Förslag till RÅDETS BESLUT om bemyndigande för medlemsstaterna att i Europeiska gemenskapens intresse underteckna, ratificera eller ansluta sig till 2003 års protokoll till 1992 års internationella konvention om upprättandet av en internationell fond för ersättning av skada orsakad av förorening genom olja, och om att bemyndiga Österrike och Luxemburg att i Europeiska gemenskapens intresse ansluta sig till de instrument som ligger till grund för protokollet

(framlagt av kommissionen)

MOTIVERING

Befintliga internationella regler

Skador genom oljeförorening från fartyg omfattas av två internationella konventioner. Genom 1969 års internationella konvention om ansvarighet för skada orsakad av förorening genom olja och 1971 års internationella konvention om upprättandet av en internationell fond för ersättning av skada orsakad av förorening genom olja infördes ett tvåstegssystem som bygger på en strikt, men begränsad ansvarighet för den registrerade fartygsägaren och på en fond finansierad av oljemottagarna. Fonden betalar ut kompletterande ersättning till dem som drabbats av föroreningsskada genom olja och som inte lyckats få full ersättning för skadan från fartygsägaren. 1969 års ansvarighetskonvention trädde i kraft 1975, och 1971 års fondkonvention trädde i kraft 1978. Dessa regler sågs över 1992, och de båda konventionerna ändrades genom protokoll. 1992 års protokoll till ansvarighets- och fondkonventionerna trädde i kraft 1996. Alla EU:s medlemsstater som är kuststater är numera parter till de båda protokollen från 1992.

Det första ansvarighetssteget, dvs. fartygsägarens ansvarighet, regleras i 1969 års ansvarighetskonvention. Fartygsägarens ansvarighet är strikt och därmed inte beroende av fel eller vårdslöshet från dennes sida. Normalt sett kan ägaren begränsa sin ansvarighet till ett belopp som är kopplat till fartygets tonnage, för närvarande 72 miljoner euro för de största fartygen. Fartygsägaren mister rätten att begränsa sitt ansvar endast om det visas att denne genom "egen handling eller underlåtenhet har orsakat skadan genom förorening uppsåtligen eller hänsynslöst och med insikt om att sådan skada sannolikt skulle uppkomma". Enligt 1969 års ansvarighetskonvention är ägaren också skyldig att ha försäkring som täcker dennes ansvarighet. Talan om ersättning för skada får föras direkt mot försäkringsgivaren upp till gränsen för fartygsägarens ansvarighet.

Det system som föreskrivs i 1969 års ansvarighetskonvention kompletteras av den internationella oljeskadefonden, som inrättades genom fondkonventionen i syfte att kompensera de drabbade i de fall då fartygsägarens ansvarighet inte är tillräcklig för att täcka skadan. Den internationella oljeskadefonden får utnyttjas i tre fall. Det vanligaste fallet är när skadan överstiger fartygsägarens ansvarsbegränsning. Det andra fallet är när fartygsägaren kan åberopa någon av de befrielsegrunder som konventionen medger. [1] Det tredje fallet är när varken fartygsägaren eller dennes försäkringsgivare har ekonomiska möjligheter att fullgöra sina skyldigheter Det högsta ersättningsbelopp som kan erhållas från den internationella oljeskadefonden är för närvarande cirka 162 miljoner euro. Den internationella oljeskadefonden finansieras genom avgifter från bolag eller andra organ som tar emot olja transporterad till sjöss. Alla oljemottagare som är etablerade i stater anslutna till fondkonventionen bidrar alltså vid ett oljeutsläpp till ersättningen och till fondens förvaltningskostnader - oberoende av var oljeskadan har uppkommit. Den internationella oljeskadefonden betalar inte ut någon ersättning om oljeskadan orsakats av krigshandling eller utsläpp från krigsfartyg. Dessutom måste det visas att oljan kommer från ett tankfartyg.

[1] Enligt artikel III.2 i 1969 års ansvarighetskonvention är ägaren inte ansvarig om denne visar att skadan

De som drabbats av oljeutsläpp får begära ersättning direkt av den internationella oljeskadefonden, och i den mån fordringarna är berättigade och uppfyller de relevanta kriterierna betalar fonden ut ersättningen direkt till fordringsägaren. Om det totala beloppet för styrkta fordringar överstiger den internationella oljeskadefondens högsta ersättningsgräns, minskas alla fordringar proportionellt. Fordringsägare får också väcka talan om ersättning vid domstol i den stat där skadan uppkom. Sedan upprättandet 1978 har den internationella oljeskadefonden ingripit i mer än 100 fall. Fordringarna har för det mesta legat inom ersättningsgränserna, och efter en egen prövning av fordringarnas giltighet har fonden därför kunnat ersätta dem fullt ut.

På senare tid har ersättningsgränserna i 1992 års fond däremot ifrågasatts. Redan efter Erika-olyckan i december 1999 inleddes arbetet med att höja de befintliga gränserna i 1969 års ansvarighetskonvention och i fondkonventionen i enlighet med det särskilda förenklade ändringsförfarande som föreskrivs i konventionerna. Beroende på en rad faktorer kan emellertid de nuvarande gränserna enligt detta förfarande för närvarande inte höjas med mer än cirka 50 %. Dessa ändringar kommer att träda i kraft den 1 november 2003.

Kommissionens synpunkter

Kommissionen ansåg att en höjning av de befintliga gränserna med 50 %, vilket skulle tillgängliggöra totalt cirka 250 miljoner euro, inte räcker för att ge dem som drabbas av oljeutsläpp i Europa ett tillräckligt skydd. Därför lade kommissionen i december 2000 fram ett förslag till förordning som skulle komplettera det nuvarande internationella systemet genom inrättandet av en europeisk kompletterande fond, COPE-fonden, för att ersätta dem som drabbats av oljeutsläpp i europeiska vatten. [2] Via COPE-fonden skulle ersättning betalas ut endast till skadelidande som anses ha berättigade krav, men som ändå inte har kunnat få full ersättning via det internationella systemet på grund av otillräckliga ersättningsgränser. Ersättningen från COPE-fonden bygger på samma principer och regler som den internationella fonden, dock med ett tak som torde räcka för varje förutsebar katastrof, dvs. en miljard euro.

[2] KOM(2000) 802 slutlig, 6.12.2000.

Utvecklingen inom EU-institutionerna

Hittills har Europaparlamentet antagit kommissionens förslag med ett antal ändringar, [3] men rådet har ännu inte kommit fram till någon ståndpunkt om det. De flesta medlemsstaterna är överens om att det bör vara ett mål att skapa ett högre tak för skydd mot olyckor med hjälp av en kompletteringsmekanism samt utgående från principerna i den föreslagna förordningen, men medlemsstaterna har i allmänhet ansett att det vore lämpligare att ta upp frågan på internationell nivå, om det är möjligt. I december 2000 antog rådet (transport) slutsatser om behovet av att förbättra de nuvarande internationella bestämmelserna, bland annat genom att kraftigt höja taken för ansvarsskyldighet och ersättning. I juni 2001 antog rådet en gemensam ståndpunkt enligt vilken medlemsstaterna åtar sig att främja och delta i ett kompletterande system för ersättning vid oljeförorening, som bör garantera full ersättning.

[3] De föreslagna ändringarna antogs av Europaparlamentet den 13 juni 2001.

Efter Prestige-olyckan i november 2002 skärpte rådet sin inställning i frågan om behovet av ett kompletterande ersättningssystem. Europeiska rådet bekräftade helt nyligen, den 21 mars 2003, de uppfattningar som uttryckts vid olika rådsmöten i december genom att begära att

"medlemsstaterna, när det gäller ersättning till offren för föroreningar, bland annat för miljöskador, i samband med nästa diplomatkonferens i maj inom Internationella sjöfartsorganisationen (IMO) skall fortsätta att verka för en höjning av taket för ersättning till 1 miljard euro eller, om detta inte kan uppnås inom ramen för IMO, arbeta med det befintliga förslaget till förordning om inrättande av en särskild europeisk fond på 1 miljard euro, så att fonden kan inrättas före årets utgång, i största möjliga utsträckning med privat finansiering".

När det gäller tidplanen var punkt 12 i rådets (transport) slutsatser från den 6 december 2002, vilka bekräftades av Europeiska rådet i Köpenhamn en vecka senare, ännu tydligare:

BEKRÄFTAR medlemsstaternas stöd för inrättandet av en extra ersättningsfond, utvecklad inom IMO, till förmån för offren för oljeföroreningar, som skulle kunna täcka framtida oljeutsläpp upp till 1 000 miljoner euro, på EU-medlemsstaternas vatten och utgöra en snabb betalningsmekanism samt vara i drift i slutet av 2003 samt avsikten hos de medlemsstater som är parter i de befintliga övergripande ersättningsordningarna att ratificera den nya extrafonden; rådet SAMTYCKER till att omedelbart undersöka en förordning om inrättande av en fond för ersättning av oljeföroreningsskador på europeiska vatten i syfte att inrätta denna fond före slutet av 2003, om extrafonden inte inrättas

Den internationella utvecklingen

I februari 2000 inrättade den internationella oljeskadefonden en arbetsgrupp som mellan konventionens partsmöten skulle diskutera behovet att förbättra de gällande internationella reglerna för ansvarsskyldighet och ersättning för skador genom oljeförorening. På ett tidigt stadium i diskussionerna blev inrättandet av en frivillig kompletterande fond en viktig fråga på arbetsgruppens dagordning. Till följd av detta antogs ett utkast till ett protokoll av församlingen för 1992 års fond den 19 oktober 2001. Protokollet till 1992 års internationella konvention om upprättandet av en internationell fond för ersättning av skada orsakad av förorening genom olja (nedan kallad "protokollet om den kompletterande fonden") antogs slutligen av en diplomatkonferens inom ramen för Internationella sjöfartsorganisationen (IMO) den 16 maj 2003.

Den nya kompletterande fonden liknar i stor utsträckning den COPE-fond som kommissionen föreslagit. Förvaltningsfrågorna har lösts på olika sätt, men målet - att tillhandahålla extra ersättning för fordringar som erkänns inom ramen för 1992 års fond - är detsamma. Den kompletterande fonden kommer därför att vara mycket nära knuten till reglerna för 1992 års fond, och en förutsättning för antagande av protokollet om den kompletterande fonden är medlemskap i 1992 års fond. Den övre gränsen för ersättning via den kompletterande fonden har fastställts till 750 miljoner SDR, vilket vid tidpunkten för antagandet motsvarade cirka 920 miljoner euro eller 1 000 miljoner US-dollar. Det är sannolikt att fondens medlemsantal kommer att vara betydligt mindre än medlemsantalet i 1992 års fond, eftersom många stater som är parter i 1992 års fond för närvarande inte anser sig behöva något sådant extra skydd.

Gemenskapslagstiftningen

Hittills har ersättning för oljeförorening endast reglerats via internationella konventioner och nationell lagstiftning. Det finns inga antagna gemenskapsregler som specifikt berör ersättning för skador genom oljeförorening. Men som redan sagts ovan finns det ett starkt intresse i gemenskapen för frågor som rör extra ersättning vid oljeförorening.

Dessutom innehåller protokollet om den kompletterande fonden bestämmelser om en domstols behörighet och om erkännande och verkställighet av domar som rör tillämpningen av konventionen. Dessa artiklar påverkar bestämmelser i gemenskapslagstiftningen, närmare bestämt i rådets förordning (EG) nr 44/2001 av den 22 december 2000 om domstols behörighet och om erkännande och verkställighet av domar på privaträttens område. [4]

[4] EGT L 12, 16.1.2001, s. 1.

Rådets förordning (EG) nr 44/2001

I rådets förordning 44/2001 anges gemensamma regler om en domstols behörighet och om erkännande och verkställighet av domar på privaträttens område. Förordningen är bindande för samtliga medlemsstater utom Danmark. 1968 års Brysselkonvention gäller fortfarande för relationerna mellan Danmark och övriga medlemsstater.

De gemensamma reglerna om en domstols behörighet enligt förordning 44/2001 gäller när svaranden har hemvist i en medlemsstat som är bunden av förordningen; mot en svarande som inte har sin hemvist i en medlemsstat kan talan väckas inför domstol i varje medlemsstat i enlighet med deras nationella bestämmelser om domstols behörighet. Detta system baseras i första hand på svarandens hemvist. Om talan avser skadestånd utanför avtalsförhållanden, kan talan väckas mot en person med hemvist i en annan medlemsstat i den medlemsstat där skadan inträffade eller kan inträffa. I frågor som rör försäkring kan talan väckas mot en försäkringsgivare som har hemvist i en medlemsstat a) vid domstolarna i den medlemsstat där han har hemvist, eller b) i den medlemsstat där käranden har hemvist, om talan väcks av försäkringstagaren, den försäkrade eller en förmånstagare, eller c) om han är en samförsäkrare, vid den domstol i en medlemsstat där talan har väckts mot huvudförsäkringsgivaren. I fråga om ansvarsförsäkring kan talan mot försäkringsgivaren väckas vid domstolen i den ort där skadan inträffade, eller om lagen i domstolsstaten tillåter det, vid den domstol där den skadelidande har väckt talan mot den försäkrade.

I förordning 44/2001 fastställs vidare att domar som meddelats i en medlemsstat skall erkännas och verkställas i övriga medlemsstater utan att det krävs särskilda procedurer. Det anges dock ett begränsat antal skäl för att inte erkänna domar för att ta hänsyn till grunderna för rättsordningen, försvarets rättigheter och vissa oförenliga domar.

Regler om domstols behörighet, erkännande och verkställighet av domar i det protokollet om den kompletterande fonden

Till skillnad från de flera olika grunder för en domstols behörighet som finns i förordning 44/2001, sägs i artikel 7 i protokollet om den kompletterande fonden, som en huvudregel, att den exklusiva behörigheten skall ligga i den stat där föroreningen inträffade. Detta görs genom en hänvisning till motsvarande artiklar i 1992 års ansvarighets- och fondkonventioner. När det gäller åtgärder som rör den kompletterande fonden, fastställs i artikel 7.2 och 7.3 liknande restriktiva regler för domstols behörighet. I protokollet om den kompletterande fonden fastställs dessutom att domstolarna i den stat där fartygsägaren, eller försäkringsgivaren, har inrättat en fond för att kunna dra nytta av rätten att begränsa ansvarigheten, skall ha exklusiv behörighet att bestämma samtliga frågor som rör tilldelning och fördelning av fonden.

I artikel 8 i protokollet om den kompletterande fonden krävs vidare, genom hänvisning till artikel X i ansvarighetskonventionen, att ett avgörande som meddelats av en domstol med behörighet skall erkännas, om man uttömt normala vägar för prövning i domstol med undantag för de fall där avgörandet uppnåtts genom bedrägeri eller om den svarande inte har fått tillräckligt med tid och rimlig möjlighet att lägga fram sin sak. Avgörandena skall kunna vara verkställbara i de stater som är parter så snart som de formaliteter som krävs i den stat där avgörandet meddelades har uppfyllts. Dessa formaliteter skall dock inte kunna medföra att fallet kan tas upp igen.

Gemenskapens behörighet i fråga om protokollet om den kompletterande fonden

Gemenskapen har exklusiv behörighet i frågor som omfattas av protokollet om den kompletterande fonden. Gemenskapsbestämmelserna om domstolars behörighet samt erkännande och verkställighet i artiklarna 7 och 8 i protokollet påverkar motsvarande regler i rådets förordning 44/2001.

I enlighet med EG-domstolens rättspraxis förlorar medlemsstaterna, och det oavsett om de agerar enskilt eller kollektivt, rätten att göra åtaganden med tredje land när och om gemensamma regler som skulle kunna påverkas av sådana åtaganden träder i kraft. Följaktligen är det bara gemenskapen som är behörig att förhandla fram, ingå och slutföra sådana internationella åtaganden.

Enligt kommissionens uppfattning bör artiklarna om domstols behörighet, erkännande och verkställighet av domar, i den mån det är möjligt, vara förenliga med gemenskapens lagstiftning på detta område. I detta avseende måste man dock ta hänsyn till det kompletterande protokollets mycket speciella karaktär. Som angivits ovan syftar protokollet endast till att utvidga redan befintliga ersättningsbestämmelser och tillhandahålla extra medel för att reglera fordringar som inte till fullo täcks inom ramen för 1992 års fondkonvention. Protokollet kommer aldrig att beröra ersättning för fordringar som inte omfattas av 1992 års fond. Vad gäller domstolsbehörighet är den kompletterande fonden därför fast kopplad till 1992 års bestämmelser. Av praktiska skäl bör bestämmelserna om domstolsbehörighet därför överensstämma med dem i 1992 års fondkonvention, som inte har ändrats på senare tid. Skillnaderna mellan oljeföroreningssystemet och gemenskapsbestämmelserna i fråga om domstolsbehörighet bör därför inte tas upp i anslutning till protokollet om den kompletterande fonden.

Vad gäller bestämmelserna om erkännande och verkställighet av domar ansåg kommissionen att det är viktigt att medlemsstaterna sinsemellan fortsätter att tillämpa kapitel III i förordning 44/2001 för erkännande och verkställighet av domar som fällts av en medlemsstats domstol i en annan medlemsstat.

Mot bakgrund av sådana synpunkter bad kommissionen rådet om att få ett mandat för förhandlingar om vissa delar i det kompletterande protokollet. Det föreslagna mandatet skulle omfatta förhandling om en artikel som ger gemenskapen möjlighet att bli part i protokollet. Dessutom behövdes det, enligt kommissionen, en mekanism som även framöver gör det möjligt att tillämpa gemenskapens bestämmelser om erkännande och verkställighet av domar. Däremot ansågs det inte vara nödvändigt att ändra bestämmelserna om domstols behörighet i protokollet om den kompletterande fonden. Kommissionen konstaterade dessutom att om 1992 års ansvarighets- och fondkonventioner skulle tas upp för översyn, vilket inte är ett osannolikt scenario för de kommande åren, skulle man behöva detaljgranska förenligheten mellan förordning 44/2001 och de internationella bestämmelserna om ersättning vid oljeförorening, liksom skälen till eventuella skillnader.

Ett förhandlingsmandat avseende protokollet om den kompletterande fonden antogs den 19 december 2002 av rådet (rättsliga och inrikes frågor). Mandatet omfattade inte, som kommissionen hade föreslagit, förhandling om en anslutningsklausul för gemenskapen. Däremot fastställdes följande:

"Kommissionen skall se till att bestämmelserna om erkännande och verkställighet av domar i förordning 44/2001 fortsätter att gälla även när en dom som fällts av en domstol i en medlemsstat erkänns eller verkställs i en annan medlemsstat. För detta ändamål bör nödvändiga kontakter med tredje stater inledas av kommissionen i god tid före diplomatkonferensen den 12-16 maj 2003."

Efter diskussioner med medlemsstater och tredje stater lämnade kommissionen ett förslag till diplomatkonferensen om att lägga till ett nytt stycke 2 till utkastet till artikel 8 i protokollet om den kompletterande fonden. [5] Detta nya stycke har följande ordalydelse:

[5] IMO-dokument LEG/CONF.14/7.

"2. En fördragsslutande stat får tillämpa andra bestämmelser om erkännande och verkställighet av domar, om tillämpningen av dessa bestämmelser leder till att domar erkänns och verkställs i minst samma utsträckning som i enlighet med punkt 1."

Detta tillägg accepterades av diplomatkonferensen.

Därför är det, enligt texten i protokollet om den kompletterande fonden, inte möjligt för gemenskapen som sådan att skriva under protokollet. Ett rådsbeslut om bemyndigande för medlemsstaterna att skriva under protokollet föreslås - för att trygga gemenskapens intressen när det gäller dess yttre behörighet och samtidigt göra det möjligt för medlemsstaterna att ratificera protokollet. Rådet skulle alltså i undantagsfall kunna bemyndiga medlemsstaterna, med undantag för Danmark, att i gemenskapens intresse underteckna och ratificera protokollet om den kompletterande fonden.

Denna åtgärd bör betraktas som en tillfällig lösning. På längre sikt, och så snart som möjligt, bör protokollet om den kompletterande fonden, och de instrument som ligger till grund för detta, ses över i syfte att ge Europeiska gemenskapen möjlighet att ansluta sig till instrumenten.

Mot bakgrund av det åtagande som gjorts av EU:s transportministrar och stats- och regeringschefer - att den nya fonden skall vara helt färdigutvecklad före utgången av 2003 - måste mycket strikta tidsfrister tillämpas för ratificeringen av det nya protokollet. Protokollet om den kompletterande fonden kommer enligt artikel 21 i protokollet att träda i kraft tre månader efter det att åtta stater, som tillsammans svarar för åtminstone 45 miljoner ton avgiftspliktig olja, har blivit parter i det. De åtgärder som vidtas av EU:s medlemsstater är således tillräckliga för att protokollet skall träda i kraft.

Specialfallen Österrike och Luxemburg

Två medlemsstater är ännu inte fördragsslutande parter i de båda konventioner som ligger till grund för protokollet om den kompletterande fonden - ansvarighetskonventionen och fondkonventionen - något som är en förutsättning för att man skall få ansluta sig till protokollet. Ansvarighets- och fondkonventionerna inbegriper liknande problem i förhållande till förordning 44/2001. Den 19 december 2002 uppmanade rådet kommissionen att så snart som möjligt utarbeta ett bemyndigande för Österrike och Luxemburg att ansluta sig till de instrument som ligger till grund för protokollet. Därför föreslås att detta beslut också inbegriper ett bemyndigande för dessa två medlemsstater att ansluta sig till ansvarighets- och fondkonventionerna. Eftersom dessa förfaranden oundvikligen kommer att kräva en viss tid föreslås det att Österrike och Luxemburg undertecknar, ratificerar eller ansluter sig till protokollet om den kompletterande fonden senast den 31 december 2005.

Slutsats

Av dessa skäl rekommenderar kommissionen att rådet antar det bifogade beslutet.

Varken själva beslutet eller medlemsstaternas föreslagna ingående av protokollet om den kompletterande fonden kommer att påverka gemenskapens budget.

2003/0209 (AVC)

Förslag till RÅDETS BESLUT om bemyndigande för medlemsstaterna att i Europeiska gemenskapens intresse underteckna, ratificera eller ansluta sig till 2003 års protokoll till 1992 års internationella konvention om upprättandet av en internationell fond för ersättning av skada orsakad av förorening genom olja, och om att bemyndiga Österrike och Luxemburg att i Europeiska gemenskapens intresse ansluta sig till de instrument som ligger till grund för protokollet

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR BESLUTAT FÖLJANDE

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 61 c, artikel 67.5, artikel 300.2 första stycket och artikel 300.3 andra stycket i detta,

med beaktande av kommissionens förslag [6],

[6] EGT C ..., ..., s. ...

med beaktande av Europaparlamentets samtycke [7], och

[7] EGT C ..., ..., s. ...

av följande skäl:

(1) Protokollet till 1992 års internationella konvention om upprättandet av en internationell fond för ersättning av skada orsakad av förorening genom olja (nedan kallat "protokollet om den kompletterande fonden") syftar till att garantera att personer som lider skada till följd av oljeutsläpp som orsakas av tankfartyg får tillräcklig, snabb och effektiv ersättning. Genom att öka ersättningsgränserna i nuvarande internationella system betydligt, åtgärdar protokollet om den kompletterande fonden en av de största bristerna i de internationella reglerna om ansvarighet vid föroreningar som orsakas av oljeutsläpp.

(2) Artiklarna 7 och 8 i protokollet om den kompletterande fonden påverkar gemenskapens lagstiftning om domstols behörighet och om erkännande och verkställighet av domar, närmare bestämt rådets förordning (EG) nr 44/2001 av den 22 december 2000 om domstols behörighet och om erkännande och verkställighet av domar på privaträttens område. [8]

[8] EGT L 12, 16.1.2001, s. 1.

(3) Gemenskapen och medlemsstaterna delar ansvaret på områden som omfattas av protokollet om den kompletterande fonden, men gemenskapen har exklusiv behörighet med hänsyn till artiklarna 7 och 8 i protokollet.

(4) Enligt protokollet om den kompletterande fonden kan endast suveräna stater vara part i det; därför är det inte möjligt för gemenskapen att ratificera eller ansluta sig till protokollet, och det finns inte heller några utsikter att den kommer att kunna göra detta inom en nära framtid.

(5) Rådet bör därför bemyndiga medlemsstaterna att underteckna och ingå protokollet om den kompletterande fonden i gemenskapens intresse, på de villkor som fastläggs i detta beslut.

(6) I enlighet med artiklarna 1 och 2 i det protokoll om Danmarks ställning som är fogat till Fördraget om Europeiska unionen och Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen deltar inte Danmark i antagandet av detta beslut och är därför inte bundet av det och omfattas inte av dess tillämpning.

(7) Endast fördragsslutande parter till de instrument som ligger till grund för protokollet får bli fördragsslutande parter i protokollet om den kompletterande fonden. Österrike och Luxemburg är för närvarande inte parter i dessa instrument. Eftersom instrumenten omfattar bestämmelser som berör förordning (EG) nr 44/2001 bör även Österrike och Luxemburg bemyndigas att ansluta sig till dessa instrument

(8) Medlemsstaterna bör underteckna, ratificera eller ansluta sig till protokollet så snart som möjligt, och i vart fall före slutet av år 2003.

(9) Österrike och Luxemburg befinner sig i en särskild situation, eftersom de inte kan bli fördragsslutande parter i protokollet om den kompletterande fonden innan de har anslutit sig till de instrument som ligger till grund för protokollet. Därför bör Österrike och Luxemburg underteckna, ratificera eller ansluta sig till protokollet om den kompletterande fonden senast den 31 december 2005.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

1. Medlemsstaterna bemyndigas härmed att i Europeiska gemenskapens intresse underteckna, ratificera eller ansluta sig till 2003 års protokoll till 1992 års internationella konvention om upprättandet av en internationell fond för ersättning av skada orsakad av förorening genom olja ("protokollet om den kompletterande fonden") på de villkor som fastläggs i följande artiklar.

Texten till protokollet om den kompletterande fonden medföljer i bilaga 1 till detta beslut.

2. Österrike och Luxemburg bemyndigas också att ansluta sig till de instrument som ligger till grund för protokollet.

Texten till dessa instrument medföljer i bilagorna 2 och 3 till detta beslut.

3. I detta beslut avses med termen "de instrument som ligger till grund för protokollet" 1992 års protokoll om ändring av 1969 års internationella konvention om ansvarighet för skada orsakad av förorening genom olja och 1992 års protokoll om ändring av 1971 års internationella konvention om upprättandet av en internationell fond för ersättning av skada orsakad av förorening genom olja.

Artikel 2

I samband med undertecknande, ratificering eller anslutning till de instrument som avses i artikel 1 skall medlemsstaterna skriftligen informera Internationella sjöfartsorganisationens generalsekreterare om att undertecknandet, ratificeringen eller anslutningen har ägt rum i enlighet med detta beslut.

Artikel 3

Medlemsstaterna skall så snart som möjligt och senast före slutet av 2003 vidta erforderliga åtgärder för att underteckna eller ratificera protokollet om den kompletterande fonden, eller på annat sätt uttrycka sitt samtycke till att bli bundna av det.

Österrike och Luxemburg skall vidta alla nödvändiga åtgärder för att underteckna eller ratificera protokollet om den kompletterande fonden, eller på annat sätt uttrycka sitt samtycke till att bli bundna av det, senast den 31 december 2005.

Artikel 4

Medlemsstaterna skall, så snart som möjligt, göra sitt yttersta för att försäkra sig om att protokollet om den kompletterande fonden, och de konventioner som ligger till grund för det, ändras så att gemenskapen kan bli en fördragsslutande part i dessa.

Utfärdat i Bryssel den [...]

På rådets vägnar

Ordförande

BILAGA 1

2003 ÅRS PROTOKOLL TILL 1992 ÅRS INTERNATIONELLA KONVENTION OM UPPRÄTTANDET AV EN INTERNATIONELL FOND FÖR ERSÄTTNING AV SKADA ORSAKAD AV FÖRORENING GENOM OLJA [9]

[9] Det bör noteras att även om protokollstexten som återges i denna bilaga är den text som antogs av diplomatkonferensen den 16 maj 2003, är detta inte den officiella protokollstexten. Den officiella protokollstexten var inte tillgängligt när detta förslag antogs. Här förutsätts att den officiella texten, när den väl är tillgänglig, kommer att ha företräde framför den text som återges i denna bilaga.

DE STATER SOM ÄR FÖRDRAGSSLUTANDE PARTER I DETTA PROTOKOLL,

SOM BEAKTAR 1992 års internationella konvention om ansvarighet för skada orsakad av förorening genom olja (nedan kallad "1992 års ansvarighetskonvention"),

SOM HAR BEAKTAT 1992 års internationella konvention om upprättandet av en internationell fond för ersättning av skada orsakad av förorening genom olja (nedan kallad "1992 års fondkonvention"),

SOM BEKRÄFTAR vikten av att vidmakthålla det internationella ansvarighets- och ersättningssystemet för oljeskador,

SOM UPPMÄRKSAMMAR att det högsta ersättningsbelopp som medges genom 1992 års fondkonvention kan vara otillräckligt för att möta ersättningsbehoven under vissa omständigheter i vissa av de stater som är fördragsslutande parter i den konventionen,

SOM INSER att ett antal stater som är fördragsslutande parter i 1992 års ansvarighetskonvention och 1992 års fondkonvention anser att det är nödvändigt och brådskande att tillgängliggöra ytterligare medel för ersättning genom inrättandet av ett kompletterande system som staterna kan ansluta sig till om de så önskar,

SOM ANSER att det kompletterande systemet bör syfta till att garantera att de som drabbats av föroreningsskada genom olja ersätts fullt ut för förlust eller skada; det bör också lindra de svårigheter som skadelidande möter i de fall då det finns en risk för att det ersättningsbelopp som är tillgängligt enligt 1992 års ansvarighetskonvention och 1992 års fondkonvention är otillräckligt för full ersättning av styrkta fordringar, och att 1992 års internationella oljeskadefond, som en följd av detta, provisoriskt beslutat att den endast kommer att betala ut en del av varje styrkt fordran,

SOM BEAKTAR att möjligheten att ansluta sig till det kompletterande systemet kommer att stå öppen endast för stater som är fördragsslutande parter i 1992 års fondkonvention,

HAR KOMMIT ÖVERENS OM FÖLJANDE.

Allmänna bestämmelser Artikel 1

I detta protokoll används följande beteckningar med de betydelser som här anges:

1. 1992 års ansvarighetskonvention: 1992 års internationella konvention om ansvarighet för skada orsakad av förorening genom olja.

2. 1992 års fondkonvention: 1992 års internationella konvention om upprättandet av en internationell fond för ersättning av skada orsakad av förorening genom olja.

3. 1992 års fond: 1992 års internationella oljeskadefond, upprättad inom ramen för 1992 års fondkonvention.

4. fördragsslutande stat: en stat som är fördragsslutande part i detta protokoll, om inte annat anges.

5. När bestämmelserna i 1992 års fondkonvention genom hänvisning har införlivats med detta protokoll skall med fond i den konventionen avses kompletterande fond, om inte annat anges.

6. Fartyg, person, ägare, olja, skada genom förorening, förebyggande åtgärder och olycka har samma betydelse som i artikel I i 1992 års ansvarighetskonvention.

7. Avgiftspliktig olja, beräkningsenhet, ton, garant och terminal har samma betydelse som i artikel 1 i 1992 års fondkonvention, om inte annat anges.

8. styrkt fordran: en fordran som har erkänts av 1992 års fond, eller som godtagits som berättigad genom ett för 1992 års fond bindande beslut av behörig domstol vilket inte längre kan överklagas med ordinära rättsmedel, och som skulle ha ersatts fullt ut om inte den gräns som fastläggs i artikel 4.1 i 1992 års fondkonvention hade tillämpats för den aktuella olyckan.

9. församling: församlingen för 2003 års internationella kompletterande oljeskadefond, om inte annat anges.

10. organisation: Internationella sjöfartsorganisationen.

11. generalsekreteraren: organisationens generalsekreterare.

Artikel 2

1. Härmed upprättas en internationell kompletterande fond för ersättning av skada orsakad av förorening, som skall ha namnet "2003 års internationella kompletterande oljeskadefond" (nedan kallad "den kompletterande fonden").

2. Den kompletterande fonden skall i varje fördragsslutande stat erkännas som juridisk person med behörighet enligt lagen i den staten att förvärva rättigheter och åta sig skyldigheter samt att vara part i rättegång inför domstol i denna stat. Varje fördragsslutande stat skall erkänna den kompletterande fondens direktör som ställföreträdare för den kompletterande fonden.

Artikel 3

Detta protokoll gäller endast

a) föroreningsskada som uppkommit

i) inom en fördragsslutande stats territorium, inbegripet dess territorialvatten, och

ii) inom en fördragsslutande stats exklusiva ekonomiska zon, som fastställts i enlighet med folkrättens regler, eller, om en fördragsslutande stat inte har fastställt någon sådan zon, inom ett område utanför och angränsande till den statens territorialvatten, vilket har bestämts av den staten i enlighet med folkrättens regler och vilket inte sträcker sig längre ut än 200 sjömil från de baslinjer varifrån statens territorialvatten mäts,

b) förebyggande åtgärder, var de än vidtas, för att förhindra eller begränsa sådan skada.

Kompletterande ersättning Artikel 4

1. Den kompletterande fonden skall betala ersättning till var och en som har lidit skada genom förorening om denne inte har kunnat få full ersättning för en styrkt fordran för sådan skada enligt 1992 års fondkonvention, på grund av att summan av fordringarna överstiger, eller riskerar att överstiga, tillämplig ersättningsgräns enligt artikel 4.4 i 1992 års fondkonvention 2 avseende en och samma olycka.

2 a) Det sammanlagda ersättningsbeloppet som den kompletterande fonden skall betala enligt denna artikel är för en och samma olycka begränsat på så vis att summan av nämnda belopp och det ersättningsbelopp som faktiskt betalats enligt 1992 års ansvarighetskonvention och 1992 års fondkonvention inom ramen för tillämpningen av detta protokoll inte får överstiga 750 miljoner beräkningsenheter.

b) Det belopp som nämns i punkt 2 a, 750 miljoner beräkningsenheter, skall räknas om till inhemsk valuta på grundval av det värde valutan hade i förhållande till den särskilda dragningsrätten den dag som fastställs av församlingen för 1992 års fond för omräkning av det högsta ersättningsbeloppet enligt 1992 års ansvarighetskonvention och 1992 års fondkonvention.

3. Om summan av styrkta fordringar mot den kompletterande fonden överstiger det sammanlagda ersättningsbeloppet enligt punkt 2, skall det tillgängliga beloppet fördelas så att förhållandet mellan en styrkt fordran och det ersättningsbelopp som fordringsägaren faktiskt erhåller enligt detta protokoll är detsamma för alla fordringsägare.

4. Den kompletterande fonden skall betala ersättning för styrkta fordringar enligt definitionen i artikel 1.8, och endast för sådana fordringar.

Artikel 5

Den kompletterande fonden skall betala ersättning när församlingen för 1992 års fond har funnit att summan av styrkta fordringar överstiger, eller riskerar att överstiga, det högsta tillgängliga ersättningsbeloppet enligt artikel 4.4 i 1992 års fondkonvention och att församlingen för 1992 års fond, som en följd av detta, provisoriskt beslutat att utbetalningar endast kommer att göras för en del av varje styrkt fordran. Den kompletterande fondens församling skall då besluta huruvida och i vilken utsträckning den kompletterande fonden skall betala den del av en styrkt fordran som inte ersatts enligt 1992 års ansvarighetskonvention och 1992 års fondkonvention.

Artikel 6

1. Enligt artikel 15.2-3 skall rätt till ersättning genom den kompletterande fonden upphöra endast om den har upphört i förhållande till 1992 års fond i enlighet med artikel 6 i 1992 års fondkonvention.

2. En fordran mot 1992 års fond skall betraktas som en fordran av samma fordringsägare mot den kompletterande fonden.

Artikel 7

1. Bestämmelserna i artikel 7.1-2 och 7.4-6 i 1992 års fondkonvention skall vara tillämpliga på talan om ersättning som väckts mot den kompletterande fonden i enlighet med artikel 4.1 i detta protokoll.

2. Har talan om ersättning för skada genom förorening väckts mot fartygsägare eller dennes garant vid domstol som är behörig enligt artikel IX i 1992 års ansvarighetskonvention, är denna domstol såvitt angår samma skada ensam behörig att pröva talan mot den kompletterande fonden om ersättning enligt bestämmelserna i artikel 4 i detta protokoll. Har emellertid talan om ersättning för skada genom förorening väckts enligt 1992 års ansvarighetskonvention vid domstol i en stat som är fördragsslutande part i 1992 års ansvarighetskonvention men ej detta protokoll, skall talan mot den kompletterande fonden enligt artikel 4 i detta protokoll enligt kärandens val väckas antingen vid domstol i den stat där den kompletterande fonden har sitt säte eller vid enligt artikel IX i 1992 års ansvarighetskonvention behörig domstol i en stat, som är fördragsslutande part i detta protokoll.

3. Har emellertid talan om ersättning för skada genom förorening väckts enligt 1992 års ansvarighetskonvention vid domstol i en stat som är fördragsslutande part i 1992 års ansvarighetskonvention men ej detta protokoll, skall, utan hinder av vad som stadgas i första stycket, därmed förbunden talan mot den kompletterande fonden enligt kärandens val väckas antingen vid domstol i den stat där den kompletterande fonden har sitt säte eller vid en enligt första stycket behörig domstol i en fördragsslutande stat.

Artikel 8

1. Dom som meddelats mot den kompletterande fonden av domstol som är behörig enligt artikel 7 i detta protokoll skall, om domen kan verkställas i den stat där den meddelades och där ej längre kan överklagas med ordinära rättsmedel, erkännas och verkställas i alla fördragsslutande stater under de förutsättningar som anges i artikel X i 1992 års ansvarighetskonvention samt med iakttagande av beslut om fördelningen enligt artikel 4.3 i detta protokoll.

2. En fördragsslutande stat får tillämpa andra bestämmelser om erkännande och verkställighet av domar, om tillämpningen av dessa bestämmelser leder till att domar erkänns och verkställs i minst samma utsträckning som i enlighet med punkt 1.

Artikel 9

1. Den kompletterande fonden inträder, såvitt avser belopp som fonden har betalat i ersättning för skada genom förorening enligt artikel 4.1 i detta protokoll, i den rätt som den som har fått sådan ersättning kan ha enligt 1992 års ansvarighetskonvention mot ägaren eller dennes garant.

2. Den kompletterande fonden inträder i den rätt som den som har fått ersättning via fonden kan ha enligt 1992 års fondkonvention mot 1992 års fond.

3. Bestämmelserna i detta protokoll inskränker ej den kompletterande fondens regress- eller subrogationsrätt mot annan person än som avses i föregående stycken. Under alla förhållanden skall den kompletterande fondens subrogationsrätt mot sådan person icke vara mindre förmånlig än den rätt som tillkommer en försäkringsgivare för den som erhållit ersättning.

4. Har fördragsslutande stat eller myndighet i sådan stat enligt bestämmelser i nationell lag betalat ersättning för skada genom förorening skall staten eller myndigheten inträda i den rätt som den som erhållit ersättning skulle ha haft enligt detta protokoll. Detta får dock icke hindra att andra subrogations- eller regressrätter som kan finnas görs gällande mot den kompletterande fonden.

Avgifter Artikel 10

1. Årsavgifter till den kompletterande fonden skall, ifråga om varje fördragsslutande stat, betalas av var och en som under det kalenderår som avses i artikel 11.2 a eller 11.2 b tagit emot sammanlagt mer än 150 000 ton

a) avgiftspliktig olja som transporterats till sjöss till hamn eller terminal inom den statens område, och

b) avgiftspliktig olja i anläggning som är belägen inom den fördragsslutande statens område, om denna olja transporterats till sjöss och lossats i hamn eller terminal i stat som icke är fördragsslutande stat, varvid denna olja endast skall tas med i beräkningen enligt denna bestämmelse när den första gången mottas i fördragsslutande stat efter att ha lossats i icke fördragsslutande stat.

2. Bestämmelserna i artikel 10.2 i 1992 års fondkonvention skall gälla i fråga om skyldigheten att betala avgifter till den kompletterande fonden.

Artikel 11

1. För att fastställa den årsavgift som, om årsavgifter skall utgå, skall betalas, skall församlingen med beaktande av nödvändigheten av att tillräckliga likvida medel finns, för varje kalenderår göra en beräkning i form av en budget av:

i) Utgifter

a) kostnader och utgifter för den kompletterande fondens förvaltning under året samt eventuellt underskott från verksamheten under föregående år,

b) utbetalningar från den kompletterande fonden under året för betalning av fordringar mot den kompletterande fonden enligt artikel 4, däri inbegripet återbetalning av lån som tidigare har tagits upp av den kompletterande fonden för att betala sådana fordringar.

ii) Inkomster

a) överskott från verksamheten under föregående år, däri inbegripet eventuell ränta,

b) årsavgifter, om sådana erfordras för att balansera budgeten,

c) andra inkomster.

2. Församlingen skall fastställa det sammanlagda beloppet avgifter till fonden. På grundval av det beslutet skall den kompletterande fondens direktör för varje fördragsslutande stat beräkna den årsavgift som var och en som avses i artikel 10 skall betala

a) i den utsträckning avgiften är avsedd att användas till betalning av fordringar som avses i punkt 1 i a, på grundval av ett bestämt belopp per ton avgiftspliktig olja som den avgiftsskyldige under föregående kalenderår mottagit i ifrågavarande stat, och

b) i den utsträckning avgiften är avsedd att användas till betalning av fordringar som avses i punkt 1 i b, på grundval av ett bestämt belopp per ton avgiftspliktig olja som den avgiftsskyldige mottagit under kalenderåret före det då ifrågavarande olycka inträffade, om denna stat vid tidpunkten för olyckan var en fördragsslutande part i detta protokoll.

3. De belopp som avses i andra stycket skall beräknas genom att man delar det sammanlagda avgiftsbelopp som erfordras med den sammanlagda mängden avgiftspliktig olja som mottagits i alla fördragsslutande stater under ifrågavarande år.

4. Årsavgiften förfaller till betalning enligt vad som bestäms i den kompletterande fondens interna reglemente. Församlingen får besluta om annat datum för betalningen.

5. Församlingen får besluta, enligt vad som fastställts i den kompletterande fondens ekonomiska reglemente, att överföra medel mellan de fonder som upprättats enligt punkt 2 a och 2 b.

Artikel 12

1. Bestämmelserna i artikel 13 i 1992 års fondkonvention skall vara tillämpliga på avgifter till den kompletterande fonden.

2. En fördragsslutande stat kan åta sig skyldigheten att betala avgifter till den kompletterande fonden i enlighet med det förfarande som fastläggs i artikel 14 i 1992 års fondkonvention.

Artikel 13

1. Fördragsslutande stater skall underrätta direktören för den kompletterande fonden avseende mottagen olja i enlighet med artikel 15 i 1992 års fondkonvention, varvid underrättelser till direktören för 1992 års fond enligt artikel 15.2 i 1992 års fondkonvention även skall anses ha lämnats enligt detta protokoll.

2. En fördragsslutande stat som inte fullgör skyldigheten att underrätta direktören enligt första stycket är ersättningsskyldig mot den kompletterade fonden för den ekonomiska förlust som den kompletterande fonden kan ha gjort som en följd av underlåtenheten. Församlingen skall efter rekommendation från den kompletterande fondens direktör besluta om en sådan ersättning skall betalas av den fördragsslutande staten.

Artikel 14

1. Utan hinder av artikel 10 skall i detta protokoll varje fördragsslutande stat anses ta emot minst en miljon ton avgiftspliktig olja.

2. Om den sammanlagda mängden avgiftspliktig olja som mottagits i en fördragsslutande stat är mindre än en miljon ton, skall den fördragsslutande staten åta sig de skyldigheter som enligt detta protokoll skulle åligga var och en som är skyldig att bidra till den kompletterande fonden för olja som tas emot inom denna stats territorium i den mån som det inte finns någon person som har ansvaret för den sammanlagda mängden av den mottagna oljan.

Artikel 15

1. Om det i en fördragsslutande stat inte finns någon person som uppfyller kraven i artikel 10, skall den fördragsslutande staten, för tillämpningen av detta protokoll, informera den kompletterande fondens direktör om detta.

2. Ingen ersättning skall betalas av den kompletterande fonden för skada genom förorening inom en fördragsslutande stats territorium, territorialvatten eller exklusiva ekonomiska zon eller område som bestämts i enlighet med artikel 3 a ii i detta protokoll för en bestämd olycka eller för förebyggande åtgärder, var de än vidtas, för att förhindra eller begränsa sådan skada, innan skyldigheten att underrätta den kompletterande fondens direktör i enlighet med artikel 13.1 och punkt 1 i denna artikel har fullgjorts av den fördragsslutande staten för alla år före denna olycka.

Församlingen skall i det interna reglementet fastställa under vilka omständigheter en fördragsslutande stat skall anses ha brustit i sina skyldigheter.

3. Om ersättningsanspråk har avvisats tillfälligt i enlighet med punkt 2, skall ersättningsanspråk avvisas permanent för den olyckan om skyldigheterna att underrätta den kompletterande fondens direktör enligt artikel 13.1 samt punkt 1 i denna artikel inte har fullgjorts inom ett år efter det att den kompletterande fondens direktör har underrättat den fördragsslutande staten om dess underlåtenhet att rapportera.

4. Alla avgifter som skall betalas till den kompletterande fonden skall avräknas från ersättning som skall utgå till den betalningsskyldige eller dennes företrädare.

Organisation och förvaltning Artikel 16

1. Den kompletterande fonden skall ha en församling och ett sekretariat som leds av en direktör.

2. Artiklarna 17-20 och 28-33 i 1992 års fondkonvention skall vara tillämpliga på församlingen, sekretariatet och den kompletterande fondens direktör.

3. Artikel 34 i 1992 års fondkonvention skall vara tillämplig på den kompletterande fonden.

Artikel 17

1. Sekretariatet för 1992 års fond, och direktören för 1992 års fond som leder det, får också fungera som sekretariat och direktör för den kompletterande fonden.

2. Om sekretariatet och direktören för 1992 års fond också utför uppgifter enligt punkt 1 som sekretariat och direktör för den kompletterande fonden, skall den kompletterande fonden vid intressekonflikter mellan 1992 års fond och den kompletterande fonden företrädas av ordföranden i fondens församling.

3. Den kompletterande fondens direktör och den personal och de experter som han har utsett, skall när de fullgör sina uppgifter enligt detta protokoll och 1992 års fondkonvention inte anses ha brutit mot bestämmelserna i artikel 30 i 1992 års fondkonvention, som de tillämpas genom artikel 16.2 i detta protokoll, när de fullgör sina uppgifter enlighet med denna artikel.

4. Församlingen skall sträva efter att inte fatta beslut som är oförenliga med beslut som har fattats av församlingen för 1992 års fond. Om olika meningar uppkommer rörande gemensamma förvaltningsfrågor skall församlingen söka nå enighet med församlingen för 1992 års fond i en anda av ömsesidigt samarbete och med de båda organisationernas gemensamma mål för ögonen.

5. Den kompletterande fonden skall återbetala alla kostnader och utgifter som 1992 års fond har haft för administrativa tjänster vilka den har utfört för den kompletterande fondens räkning.

Artikel 18 Övergångsbestämmelser

1. Om inte annat följer av punkt 4 i denna artikel, får det sammanlagda belopp av årsavgifter för avgiftspliktig olja som har tagits emot i en enskild fördragsslutande stat under ett kalenderår inte överstiga 20 % av det totala beloppet av årsavgifter enligt detta protokoll för det kalenderåret.

2. Om tillämpningen av bestämmelserna i artikel 11.2 och 11.3 leder till att det sammanlagda belopp av avgifter som skall betalas av de avgiftsskyldiga i en enskild fördragsslutande stat för ett kalenderår överstiger 20 % av summan av årsavgifter, skall de avgifter som skall betalas av de avgiftsskyldiga i den staten minskas proportionellt så att deras sammanlagda avgifter motsvarar 20 % av den totala summan av årsavgifter till den kompletterande fonden för det året.

3. Om de avgifter som skall betalas av de avgiftsskyldiga i en fördragsslutande stat skall minskas enligt punkt 2 i denna artikel skall de avgifter som skall betalas av de avgiftsskyldiga i övriga fördragsslutande stater ökas proportionellt så att den totala summa av avgifter som skall betalas av de som är skyldiga att betala avgifter till den kompletterande fonden för kalenderåret ifråga kommer att uppgå till den summa av avgifter som har beslutats av församlingen.

4. Bestämmelserna i punkterna 1-3 i denna artikel skall tillämpas till dess att den totala mängd av avgiftspliktig olja som har tagits emot i de fördragsslutande staterna under ett kalenderår - med de mängder som anges i artikel 14.1 inräknade - uppgår till 1 000 miljoner ton, dock längst till dess att tio år har gått från det att detta protokoll trädde i kraft.

Slutbestämmelser Artikel 19 Undertecknande, ratifikation, godtagande, godkännande och anslutning

1. Detta protokoll står öppet för undertecknande i London från och med den 31 juli 2003 till och med den 30 juli 2004.

2. En stat får uttrycka sitt samtycke till att vara bundet av detta protokoll genom

a) undertecknande utan förbehåll för ratifikation, godtagande eller godkännande, eller

b) undertecknande med förbehåll för ratifikation, godtagande eller godkännande följt av ratifikation, godtagande eller godkännande, eller

c) anslutning.

3. Enbart stater som är anslutna till 1992 års fondkonvention får ansluta sig till detta protokoll.

4. Ratifikation, godtagande, godkännande eller anslutning verkställs genom att ett formellt instrument för detta ändamål deponeras hos generalsekreteraren.

Artikel 20 Information om avgiftspliktig olja

En stat skall innan detta protokoll träder i kraft för staten, när den undertecknar protokollet i enlighet med artikel 19.2 a, eller deponerar ett instrument som avses i artikel 19.4 i detta protokoll, och därefter årligen på tid som generalsekreteraren bestämmer, underrätta denne om namn och adress på personer som för den staten är skyldiga att betala avgifter till fonden enligt artikel 10. Staten skall också lämna uppgift om de mängder avgiftspliktig olja som tagits emot av någon inom den statens territorium under det närmast föregående kalenderåret.

Artikel 21 Ikraftträdande

1. Detta protokoll träder i kraft tre månader efter det att följande förutsättningar är uppfyllda:

a) När minst åtta stater har undertecknat protokollet utan förbehåll för ratifikation, godtagande eller godkännande, eller har deponerat sina ratifikations-, godtagande-, godkännande- eller anslutningsinstrument, och

b) generalsekreteraren har fått information från direktören för 1992 års fond om att de som är skyldiga att betala avgift enligt artikel 10 tog emot sammanlagt minst 450 miljoner ton avgiftspliktig olja under det närmast föregående kalenderåret med de mängder som anges i artikel 14.1 inräknade.

2. För de stater som undertecknar detta protokoll utan förbehåll för ratifikation, godtagande eller godkännande, eller som ratificerar, godtar, godkänner eller ansluter sig till detta protokoll efter det att villkoren i punkt 1 har uppfyllts, träder protokollet i kraft tre månader efter det att staten har deponerat vederbörligt instrument.

3. Utan hinder av punkterna 1 och 2 träder detta protokoll inte i kraft för en stat förrän 1992 års fondkonvention träder i kraft för staten.

Artikel 22 Första mötet med församlingen

Generalsekreteraren skall sammankalla församlingens första möte. Mötet skall äga rum så snart som möjligt efter det att detta protokoll trätt i kraft och i vart fall inte senare än trettio dagar efter ikraftträdandet.

Artikel 23 Revision och ändring

1. Organisationen får sammankalla en konferens för att revidera eller ändra detta protokoll.

2. Organisationen skall sammankalla en sådan konferens med de fördragsslutande staterna om minst en tredjedel av dem begär det.

Artikel 24 Ändring av begränsningsbelopp

1. På begäran av minst en fjärdedel av de fördragsslutande staterna skall ett förslag till ändring av ansvarsgränserna enligt artikel 4.2 a genom generalsekreterarens försorg sändas till alla medlemmar i organisationen samt till alla fördragsslutande stater.

2. Ett förslag till ändring som sänts enligt ovan skall senast inom sex månader från översändandet lämnas över till organisationens juridiska kommitté för övervägande.

3. Alla stater som är anslutna till detta protokoll, oavsett om de är medlemmar i organisationen eller inte, har rätt att delta i juridiska kommitténs förhandlingar för övervägande och antagande av ändringar.

4. Ändringar antas med två tredjedels majoritet av de fördragsslutande stater som är närvarande och som röstar i juridiska kommittén, med den ökning i antalet som föranleds av punkt 3, dock under förutsättning att minst hälften av de fördragsslutande staterna är närvarande vid omröstningstillfället.

5. När juridiska kommittén behandlar ett förslag till ändring av gränserna skall den ta hänsyn till inträffade olyckor och i synnerhet omfattningen av de skador som orsakats av dem samt till förändringar i penningvärdena.

6 a) Ändringar i gränserna med stöd av denna artikel får inte övervägas förrän detta protokoll trätt i kraft och inte heller förrän tre år förflutit från den dag en tidigare ändring med stöd av denna artikel har trätt i kraft.

b) Gränsen får inte höjas så att beloppet kommer att överstiga den gräns som lagts fast i detta protokoll ökat med sex procent per år, inklusive den procentuella höjningen från föregående år, räknat från och med den dag protokollet öppnades för undertecknande till och med den dag juridiska kommitténs beslut träder i kraft.

c) Gränsen får inte höjas så att den med tre gånger överstiger den gräns som lagts fast i detta protokoll.

7. En ändring som har antagits i enlighet med punkt 4 skall av organisationen delges de fördragsslutande staterna. Ändringen skall anses godtagen när tolv månader har förflutit från underrättelsen om inte inom den tidsperioden minst en fjärdedel av de stater som var fördragsslutande stater då ändringen antogs av juridiska kommittén har underrättat organisationen om att de inte godtar ändringen. I sådant fall är ändringen förkastad och får ingen verkan.

8. En ändring som har godtagits i enlighet med punkt 7 träder i kraft tolv månader efter det att den godtogs.

9. Alla fördragsslutande stater är bundna av ändringen om de inte säger upp detta protokoll i enlighet med artikel 26.1 och 26.2, senast sex månader innan ändringen träder i kraft. En sådan uppsägning får verkan när ändringen träder i kraft.

10. En stat som blir fördragsslutande stat när juridiska kommittén har antagit en ändring men innan tolvmånadersperioden för dess godtagande har löpt ut, blir bunden av ändringen om den träder i kraft. En stat som blir fördragsslutande stat efter den perioden blir bunden av en ändring som har godtagits i enlighet med punkt 7. I de fall som anges i denna punkt blir en stat bunden av en ändring när den träder i kraft eller när protokollet träder i kraft för den staten, om detta sker senare.

Artikel 25 Protokoll till 1992 års fondkonvention

1. Om de gränser som fastställts i 1992 års fondkonvention har ökats genom ett protokoll till konventionen, får den gräns som anges i artikel 4.2 a ökas med samma belopp i enlighet med förfarandet i artikel 24. I sådana fall gäller inte bestämmelserna i artikel 24.6.

2. Om det förfarande som det hänvisas till i punkt 1 har tillämpats, skall den efterföljande ändring av gränsen i artikel 4.2 som gjorts i enlighet med förfarandet i artikel 24 och med tillämpning av artikel 24.6 b och c, beräknas på grundval av den nya höjda gräns som fastställts i enlighet med punkt 1.

Artikel 26 Uppsägning

1. Detta protokoll får sägas upp av en fördragsslutande stat när som helst efter det att den trätt i kraft för den staten.

2. Uppsägning verkställs genom att ett instrument deponeras hos generalsekreteraren.

3. En uppsägning får verkan tolv månader efter deponeringen hos generalsekreteraren, eller den längre tidrymd som har angetts i uppsägningsinstrumentet.

4. En uppsägning av 1992 års fondkonvention skall anses innebära uppsägning av detta protokoll. En sådan uppsägning får verkan den dag då uppsägningen av 1992 års ändringsprotokoll till 1971 års fondkonvention får verkan enligt artikel 34 i det protokollet.

5. Utan hinder av om en fördragsslutande stat säger upp detta protokoll i enlighet med denna artikel, skall bestämmelserna i protokollet om skyldigheter att betala avgifter till den kompletterande fonden gälla för sådana olyckor som avses i artikel 11.2 b och som har inträffat innan uppsägningen träder i kraft.

Artikel 27 Extra möten med församlingen

1. Inom nittio dagar efter deponeringen av ett uppsägningsinstrument får varje fördragsslutande stat som anser att uppsägningen kommer att leda till en betydande höjning av avgifterna för de kvarvarande fördragsslutande staterna, begära att direktören för den kompletterande fonden sammankallar ett extra möte med församlingen. Direktören skall kalla församlingen att sammanträda inom sextio dagar från det att han tog emot begäran.

2. Direktören för den kompletterande fonden får på eget initiativ sammankalla församlingen till ett extra möte som skall hållas inom sextio dagar efter deponeringen av ett uppsägningsinstrument, om han anser att uppsägningen kommer att leda till en betydande höjning av avgifterna för de kvarvarande fördragsslutande staterna.

3. Om församlingen vid ett extra möte som sammankallats enligt punkt 1 eller 2 fastställer att uppsägningen kommer att leda till en betydande höjning av avgifterna för de kvarvarande fördragsslutande staterna, får var och en av dessa stater senast 120 dagar före den dag då uppsägningen får verkan säga upp detta protokoll med verkan från samma dag.

Artikel 28 Upphörande

1. Detta protokoll upphör att gälla när antalet fördragsslutande stater understiger sju, eller när den totala mängden av avgiftspliktig olja som tagits emot i de kvarvarande fördragsslutande staterna - med de mängder som anges i artikel 14 inräknade - understiger 350 miljoner ton, om detta inträffar tidigare.

2. Stater som är bundna av detta protokoll dagen innan det upphör att gälla skall möjliggöra för den kompletterande fonden att utöva sina funktioner enligt artikel 29 och förblir endast för detta ändamål bundna av konventionen.

Artikel 29 Avveckling av den kompletterande fonden

1. Om detta protokoll upphör att gälla skall den kompletterande fonden dock

a) infria sina förpliktelser för de olyckor som har inträffat innan protokollet upphörde att gälla, och

b) få utöva sin rätt till avgifter i den utsträckning som dessa avgifter är nödvändiga för att infria de förpliktelser som avses i punkt 1 a; detta gäller även de förvaltningskostnader som är nödvändiga för att infria förpliktelserna.

2. Församlingen skall vidta alla erforderliga åtgärder för att avveckla den kompletterande fonden. Bland åtgärderna ingår en rättvis fördelning av resterande tillgångar bland dem som har betalat avgifter till fonden.

3. Den kompletterande fonden förblir en juridisk person såvitt gäller bestämmelserna i denna artikel.

Artikel 30 Depositarie

1. Detta protokoll och de ändringar som godtagits i enlighet med artikel 24 skall deponeras hos generalsekreteraren.

2. Generalsekreteraren skall

a) informera alla stater som har undertecknat eller anslutit sig till detta protokoll om

i) varje nytt undertecknande och ny deponering av ett instrument samt dagen därför,

ii) dagen för ikraftträdandet av detta protokoll,

iii) förslag som rör ändringar av gränserna för ersättningsbelopp och som har lagts fram i enlighet med artikel 24.1,

iv) ändringar som har antagits i enlighet med artikel 24.4,

v) ändringar som anses ha godtagits med stöd av artikel 24.7, samt den dag då ändringen träder i kraft enligt punkterna 8 och 9 i den artikeln,

vi) deponering av uppsägningsinstrument som rör detta protokoll samt dagen för deponeringen och den dag då uppsägningen får verkan,

vii) underrättelser som krävs enligt någon av artiklarna i detta protokoll,

b) översända vidimerade kopior av detta protokoll till alla stater som har undertecknat det och till alla stater som ansluter sig till detta protokoll.

3. Så snart som detta protokoll träder i kraft skall generalsekreteraren överlämna texten till Förenta Nationernas sekretariat för registrering och offentliggörande i enlighet med artikel 102 i Förenta Nationernas stadga.

Artikel 31 Språk

Detta protokoll är upprättat i ett enda original på arabiska, engelska, franska, kinesiska, ryska och spanska språken, vilka alla äger lika vitsord.

Som skedde i London den 16 maj 2003.

Till bekräftelse härav har undertecknade, därtill vederbörligen befullmäktigade, undertecknat detta protokoll.

BILAGA 2

1992 ÅRS ÄNDRINGSPROTOKOL TILL 1969 ÅRS INTERNATIONELLA KONVENTION OM ANSVARIGHET FÖR SKADA ORSAKAD AV FÖRORENING GENOM OLJA

Parterna till detta protokoll

SOM HAR BEAKTAT 1969 års internationella konvention om ansvarighet för skada orsakad av förorening genom olja och 1984 års protokoll till denna,

SOM HAR NOTERAT att 1984 års protokoll till denna konvention, som föreskriver förbättrad tillämpning och ökad ersättning, inte har trätt i kraft,

SOM BEKRÄFTAR vikten av att vidmakthålla det internationella ansvarighets- och ersättningssystemet för oljeskador,

SOM ÄR MEDVETNA OM behovet av att tillförsäkra att innehållet i 1984 års protokoll träder i kraft så snart som möjligt,

SOM INSER att särskilda regler är nödvändiga i samband med införandet av motsvarande ändringar av 1971 års internationella konvention om upprättandet av en internationell fond för ersättning av skada orsakad av förorening genom olja

har kommit överens om följande:

Artikel 1

Den konvention som ändras genom detta protokoll är 1969 års internationella konvention om ansvarighet för skada orsakad av förorening genom olja, i det följande kallad "1969 års ansvarighetskonvention". För stater som är anslutna till 1976 års protokoll till 1969 års ansvarighetskonvention skall hänvisningen anses omfatta 1969 års ansvarighetskonvention som den har ändrats genom det protokollet.

Artikel 2

Artikel I i 1969 års ansvarighetskonvention ändras enligt följande.

1. Första stycket ersätts med följande text.

1. "Fartyg": fartyg eller annan flytande anordning som kan användas till sjöss och som är konstruerat eller anpassat för att transportera olja som last i bulk. Ett fartyg som kan transportera olja och annan last skall dock anses som fartyg endast när det faktiskt transporterar olja som last i bulk samt under färder som följer på en sådan last, om det inte visas att fartyget inte har några rester kvar ombord från en sådan transport av olja i bulk.

2. Femte stycket ersätts med följande text.

5. "Olja": varje beständig mineralolja som innehåller kolväte, som råolja, eldningsolja, tjock dieselolja och smörolja, antingen den förs ombord på ett fartyg som last eller i fartygets bränsletankar.

3. Sjätte stycket ersätts med följande text.

6. "Skada genom förorening":

a) förlust eller skada som uppkommit utanför fartyget på grund av förorening genom att olja har läckt ut eller tömts ut från fartyget, var helst läckaget eller uttömningen ägt rum. Ersättning för försämring av miljön, annat än utebliven vinst, är dock begränsad till kostnader för rimliga åtgärder för återställande som har vidtagits eller som planeras,

b) kostnader för förebyggande åtgärder och förlust och skada som orsakas av sådana åtgärder.

4. Åttonde stycket ersätts med följande text.

8. "Olycka": varje händelse eller serie av händelser med samma ursprung som orsakar skada genom förorening eller framkallar ett allvarligt och omedelbart förestående hot om sådan skada.

5. Nionde stycket ersätts med följande text.

9. "Organisation": Internationella sjöfartsorganisationen (IMO).

6. Efter nionde stycket införs ett nytt stycke med följande lydelse.

10. "1969 års ansvarighetskonvention": 1969 års internationella konvention om ansvarighet för skada orsakad av förorening genom olja. För stater som är anslutna till 1976 års protokoll till 1969 års ansvarighetskonvention skall hänvisningen anses omfatta 1969 års ansvarighetskonvention sådan den har ändrats genom det protokollet.

Artikel 3

Artikel II i 1969 års ansvarighetskonvention ersätts med följande text.

Denna konvention gäller endast

a) skada genom förorening som uppkommit

i) inom en fördragsslutande stats område, inklusive dess territorialvatten och

ii) inom en fördragsslutande stats exklusiva ekonomiska zon, som fastställts i enlighet med folkrättens regler, eller, om staten inte har fastställt någon sådan zon, inom det område utanför och angränsande till den statens territorialvatten vilket har bestämts av den staten i enlighet med folkrättens regler och vilket inte sträcker sig längre ut än 200 nautiska mil från de baslinjer varifrån statens territorialvatten mäts,

b) förebyggande åtgärder, var de än har vidtagits, för att förhindra eller begränsa en sådan skada.

Artikel 4

Artikel III i 1969 års ansvarighetskonvention ändras enligt följande.

1. Första stycket ersätts med följande text.

1. Den som vid tidpunkten för en olycka eller, om denna utgörs av en serie händelser, vid tidpunkten för den första händelsen är fartygets ägare är, utom i de fall som avses i andra och tredje styckena i denna artikel, ansvarig för varje skada genom förorening som härrör från fartyget som en följd av olyckan.

2. Fjärde stycket ersätts med följande text.

4. Anspråk på ersättning för skada genom förorening får inte göras gällande mot ägaren på annat sätt än enligt denna konvention. Med förbehåll för femte stycket i denna artikel får anspråk på ersättning för skada genom förorening inte göras gällande enligt denna konvention eller på annan grund mot

a) fartygsägarens anställda eller ställföreträdare eller fartygsbesättningen,

b) lotsen eller andra personer som utför tjänster för fartyget utan att vara medlemmar av besättningen,

c) befraktare (hur de än betecknas, inklusive dem som hyrt fartyget utan manskap) redare och personer som i redarens ställe handhar fartygets drift,

d) den som utför bärgning med fartygsägarens samtycke eller på order av behörig offentlig myndighet,

e) den som vidtar förebyggande åtgärder,

f) anställda hos eller ställföreträdare för de personer som nämns i c), d) och e), om inte skadan orsakades genom deras egna handlingar eller underlåtenhet uppsåtligen eller hänsynslöst och med insikt om att skadan sannolikt skulle uppkomma.

Artikel 5

Artikel IV i 1969 års ansvarighetskonvention ersätts med följande text.

Har en olycka med två eller flera fartyg inträffat som orsakat skada genom förorening, är ägarna till de inblandade fartygen solidariskt ansvariga för all skada som inte rimligen kan särskiljas, om de inte är befriade från ansvar enligt artikel III.

Artikel 6

Artikel V i 1969 års ansvarighetskonvention ändras enligt följande.

1. Första stycket ersätts med följande text

1. Fartygsägaren har rätt att begränsa sitt ansvar enligt denna konvention för en och samma olycka till ett sammanlagt belopp, som beräknas enligt följande

a) tre miljoner beräkningsenheter för ett fartyg vars dräktighet inte överstiger 5 000 ton,

b) 420 beräkningsenheter per ton dräktighet därutöver för fartyg vars dräktighet överstiger 5 000 ton enligt a), dock får det sammanlagda beloppet aldrig överstiga 59,7 miljoner beräkningsenheter.

2. Andra stycket ersätts med följande text.

2. Fartygsägaren har inte rätt att begränsa sitt ansvar enligt denna konvention om det visas att han, genom egen handling eller underlåtenhet, har orsakat skadan genom förorening uppsåtligen eller hänsynslöst och med insikt om att skadan sannolikt skulle uppkomma.

3. Tredje stycket ersätts med följande text.

3. För att få åtnjuta förmånen av den ansvarsbegränsning som anges i första stycket av denna artikel skall ägaren upprätta en fond, som skall uppgå till det totala beloppet för hans ansvarsbegränsning. Denna fond skall upprättas hos en domstol eller annan behörig myndighet i någon av de fördragsslutande stater i vilka talan har väckts, enligt artikel IX eller, om talan inte har väckts, hos en domstol eller behörig myndighet i någon av de fördragsslutande stater där talan får väckas enligt artikel IX. Fonden kan upprättas genom att beloppet deponeras eller att en bankgaranti eller annan säkerhet ställs, vilken godtas enligt lagen i den fördragsslutande stat där fonden upprättas och som anses tillräcklig enligt domstolen eller den behöriga myndigheten.

4. Nionde stycket ersätts med följande text.

9 a). Den beräkningsenhet som avses i första stycket i denna artikel är den särskilda dragningsrätten som den definieras av Internationella valutafonden. De belopp som avses i första stycket skall räknas om till inhemsk valuta på grundval av det värde den valutan har, uttryckt i särskilda dragningsrätter, den dag då fonden upprättas enligt tredje stycket. Värdet av den inhemska valutan, uttryckt i särskilda dragningsrätter, i en fördragsslutande stat som är medlem i Internationella valutafonden skall beräknas i enlighet med den värderingsmetod Internationella valutafonden den dagen tillämpar för sin verksamhet och sina transaktioner. Värdet av den inhemska valutan, uttryckt i särskilda dragningsrätter, i en fördragsslutande stat som inte är medlem i Internationella valutafonden skall beräknas på det sätt som den staten bestämmer.

9 b). En fördragsslutande stat som inte är medlem i Internationella valutafonden och vars lag inte tillåter att föreskrifterna i nionde stycket a) tillämpas får emellertid, när den ratificerar, godtar, godkänner eller ansluter sig till konventionen eller när som helst därefter förklara att den beräkningsenhet som avses i nionde stycket a) skall motsvara 15 guldfrancs. Den guldfrancs som avses i detta stycke motsvarar 65 och ett halvt milligram guld av niohundra tusendelars finhet. Omräkning från guldfrancs till inhemsk valuta skall göras enligt lagen i den berörda staten.

9 c). Den beräkning som anges i nionde stycket a) sista meningen och omräkningen enligt nionde stycket b) skall göras på ett sådant sätt att så långt som möjligt samma realvärde för beloppen enligt första stycket uttrycks i den fördragsslutande statens inhemska valuta som skulle ha blivit fallet om de tre första meningarna i nionde stycket a) hade tillämpats. De fördragsslutande staterna skall hos depositarien anmäla vilket beräkningssätt de använder enligt nionde stycket a), eller resultatet av den omräkning enligt nionde stycket 9 b) i förekommande fall, när de deponerar sitt instrument för ratifikation, godtagande, godkännande eller anslutning till denna konvention samt närhelst förändring inträffar i någondera.

5. Tionde stycket ersätts med följande text.

10. Vid tillämpningen av denna artikel skall fartygstonnaget vara bruttotonnaget beräknat i enlighet med bilaga I till 1969 års internationella skeppsmätningskonvention.

6. Andra meningen i elfte stycket ersätts med följande text.

En sådan fond får upprättas även om ägaren enligt föreskrifterna i andra stycket inte har rätt att begränsa sitt ansvar, men upprättandet skall i sådant fall inte inverka på någon fordringsägares rättigheter mot ägaren.

Artikel 7

Artikel VII i 1969 års ansvarighetskonvention ändras enligt följande.

1. De två första meningarna i andra stycket ersätts med följande text.

Ett certifikat som bevis om att försäkring eller annan ekonomisk säkerhet gäller i enlighet med denna konvention skall utfärdas för varje fartyg sedan den behöriga myndigheten i en fördragsslutande stat har fastställt att kraven enligt första stycket har uppfyllts. Vad gäller fartyg registrerade i en fördragsslutande stat skall certifikatet utfärdas eller bestyrkas av en behörig myndighet i registreringsstaten. För fartyg som inte är registrerade i någon fördragsslutande stat får certifikatet utfärdas eller bestyrkas av en behörig myndighet i någon fördragsslutande stat.

2. Fjärde stycket ersätts med följande text.

4. Certifikatet skall föras ombord på fartyget och en kopia skall ges in till de myndigheter som för fartygsregistret eller, om fartyget inte är registrerat i någon fördragsslutande stat, till myndigheterna i den stat som har utfärdat eller bestyrkt certifikatet.

3. Första meningen i sjunde stycket ersätts med följande text.

Certifikat som utfärdats eller bestyrkts enligt bemyndigande av någon fördragsslutande stat i enlighet med andra stycket skall godtas av de övriga fördragsslutande staterna för syftet med denna konvention och skall av de övriga fördragsslutande staterna anses ha samma giltighet som certifikat som utfärdas eller bestyrks av dem själva, även om de avser fartyg som inte är registrerade i någon fördragsslutande stat.

4. I andra meningen i sjunde stycket ersätts orden "med fartygens registreringsstat" med orden "med den stat som har utfärdat eller bestyrkt certifikatet".

5. Andra meningen i åttonde stycket ersätts med följande text.

I sådant fall har svaranden rätt att åtnjuta de begränsningar i ansvaret som föreskrivs i artikel V första stycket, även om ägaren inte har rätt att begränsa sitt ansvar enligt artikel V andra stycket.

Artikel 8

Artikel IX i 1969 års ansvarighetskonvention ändras enligt följande.

Första stycket ersätts med följande text.

1. Har en olycka orsakat skada genom förorening inom en eller flera fördragsslutande staters territorium inklusive dessas territorialvatten eller inom områden som avses i artikel II eller har förebyggande åtgärder vidtagits för att förhindra eller begränsa skada genom förorening inom sådant territorium, inklusive territorialvattnet eller området, får talan om ersättning föras endast vid domstolarna i den eller dessa fördragsslutande stater. Svaranden skall underrättas inom skälig tid om att sådan talan har väckts.

Artikel 9

Efter artikel XII i 1969 års ansvarighetskonvention införs två nya artiklar (artiklarna XII bis och XII ter) enligt följande.

Artikel XII bis

Övergångsbestämmelser

Följande övergångsbestämmelser skall gälla för stater som när en olycka inträffar är ansluten till såväl denna konvention som till 1969 års ansvarighetskonvention.

a) Har en olycka orsakat skada genom förorening på vilken denna konvention är tillämplig anses ansvaret enligt denna konvention ha fullgjorts om och i den mån ansvar inträder också enligt 1969 års ansvarighetskonvention.

b) Har en olycka orsakat skada genom förorening som avses i denna konvention och är staten ansluten såväl till denna konvention som till 1971 års internationella konvention om upprättandet av en internationell fond för ersättning av skada orsakad av förorening genom olja, skall kvarstående ansvar sedan punkt a) i denna artikel tillämpats uppkomma enligt denna konvention endast i den mån skadan genom förorening inte har ersatts enligt 1971 års konvention.

c) Vid tillämpning av artikel III fjärde stycket i denna konvention skall begreppet "denna konvention" avse denna konvention eller 1969 års ansvarighetskonvention, i tillämpliga fall.

d) Vid tillämpning av artikel V tredje stycket i denna konvention skall det totala beloppet i den fond som skall upprättas minskas med det belopp med vilket ansvaret anses ha fullgjorts i enlighet med punkt a) i denna artikel.

Artikel XII ter

Slutbestämmelser

Slutbestämmelserna i denna konvention är artiklarna 12-18 i 1992 års ändringsprotokoll till 1969 års ansvarighetskonvention. Hänvisningar i denna konvention till fördragsslutande stater avser de stater som är bundna av detta protokoll.

Artikel 10

Formuläret för certifikat som är fogat till 1969 års ansvarighetskonvention ersätts med det formulär som är fogat till detta protokoll.

Artikel 11

1. 1969 års ansvarighetskonvention och detta protokoll skall läsas och förstås som ett enda instrument i förhållandet mellan dem som är anslutna till protokollet.

2. Artiklarna I - XII ter samt formuläret för certifikat i 1969 års ansvarighetskonvention som de har ändrats genom detta protokoll skall kallas 1992 års internationella konvention om ansvarighet för skada orsakad av förorening genom olja (1992 års ansvarighetskonvention).

SLUTBESTÄMMELSER

Artikel 12 Undertecknande, ratifikation m.m.

1. Detta protokoll står öppet för undertecknande i London från och med den 15 januari 1993 till och med den 14 januari 1994 för alla stater.

2. Om inget annat följer av fjärde stycket kan alla stater ansluta sig till detta protokoll genom

a) undertecknande med förbehåll för ratifikation, godtagande eller godkännande, eller

b) anslutning.

3. Ratifikation, godtagande, godkännande eller anslutning verkställs genom att ett formellt instrument för detta ändamål deponeras hos organisationens generalsekreterare.

4. En stat som är ansluten till 1971 års internationella konvention om upprättandet av en internationell fond för ersättning av skada orsakad av förorening genom olja (1971 års fondkonvention), får endast ratificera, godta, godkänna eller ansluta sig till detta protokoll om den samtidigt ratificerar, godtar, godkänner eller ansluter sig till 1992 års ändringsprotokoll till 1971 års fondkonvention eller om den säger upp 1971 års fondkonvention med verkan samtidigt som detta protokoll träder i kraft för den staten.

5. En stat som är ansluten till detta protokoll men inte till 1969 års ansvarighetskonvention är bunden av bestämmelserna i 1969 års ansvarighetskonvention sådan den har ändrats genom detta protokoll i förhållande till de stater som också är anslutna till protokollet, men är inte bunden av bestämmelserna i 1969 års ansvarighetskonvention i förhållande till de stater som är bundna av den konventionen.

6. Alla ratifikations-, godtagande-, godkännande- eller anslutningsinstrument som har deponerats efter det att någon ändring av 1969 års ansvarighetskonvention genom detta protokoll har trätt i kraft skall anses avse den ändrade konventionen, med de justeringar som föranleds av den ikraftträdda ändringen.

Artikel 13 Ikraftträdande

1. Detta protokoll träder i kraft tolv månader efter det att tio stater, av vilka fyra stater var och en har ett bruttotankertonnage om minst en miljon enheter, har deponerat sina ratifikations-, godtagande- godkännande eller anslutningsinstrument hos organisationens generalsekreterare.

2. En stat som är bunden av 1971 års fondkonvention för dock, när den deponerar sitt ratifikations-, godtagande-, godkännande- eller anslutningsinstrument för detta protokoll, förklara att instrumentet inte skall få verkan enligt denna artikel förrän den sexmånadersperiod som anges i artikel 31 i 1992 års ändringsprotokoll till 1971 års fondkonvention har förflutit. En stat som inte är bunden av 1971 års fondkonvention men som deponerar ett ratifikations-, godtagande-, godkännande eller anslutningsinstrument för 1992 års ändringsprotokoll till 1971 års fondkonvention får också samtidigt avge en förklaring som avses i detta stycke.

3. En stat som har avgivit en förklaring enligt föregående stycke får när som helst återta den genom en underrättelse till organisationens generalsekreterare. Återtagandet får verkan den dagen underrättelsen tas emot under förutsättning att staten den dagen anses ha deponerat sitt ratifikations-, godtagande- godkännande- eller anslutningsinstrument för detta protokoll.

4. För en stat som ratificerar, godtar, godkänner eller ansluter sig till detta protokoll efter det att villkoren i första stycket har uppfyllts, träder protokollet i kraft tolv månader efter det att staten har deponerat sitt instrument.

Artikel 14 Revision och ändring

1. Organisationen får sammankalla en konferens för att revidera eller ändra 1992 års ansvarighetskonvention.

2. Organisationen skall sammankalla en konferens med de fördragsslutande staterna om minst en tredjedel av de fördragsslutande staterna begär det.

Artikel 15 Ändring av begränsningsbelopp

1. På begäran av minst en fjärdedel av de fördragsslutande staterna skall ett förslag till ändring av ansvarsgränserna enligt artikel V första stycket i 1969 års ansvarighetskonvention som den har ändrats genom detta protokoll genom generalsekreterarens försorg sändas till alla medlemmar i organisationen samt alla fördragsslutande stater.

2. Ett förslag till ändring som sänts enligt ovan skall senast inom sex månader från översändandet lämnas över till organisationens juridiska kommitté för övervägande.

3. Alla stater som är bundna av 1969 års ansvarighetskonvention som den har ändrats genom detta protokoll har rätt att delta i juridiska kommitténs förhandlingar för övervägande och antagande av ändringar, oavsett om de är medlemmar i organisationen eller inte.

4. Ändringar antas med två tredjedels majoritet av de fördragsslutande stater som är närvarande och som röstar i juridiska kommittén, med den ökning i antalet som föranleds av tredje stycket, dock under förutsättning att minst hälften av de fördragsslutande staterna är närvarande vid röstningstillfället.

5. När juridiska kommittén behandlar ett förslag till ändring av gränserna skall den ta hänsyn till inträffade olyckor och i synnerhet omfattningen av de skador som orsakats av dem, till förändringar i penningvärdena och till den verkan på försäkringskostnaderna som ändringsförslaget medför. Kommittén skall också ta hänsyn till förhållandet mellan de gränser som anges i artikel V första stycket i 1969 års ansvarighetskonvention som den har ändrats genom detta protokoll och de gränser som anges i artikel 4 fjärde stycket i 1992 års internationella konvention om upprättandet av en internationell fond för ersättning av skada orsakad av förorening genom olja.

6 a) Ändringar i ansvarsgränserna med stöd av denna artikel får inte övervägas förrän den 15 januari 1998 och inte heller förrän fem år förflutit från den dag en tidigare ändring med stöd av denna artikel har trätt i kraft. Ändringar med stöd av denna artikel får inte övervägas förrän detta protokoll har trätt i kraft.

b) Ingen gräns får höjas så att beloppet kommer att överstiga den gräns som lagts fast i 1969 års ansvarighetskonvention som den har ändrats genom detta protokoll, ökat med sex procent per år, inklusive den procentuella höjningen från föregående år, räknat från den 15 januari 1993.

c) Ingen gräns får höjas så att den med tre gånger överstiger den gräns som lagts fast i 1969 års ansvarighetskonvention som den har ändrats genom detta protokoll.

7. En ändring som har antagits i enlighet med fjärde stycket skall av organisationen delges de fördragsslutande staterna. Ändringen skall anses godtagen när 18 månader har förflutit från underrättelsen om inte inom den tidsperioden minst en fjärdedel av de stater som var fördragsslutande stater då ändringen antogs av juridiska kommittén har underrättat organisationen om att de inte godtar ändringen. I sådant fall är ändringen förkastad och får ingen verkan.

8. En ändring som har godtagits i enlighet med sjunde tycket träder i kraft 18 månader efter det att den godtogs.

9. Alla fördragsslutande stater är bundna av ändringen om de inte säger upp detta protokoll i enlighet med artikel 16 första och andra styckena, senast sex månader innan ändringen träder i kraft. En sådan uppsägning får verkan när ändringen träder i kraft.

10. En stat som blir fördragsslutande stat när juridiska kommittén har antagit en ändring men innan 18-månadersperioden för dess godtagande har löpt ut, blir bunden av ändringen om den träder i kraft. En stat som blir fördragsslutande stat efter den perioden blir bunden av en ändring som har godtagits i enlighet med sjunde stycket. I de fall som anges i detta stycke blir en stat bunden av en ändring när den träder i kraft eller när protokollet träder i kraft för den staten, om detta sker senare.

Artikel 16 Uppsägning

1. Detta protokoll får sägas upp av en fördragsslutande part när som helst efter det att det trätt i kraft för den parten.

2. Uppsägning verkställs genom att ett instrument deponeras hos organisationens generalsekreterare.

3. En uppsägning får verkan tolv månader efter deponeringen hos generalsekreteraren eller den längre tidrymd som har angetts i uppsägningsinstrumentet.

4. Mellan dem som är bundna av detta protokoll skall en uppsägning från någon av dem av 1969 års ansvarighetskonvention i enlighet med artikel XVI i den konventionen inte på något sätt förstås som en uppsägning av 1969 års ansvarighetskonvention som den har ändrats genom detta protokoll.

5. En uppsägning av 1992 års ändringsprotokoll till 1971 års fondkonvention från en stat som förblir bunden av 1971 års fondkonvention skall anses utgöra en uppsägning av detta protokoll. Uppsägningen får verkan den dag då uppsägningen av 1992 års ändringsprotokoll till 1971 års fondkonvention får verkan enligt artikel 34 i det protokollet.

Artikel 17 Depositarie

1. Detta protokoll och de ändringar som godtagits i enlighet med artikel 15 skall deponeras hos organisationens generalsekreterare.

2. Organisationens generalsekreterare skall:

a) informera alla stater som har undertecknat eller anslutit sig till detta protokoll om

i) varje nytt undertecknande eller ny deponering av instrument samt datum för detta,

ii) varje förklaring och underrättelse enligt artikel 13 och varje förklaring och anmälan enligt artikel V nionde stycket i 1992 års ansvarighetskonvention,

iii) dagen för ikraftträdandet av detta protokoll,

iv) ett förslag om ändringar av ansvarsgränserna som har gjorts i enlighet med artikel 15 första stycket,

v) en ändring som har antagits i enlighet med artikel 15 fjärde stycket,

vi) en ändring som anses godtagen med stöd av artikel 15 sjunde stycket samt den dag då ändringen i fråga träder i kraft i enlighet med åttonde och nionde styckena i den artikeln,

vii) deponering av uppsägningsinstrument som rör detta protokoll samt dagen för deponeringen och den dag då uppsägningen får verkan,

viii) en uppsägning som anses avgiven med stöd av artikel 16 femte stycket,

ix) en underrättelse som krävs enligt någon av artiklarna i detta protokoll och

b) översända vidimerade exakta kopior av detta protokoll till alla stater som har undertecknat det och till alla stater som ansluter sig till detta protokoll.

3. Så snart som detta protokoll träder i kraft skall texten överlämnas av organisationens generalsekreterare till Förenta Nationernas sekretariat för registrering och publicering i enlighet med artikel 102 i Förenta Nationernas Stadga.

Artikel 18 Språk

Detta protokoll är upprättat i ett enda original på arabiska, engelska, franska, kinesiska, ryska och spanska språken, vilka alla äger lika vitsord.

SOM SKEDDE I LONDON den 27 november 1992.

TILL BEKRÄFTELSE HÄRAV har undertecknade, därtill vederbörligen befullmäktigade av sina regeringar, undertecknat detta protokoll.

KONVENTIONSBILAGA

CERTIFIKAT FÖR FÖRSÄKRING ELLER ANNAN EKONOMISK SÄKERHET OM ANSVARIGHET FÖR SKADA ORSAKAD AV FÖRORENING GENOM OLJA

Utfärdat enligt bestämmelserna i artikel VII i 1992 års internationella konvention om ansvarighet för skada orsakad av förorening genom olja.

Fartygets namn

Bokstäver eller siffror som identifierar fartyget

Registreringsort

Ägarens namn och adress

Härmed intygas att för ovan angivna fartyg gäller en försäkring eller en annan ekonomisk säkerhet som uppfyller föreskrifterna i artikel VII i 1992 års internationella konvention om ansvarighet för skada orsakad av förorening genom olja.

Säkerhetens art .............................................................................................................

............................................................................................................................................

Säkerhetens giltighetstid ...............................................................................................

...................................................................................................................................

Namn och adress för försäkringsgivaren och/eller den (de) person(er) som har ställt annan ekonomisk säkerhet

Namn .......................................................................................................................

Adress.......................................................................................................................

Detta certifikat gäller till ...................................................................................

Utfärdat eller bestyrkt av regeringen i.............................................................

..................................................................................................................................

(Statens fullständiga namn)

................................................... den ..................................................................

(ort ) (datum)

............................................................................

(den utfärdande eller bestyrkande tjänstemannens namnteckning och titel)

Förklarande anmärkningar:

1. Om så önskas kan på den plats där statens namn anges även tas in en uppgift om behörig myndighet i det land där certifikatet utfärdats.

2. Om säkerhet ställts av mer än en person skall det belopp som ställts av var och en av dem anges.

3. Har flera slags säkerheter ställts skall dessa anges.

4. Under rubriken "säkerhetens giltighetstid" skall även anges den dag från vilken säkerheten gäller.

BILAGA 3

1992 ÅRS ÄNDRINGSPROTOKOLL TILL 1971 ÅRS INTERNATIONELLA KONVENTION OM UPPRÄTTANDET AV EN INTERNATIONELL FOND FÖR ERSÄTTNING AV SKADA ORSAKAD AV FÖRORENING GENOM OLJA

PARTERNA TILL DETTA PROTOKOLL,

SOM HAR BEAKTAT 1971 års internationella konvention om upprättandet av en internationell fond för ersättning av skada orsakad av förorening genom olja och 1984 års protokoll till denna,

SOM HAR NOTERAT att 1984 års protokoll till denna konvention, som föreskriver förbättrad tillämpning och ökad ersättning, inte har trätt i kraft,

SOM BEKRÄFTAR vikten av att vidmakthålla det internationella ansvarighets- och ersättningssystemet för oljeskador,

SOM ÄR MEDVETNA OM behovet av att tillförsäkra att innehållet i 1984 års protokoll träder i kraft så snart som möjligt,

SOM INSER fördelen för staterna att under en övergångsperiod låta den ändrade konventionen tillämpas samtidigt som och vara ett tillägg till den ursprungliga konventionen,

SOM ÄR ÖVERTYGADE OM att de ekonomiska verkningarna av skador genom förorening till följd av transport av olja i bulk till sjöss med fartyg bör delas mellan sjöfartsnäringen och oljelastintressenterna och

SOM ÄR MEDVETNA OM 1992 års ändringsprotokoll till 1969 års internationella konvention om ansvarighet för skada orsakad av förorening genom olja

HAR KOMMIT ÖVERENS OM FÖLJANDE:

Artikel 1

Den konvention som ändras genom detta protokoll är 1971 års internationella konvention om upprättandet av en internationell fond för ersättning av skada orsakad av förorening genom olja, i det följande kallad "1971 års fondkonvention". För stater som är anslutna till 1976 års protokoll till 1971 års fondkonvention skall hänvisningen anses omfatta 1971 års fondkonvention som den har ändrats genom det protokollet.

Artikel 2

Artikel 1 i 1971 års fondkonvention ändras enligt följande:

1. Första stycket ersätts med följande text.

1. "1992 års ansvarighetskonvention": 1992 års internationella konvention om ansvarighet för skada orsakad av förorening genom olja.

2. Efter första stycket införs ett nytt stycke, 1 bis, enligt följande:

1 bis. "1971 års fondkonvention": 1971 års internationella konvention om upprättandet av en internationell fond för ersättning av skada orsakad av förorening genom olja. För stater som är bundna av 1976 års protokoll till den konventionen skall hänvisningen anses omfatta 1971 års konvention som den har ändrats genom det protokollet.

3. Andra stycket ersätts med följande text.

2. "Fartyg", "person", "ägare", "olja", "skada genom förorening", "förebyggande åtgärder", "olycka" och "organisation" har samma betydelse som i artikel I i 1002 års ansvarighetskonvention.

4. Fjärde stycket ersätts med följande text.

4. "Beräkningsenhet" har samma betydelse som i artikel V nionde stycket i 1992 års ansvarighetskonvention.

5. Femte stycket ersätts med följande text.

5. "Fartygstonnage" har samma betydelse som i artikel V tionde stycket i 1992 års ansvarighetskonvention.

6. Sjunde stycket ersätts med följande text.

7. "Garant" avser varje person som meddelar försäkring eller ställer annan ekonomisk säkerhet för att täcka ägarens ansvar enligt artikel VII första stycket i 1992 års ansvarighetskonvention.

Artikel 3

Artikel 2 i 1971 års fondkonvention ändras enligt följande:

Första stycket ersätts med följande text.

1. En internationell fond för ersättning av skada genom förorening, vilken skall kallas "1992 års internationella oljeskadefond" och som i det följande kallas "fonden" upprättas härmed för följande syften.

(a) För att ge ersättning för skador genom förorening i den utsträckning de inte ersätts enligt 1992 års ansvarighetskonvention och

(b) för att uppfylla de ändamål som anges i denna konvention.

Artikel 4

Artikel 3 i 1971 års fondkonvention ersätts med följande text.

Denna konvention gäller endast

(a) skada genom förorening som har uppkommit

(i) inom en fördragsslutande stats område, inklusive dess territorialvatten och

(ii) inom en fördragsslutande stats exklusiva ekonomiska zon, som fastställs i enlighet med folkrättens regler, eller, om staten inte har fastställt någon sådan zon, inom ett område utanför och angränsande till den statens territorialvatten vilket har bestämts av den staten i enlighet med folkrättens regler och vilket inte sträcker sig längre ut än 200 nautiska mil från de baslinjer varifrån statens territorialvatten mäts,

(b) förebyggande åtgärder, var de än vidtas, för att förhindra eller begränsa sådan skada.

Artikel 5

I rubriken till artiklarna 4 - 9 i 1971 års fondkonvention tas orden "och gottgörelse" bort.

Artikel 6

Artikel 4 i 1971 år fondkonvention ändras enligt följande.

1. I första stycket skall de fem hänvisningarna till "ansvarighetskonventionen" bytas ut mot hänvisningar till "1992 års ansvarighetskonvention".

2. Tredje stycket ersätts med följande text.

3. Visar fonden att skadan genom förorening helt eller delvis orsakades genom uppsåtlig handling eller uppsåtlig underlåtenhet av den skadelidande eller vårdslöshet av denne, kan fonden befrias helt eller delvis från sin skyldighet att betala ersättning till denne. I varje fall skall fonden befrias från sin skyldighet i den utsträckning som fartygsägaren kan vara befriad enligt artikel III tredje stycket i 1992 års ansvarighetskonvention. Fonden är emellertid aldrig befriad från sin skyldighet vad gäller förebyggande åtgärder.

3. Fjärde stycket ersätts med följande text.

4 a) Om inte annat föreskrivs i b) eller c) i detta stycke är det sammanlagda belopp som fonden skall betala enligt denna artikel begränsat för en och samma olycka så att summan av det beloppet och det ersättningsbelopp som faktiskt har betalts enligt 1992 års ansvarighetskonvention för skada genom förorening, som faller inom denna konventions tillämpningsområde enligt artikel 3, inte får överstiga 135 miljoner beräkningsenheter.

b) Om inte annat föreskrivs i c) får det sammanlagda ersättningsbelopp som fonden skall ge ut enligt denna artikel inte överstiga 135 miljoner beräkningsenheter för en skada genom förorening som orsakats av en naturhändelse av osedvanlig karaktär som inte kunnat undvikas och vars verkningar inte kunnat förhindras.

c) Det högsta ersättningsbeloppet enligt a) och b) skall vara 200 miljoner beräkningsenheter för olyckor som inträffar under en tid då tre stater är bundna av konventionen och mottagen avgiftspliktig olja i dessa stater sammanlagt uppgick till eller översteg 600 miljoner ton under närmast föregående kalenderår.

d) Upplupen ränta på en fond som upprättats enligt artikel V tredje stycket i 1992 års ansvarighetskonvention skall inte tas med vid beräkningen av det högsta belopp som fonden har att betala enligt denna artikel.

e) De belopp som anges i denna artikel skall räknas om till inhemsk valuta på grundval av det värde valutan hade i förhållande till den särskilda dragningsrätten den dag som fondens församling fastställer som första dag för utbetalning av ersättning.

4. Femte stycket ersätts med följande text.

5. Om summan av styrkta fordringar mot fonden överstiger det sammanlagda ersättningsbeloppet enligt fjärde stycket, skall det tillgängliga beloppet fördelas så att förhållandet mellan en styrkt fordran och det ersättningsbelopp som fordringsägaren faktiskt erhåller enligt denna konvention är det samma för alla fordringsägare.

5. Sjätte stycket ersätts med följande text.

6. Fondens församling får i undantagsfall besluta att ersättning enligt konventionen får betalas även om fartygsägaren inte har upprättat någon fond enligt artikel V tredje stycket i 1992 års ansvarighetskonvention. I sådana fall tillämpas också fjärde stycket e) i denna artikel.

Artikel 7

Artikel 5 i 1971 års fondkonvention upphävs.

Artikel 8

Artikel 6 i 1971 års fondkonvention ändras enligt följande.

1. I första stycket utgår numreringen samt orden "eller gottgörelse enligt artikel 5".

2. Andra stycket upphävs.

Artikel 9

Artikel 7 i 1971 års fondkonvention ändras enligt följande.

1. I första, tredje, fjärde och sjätte styckena ersätts de sju hänvisningarna till "ansvarighetskonventionen" med hänvisningar till "1992 års ansvarighetskonvention".

2. I första stycket utgår orden "eller gottgörelse enligt artikel 5".

3. I tredje stycket första meningen utgår orden "eller gottgörelse" och "eller 5".

4. I tredje stycket andra meningen utgår orden "eller artikel 5 första stycket".

Artikel 10

I artikel 8 i 1971 års fondkonvention ersätts hänvisningen till "ansvarighetskonventionen" med en hänvisning till 1992 års ansvarighetskonvention.

Artikel 11

Artikel 9 i 1971 års fondkonvention ändras enligt följande.

1. Första stycket ersätts med följande text.

1. Fonden inträder, såvitt avser belopp som fonden har betalat i ersättning för skada genom förorening enligt artikel 4 första stycket i denna konvention, i den rätt som den som har fått sådan ersättning kan ha enligt 1992 års ansvarighetskonvention mot ägaren eller dennes garant.

2. I andra stycket utgår orden "eller gottgörelse".

Artikel 12

Artikel 10 i 1971 års fondkonvention ändras enligt följande.

Inledningen i första stycket ersätts med följande text.

Årsavgifter till fonden skall, ifråga om varje fördragsslutande stat, betalas av var och en som under det kalenderår som avses i artikel 12 andra stycket a) eller b) tagit emot sammanlagt mer än 150 000 ton

Artikel 13

Artikel 11 i 1971 års fondkonvention upphävs.

Artikel 14

Artikel 12 i 1971 års fondkonvention ändras enligt följande.

1. I inledningen till första stycket utgår orden "av person som avses i artikel 10".

2. I första stycket i) b) och c) utgår orden "eller 5" och ersätts orden "15 miljoner francs" med orden "fyra miljoner beräkningsenheter".

3. Första stycket ii) b) upphävs.

4. I första stycket ii) blir punkten c) punkt b) och punkten