på begäran svara på frågor om hur långt behandlingen av ärendet har kommit.

3. Om unionsförvaltningen inte bekräftar mottagandet av ansökan inom tre månader, ska ansökan anses vara avslagen.

4. Tidsfristerna ska beräknas i enlighet med rådets förordning (EEG, Euratom) nr 1182/71 (1).

KAPITEL IV

AVSLUTANDE AV EN FÖRVALTNINGSPROCESS

Artikel 18

Förvaltningsbeslutens form

Förvaltningsbeslut ska vara skriftliga och ska vara undertecknade av den behöriga myndigheten. De ska vara formulerade på ett tydligt, enkelt och begripligt sätt.

Artikel 19

Skyldighet att ange skäl

1. I förvaltningsbeslut ska skälen för beslutet tydligt anges.

2. Beslutens rättsliga grund, relevanta fakta och sättet på vilket de olika relevanta intressena har beaktats ska anges i förvaltningsbeslut.

3. Förvaltningsbeslut ska innehålla en separat motivering som rör parternas situation. Om detta inte är möjligt på grund av att ett stort antal personer berörs räcker det med en allmän motivering. I det fallet ska dock den part som uttryckligen begär en separat motivering få en sådan.

Artikel 20

Rättsmedel

1. I förvaltningsbeslutet ska möjligheten till omprövning tydligt anges.

2. Parterna ska ha rätt att begära omprövning av förvaltningsbeslut som har en negativ inverkan på deras rättigheter och intressen. En begäran om omprövning ska lämnas in till den överordnade myndigheten och, där detta inte är möjligt, till samma myndighet som antog förvaltningsbeslutet.

3. Förvaltningsbeslutet ska innehålla information om hur man går till väga för att lämna in en begäran om omprövning samt namn på och adress till den behöriga myndighet eller ansvariga tjänsteman till vilken begäran om omprövning ska lämnas. I beslutet ska det även anges inom vilken tidsfrist en sådan begäran ska lämnas in. Om ingen begäran lämnas in inom tidsfristen ska förvaltningsbeslutet betraktas som slutgiltigt.

4. I de fall unionslagstiftningen ger en sådan möjlighet ska förvaltningsbeslutet tydligt hänvisa till möjligheten att inleda rättsliga förfaranden eller inge klagomål till Europeiska ombudsmannen.

Artikel 21

Delgivning av förvaltningsbeslut

Förvaltningsbeslut som påverkar parternas rättigheter och intressen ska skriftligen delges dem så snart de antagits. Ett förvaltningsbeslut träder i kraft för en part när det delges parten.

KAPITEL V

RÄTTELSE OCH UPPHÄVANDE AV BESLUT

Artikel 22

Korrigering av fel i förvaltningsbeslut

1. Skriv- och räknefel eller liknande fel ska på eget initiativ eller på begäran av den berörda parten korrigeras av den behöriga myndigheten.

2. Parterna ska underrättas innan en korrigering görs, och korrigeringen träder i kraft när den delges. Om detta inte är möjligt på grund av att ett stort antal personer berörs, ska nödvändiga åtgärder vidtas för att se till att samtliga parter underrättas utan onödiga dröjsmål.

Artikel 23

Rättelse eller upphävande av förvaltningsbeslut som påverkar en part negativt

1. Den behöriga myndigheten ska på eget initiativ eller på begäran av den berörda parten rätta eller upphäva ett olagligt förvaltningsbeslut som påverkar en part negativt. Rättelsen eller upphävandet ska ha retroaktiv verkan.

2. Den behöriga myndigheten ska på eget initiativ eller på begäran av den berörda parten rätta eller upphäva ett olagligt förvaltningsbeslut som påverkar en part negativt, om de skäl som ledde till antagandet av det specifika beslutet inte längre föreligger. Rättelsen eller upphävandet ska inte ha retroaktiv verkan.

3. Rättelser eller upphävanden träder i kraft när de delges parten.

4. Om ett förvaltningsbeslut påverkar en part negativt och samtidigt gynnar andra parter, ska en bedömning av den möjliga inverkan på samtliga parter göras och slutsatserna tas med i skälen till rättelse- eller upphävandebeslutet.

Artikel 24

Rättelse eller upphävande av förvaltningsbeslut som gynnar en part

1. Den behöriga myndigheten ska på eget initiativ eller på begäran av en annan part rätta eller upphäva ett olagligt förvaltningsbeslut som gynnar en part.

2. Vederbörlig hänsyn ska tas till rättelsens eller upphävandets följder för parter som berättigat kunde förvänta sig att beslutet var lagligt. Om sådana parter åsamkas förluster på grund av att de litade på att beslutet var lagligt, ska den behöriga myndigheten utvärdera om dessa parter har rätt till ersättning.

3. Rättelser eller upphävanden ska endast ha retroaktiv verkan om de utförs inom skälig tid. Om en part berättigat kunde förvänta sig att beslutet var lagligt och har anfört skäl för att det ska upprätthållas, ska rättelsen eller upphävandet inte ha retroaktiv verkan med avseende på den parten.

4. Den behöriga myndigheten får på eget initiativ eller på begäran av en annan part rätta eller upphäva ett lagligt förvaltningsbeslut som gynnar en part om de skäl som ledde till ett visst beslut inte längre föreligger. Vederbörlig hänsyn ska tas till andra parters berättigade förväntningar.

5. Rättelser eller upphävanden träder i kraft när de delges parten.

Artikel 25

Hantering av felkorrigeringar samt rättelse och upphävande

Tillämpliga bestämmelser i kapitlen III, IV och VI i denna förordning ska också gälla korrigeringar av fel samt rättelse och upphävande av förvaltningsbeslut.

KAPITEL VI

FÖRVALTNINGSBESLUT MED ALLMÄN RÄCKVIDD

Artikel 26

Respekt för processuella rättigheter

Förvaltningsbeslut med allmän räckvidd som antas av unionsförvaltningen ska vara förenliga med de processuella rättigheter som föreskrivs i denna förordning.

Artikel 27

Rättslig grund, motivering och offentliggörande

1. I förvaltningsbeslut med allmän räckvidd som antas av unionsförvaltningen ska den rättsliga grunden och skälen för beslutet tydligt anges.

2. De ska träda i kraft från dagen för offentliggörandet genom medel som är direkt tillgängliga för de berörda parterna.

KAPITEL VII

INFORMATION OCH SLUTBESTÄMMELSER

Artikel 28

Onlineinformation om förvaltningsprocessregler

1. När så är möjligt och rimligt ska unionsförvaltningen främja tillhandahållandet av aktuell onlineinformation om befintliga förvaltningsprocesser på en särskild webbplats. Ansökningsförfaranden ska prioriteras.

2. Onlineinformationen ska innehålla följande:

a) En länk till tillämplig lagstiftning.

b) En kortfattad förklaring av de viktigaste rättsliga kraven och förvaltningens tolkning av dem.

c) En beskrivning av processens huvudsteg.

d) Information om vilken myndighet som är behörig att anta det slutliga beslutet.

e) Information om tidsfristen för antagande av beslutet.

f) Information om möjligheterna att överklaga.

g) En länk till standardformulär som parterna kan använda för kommunikation med unionsförvaltningen under processen.

3. Onlineinformationen i punkt 2 ska presenteras på ett tydligt och enkelt sätt. Tillgången till informationen ska vara kostnadsfri.

Artikel 29

Utvärdering

Kommissionen ska senast [xx år efter ikraftträdandet] lägga fram en rapport för Europaparlamentet och rådet med en utvärdering av hur denna förordning fungerar.

Artikel 30

Ikraftträdande

Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.

Denna förordning är till alla delar bindande.

Utfärdad i På Europaparlamentets vägnar Ordförande På rådets vägnar Ordförande

(1) Rådets förordning (EEG, Euratom) nr 1182/71 av den 3 juni 1971 om regler för bestämning av perioder, datum och frister (EGT L 124, 8.6.1971, s. 1).