A4-0159/98

Resolution om kommissionens rapport om Sammanhållningsfondens årsredovisning 1996 (KOM(97)0302 - C4-0482/97)

Europaparlamentet utfärdar denna resolution

- med beaktande av kommissionens rapport om Sammanhållningsfondens årsredovisning 1996 (KOM(97)0302 - C4-0482/97),

- med beaktande av revisionsrättens årsrapport för budgetåret 1996 ((EGT C 348, 18.11.1997.)),

- med beaktande av sina resolutioner av den 29 juni 1995 ((EGT C 183, 17.7.1995, s. 36.)), den 19 april 1996 ((EGT C 141, 13.5.1996, s. 265.)) och den 26 juni 1997 ((EGT C 222, 21.7.1997, s. 55.)) om kommissionens rapporter om Sammanhållningsfonden och om finansiella instrument för sammanhållning,

- med beaktande av betänkandet från utskottet för regionalpolitik och yttrandena från utskottet för transport och turism och utskottet för miljö, folkhälsa och konsumentskydd (A4-0159/98), och av följande skäl:

A. Sammanhållningsfondens utnyttjande av budgetmedlen var enligt revisionsrättens årsrapport för budgetåret 1996 100 % för åtagandebemyndigandena och 97,5 % för betalningsbemyndigandena.

B. På gemenskapsnivå har en övergripande balans uppnåtts mellan Sammanhållningsfondens två verksamhetsområden, miljö och transeuropeiska transportnät, som fick 49,89 % respektive 50,11 % av 1996 års åtagandebemyndiganden.

C. Utan att det påverkar denna övergripande balans kan man i vissa medlemsstater, till exempel Irland, notera en märkbar obalans till förmån för transportinfrastrukturer, som får 54 % av åtagandebemyndigandena i denna stat. Motsvarande siffror för budgetåret 1997, som redan har lagts fram av kommissionen, bekräftar denna tendens till obalans mellan de två sektorerna under perioden 1994-1999.

D. När det gäller transeuropeiska transportnät har man i jämförelse med tidigare år registrerat en oproportionerlig koncentration av bidragen till vägprojekt, som 1996 fick 78,4 % av de totala åtagandebemyndigandena för transportsektorn, medan anslagen till järnvägar nätt och jämnt låg kvar på oförändrad nivå (18,12 % av de sammanlagda anslagen) och bidragen till hamnar och flygplatser minskade avsevärt (1,9 % respektive 1,3 %).

E. När det gäller miljö är bidragen fortfarande koncentrerade till projekt som rör vattenförsörjning och vattenrening och även, om än i mindre omfattning, avfallshantering. Den här sortens projekt får 96,3 % av miljöbidragen i Portugal, 99,5 % i Grekland och 96,7 % i Irland, och bidragskoncentrationen har förstärkts avsevärt i Spanien, där bidragen ökat från 65,23 % 1995 till 82 % 1996.

F. Sammanhållningsfondens huvudsakliga uppgift är att bidra till ekonomisk och social sammanhållning, det vill säga till kampen mot sociala och territoriella skillnader, och dessa skillnader är fortfarande mycket kännbara i mottagarstaterna. Även om inkomsten per capita under de senaste tio åren har ökat från 66 % till 74 % av gemenskapsgenomsnittet, ligger sysselsättningsnivån långt under gemenskapsgenomsnittet, särskilt i Grekland och Spanien.

G. Även om Sammanhållningsfondens uppgift inte direkt är att bekämpa arbetslösheten utgör investeringar som finansieras av fonden en viktig källa till nya arbetstillfällen. Kommissionen uppskattar att varje miljon ecu som investeras i förbättringar av transportinfrastrukturer i genomsnitt skapar 21 arbetstillfällen, och investeringar på miljöområdet kan skapa upp till 26 arbetstillfällen per varje investerad miljon ecu.

H. Ett av fondens främsta mål är att stödja mottagarstaternas budgetansträngningar för att uppfylla de nominella konvergenskriterierna för den gemensamma valutan, och bidragen från fonden regleras därför av en konditionalitetsklausul.

I. Det första år då man tillämpade denna konditionalitetsklausul var 1996, vilket innebär att mottagarstaterna måste respektera ett program som leder till att de uppfyller de ekonomiska konvergenskriterierna enligt artikel 104c i fördraget om offentliga underskott. De här staternas offentliga underskott låg 1996 inom marginalen för de rekommenderade målen, med undantag för Grekland som överskred marginalen något.

J. Konditionalitetsklausulen innebär, såsom namnet antyder, att ett villkor för fortsatt finansiering genom fonden är att de rekommenderade målen uppfylls, och och att den gemensamma valutan medför fördelar för alla EU:s regioner. Det är emellertid viktigt att vidta kompletterande åtgärder så att målen för valutaunionen och sammanhållningspolitiken inte motverkar varandra.

K. En halvtidsöversyn genomfördes 1996 i enlighet med artikel 3.2 i förordningen om inrättande av Sammanhållningsfonden, enligt vilken medlemsstaterna skall fortsätta att vara berättigade till stöd från fonden under förutsättning att deras BNI efter översynen ligger under 90 % av gemenskapsgenomsnittet. Det bör betonas att ingen av de fyra medlemsstater som för närvarande får stöd från fonden hade överskridit den här gränsen vid översynen.

1. Parlamentet anser att Sammanhållningsfondens budgetgenomförande för budgetåret 1996 är tillfredsställande, liksom de framsteg som konstaterats i och med att full balans uppnåtts mellan fondens två verksamhetsområden,

2. anser emellertid att vissa mottagarstater bör anstränga sig ytterligare för att få till stånd en verklig balans mellan de två verksamhetsområdena på sitt territorium,

3. anser att de ansträngningar som de fyra mottagarstaterna gjort i stort är tillfredsställande vad gäller finansieringen av projekt i enlighet med kommissionens uttalade strategi, som består i att i större utsträckning koncentrera stödet inom miljösektorn på tillämpning av gemenskapsdirektiven om vattenförsörjning samt vatten- och avfallshantering,

4. uttrycker än en gång sitt intresse för finansiering av småskaliga miljöprojekt, då dessas bidrag till miljöförbättringar proportionellt är större än den finansieringsvolym de tar i anspråk,

5. välkomnar kommissionens ansträngningar att göra en översyn av investeringarnas effektivitet inom miljösektorn både vad gäller kvalitet och kvantitet och föreslår att kommissionen skall skapa instrument genom att utveckla miljöindikatorer som gör det möjligt att inte bara i kvantitativa termer redovisa miljöförbättringar i bidragen till en hållbar utveckling, utan även att göra jämförelser,

6. välkomnar den vikt som lagts vid nästan alla randområdena under 1996, vilka på grund av sina lägen och särskilda förutsättningar förtjänar särskild uppmärksamhet vad beträffar både miljö och transporter; påminner när det gäller de transeuropeiska transportnäten om att man i enlighet med artikel 129b i EG-fördraget skall ta särskild hänsyn till behovet av att förbinda öar med varandra och med randområden, och anser att finansieringen inom transportsektorn genom Sammanhållningsfonden i randområdena utgör ett utmärkt tillämpningsområde för denna bestämmelse,

7. välkomnar i högsta grad de förbättringar av väginfrastrukturen som genomförts genom anslag från Sammanhållningsfonden; upprepar sin åsikt så som den uttryckts i punkt 9 i dess ovannämnda resolution av den 26 juni 1997 beträffande den alltför stora koncentrationen av stöd till vägtransporter, vilket strider mot målet att införliva miljöaspekter i gemenskapens transportpolitik och beklagar att kommissionen och medlemsstaterna ännu en gång har ökat anslagen till vägtransporter utan att öka anslagen till järnvägsbyggen, och att man minskat anslagen till hamnar och flygplatser; medger dock att vägarnas kvalitet i de medlemsstater som erhåller stöd från Sammanhållningsfonden fortfarande är avsevärt lägre än det europeiska genomsnittet vilket får konsekvenser för konkurrenskraften och säkerheten, medger också att transporter är viktiga för att nå sammanhållningspolitikens mål att ge randområden och mindre gynnade områden möjlighet att dra nytta av den inre marknaden,

8. anser att det är riktigt att de yttersta randområdena uppmärksammats, även om det finns ett behov av konkreta projekt; många regioner i de länder som erhåller stöd från fonden ligger i gemenskapens randområden, och därför måste man i högre grad uppmärksamma sjö- och flygtrafiken, inberäknat hamnar och flygplatser som fungerar som knytpunkter, och även lämpliga och moderna trafikledningssystem,

9. påminner om att alla projekt som genomförs med stöd från Sammanhållningsfonden borde åtföljas av en objektiv miljökonsekvensbedömning, både före projekten inleds och när de slutförts; bedömningen bör utföras av personer som inte deltar i planeringen eller genomförandet av projekten,

10. påminner om att ett av målen för Sammanhållningsfonden är att stödja mottagarstaternas ansträngningar när det gäller konvergens och att staterna bör få fortsatt stöd om de lyckas med detta,

11. anser att Sammanhållningsfonden hittills inte har lyckats åstadkomma någon verklig konvergens mellan medlemsstaterna; även om vissa av de länder som får stöd från Sammanhållningsfonden lyckats uppnå en nominell konvergens som ger dem tillträde till den monetära unionen bör de fram till den tidpunkt som fastställs i den gällande förordningen (den 31 december 1999) få stöd från Sammanhållningsfonden, som ju har som sin primära målsättning att åstadkomma en verklig konvergens,

12. uppmanar kommissionen att för parlamentet lägga fram den studie man genomfört om generella socio-ekonomiska effekter (kommissionens rapport, punkt 4.5.3.) för att på så sätt möta kravet på demokratisk medverkan från parlamentets sida och möjliggöra en bred debatt om de ekonomiska effekterna av Sammanhållningsfondens insatser,

13. påminner också om att Sammanhållningsfonden enligt fördraget är ett finansiellt instrument som i huvudsak är avsett att främja den ekonomiska och sociala sammanhållningen och att bidragen från fonden fram till den tidpunkt som fastställs i den gällande förordningen (den 31 december 1999) bör förbli inriktade på detta, även om en mottagarstat uppfyller villkoren för att ansluta sig till EMU, eftersom en sådan framgång inte betyder att regionala och sociala skillnader har undanröjts, något som tydligt framgår av slutsatserna i den första treårsrapporten om sammanhållningen; konstaterar att kommissionen föreslår att Sammanhållningsfonden skall bibehållas i sin nuvarande utformning; förordar att en sammanhållningsfond skall finnas kvar,

14. uppmanar kommissionen och rådet att förlänga tillämpningstiden för Sammanhållningsfonden utöver år 1999 (men bara för de medlemsstater som inte deltar i EMU), för att åstadkomma en betydande minskning av de regionala skillnaderna och skapa ett större antal arbetstillfällen, särskilt för ungdomar, kvinnor och långtidsarbetslösa,

15. anser att det är nödvändigt att i större utsträckning uppmärksamma regionerna i de medlemsstater som har de största regionala skillnaderna, så att sammanhållningssyftet inte begränsas till att eftersträva jämvikt mellan medlemsstaterna, utan också inom dem,

16. gläder sig över att övervakningskommittéerna fungerar väl och framför allt över att man strävat efter att säkerställa att regionala och lokala myndigheter och arbetsmarknadens parter deltar i kommittéerna, även om dessa ansträngningar har varit mer eller mindre framgångsrika i de olika staterna,

17. anser att den pågående reformprocessen måste stärka partnerskapsprincipen, och föreslår därför att kommissionen skall ta hänsyn till den redan från början av programplaneringen, inte bara för att göra planeringen effektivare, utan också för att synliggöra de egna insatserna,

18. uttrycker sin oro inför kommissionens kommentarer om att genomförandet av projekt som lagts fram av regioner och lokala myndigheter visat sig gå långsamt,

19. understöder åtgärder som utnyttjar medverkan av lokala och regionala myndigheter för att stärka samordningen av sammanhållningsprojekten med de andra EU-fondernas strukturåtgärder; anser att detta är av avgörande betydelse för en effektiv användning av de europeiska medlen,

20. konstaterar med tillfredsställelse att man inte har upptäckt några bedrägerier under 1996 i samband med projekt som finansieras av Sammanhållningsfonden, men hyser samtidigt oro för de upprepade administrativa oegentligheter och försummelser som påvisats av kommissionen,

21. anser det vara oförsvarligt att kommissionen ännu inte antagit de tillämpningsföreskrifter för finansiell kontroll som avses i artikel 12.5 i rådets förordning (EG) nr 1164/94 om inrättandet av en sammanhållningsfond,

22. betonar Sammanhållningsfondens betydande bidrag till skapandet av nya arbetstillfällen i mottagarstaterna och välkomnar, utan att föregå den långsiktiga utvärderingen, kommissionens beräkningar, enligt vilka projekt som finansierats av Sammanhållningsfonden har skapat mer än 57 000 direkta arbetstillfällen och mer än 17 100 indirekta arbetstillfällen under 1996; uppmanar till att åtgärder för att skapa långsiktiga arbetstillfällen prioriteras under Sammanhållningsfondens återstående verksamhetsperiod,

23. uppmanar kommissionen att genomföra en studie för att undersöka i vilken utsträckning tilldelningen av anslag i Sammanhållningsfonden är förenlig med miljömålen i det femte åtgärdsprogrammet för miljön, särskilt i fråga om en hållbar utveckling,

24. anser att man inom ramarna för programmet för utvärdering av redan avslutade projekt framför allt bör komma fram till i vilken mån de slutförda projekten kan införlivas med de transeuropeiska näten och bidra till målet om en hållbar rörlighet,

25. anser att man bör fortsätta att ägna stor uppmärksamhet åt de globala socioekonomiska effekterna av stödet från Sammanhållningsfonden, och förväntar sig kontinuerlig information från kommissionen i detta avseende,

26. hävdar återigen att det är nödvändigt att föra en aktivare politik för att göra allmänheten medveten om de mycket positiva återverkningarna av Sammanhållningsfondens insatser i mottagarstaterna och att bättre informera slutmottagare och framför allt lokala myndigheter om de finansieringsmöjligheter som fonden erbjuder,

27. uppdrar åt sin ordförande att vidarebefordra detta yttrande till kommissionen och rådet.