Ett antal studier som gjorts på senare tid visar att det finns en betydande outnyttjad potential när det gäller utvecklingen av yrkesmässiga tjänster. Enligt en ny studie från Världsbanken skulle produktiviteten kunna öka med uppskattningsvis 5 % om hindren för tjänster minskades. En annan studie har visat att företags in- och utträde på marknaden har en betydande påverkan på vinstnivåerna och allokeringseffektiviteten i tjänstesektorn (inom juridik, redovisning, arkitektur och ingenjörstjänster). Kommissionens bedömning 2015 av de ekonomiska effekterna av vissa utvalda hinder avseende fyra företagstjänster (inom arkitektur, väg- och vattenbyggnad, redovisning och juridik) bekräftade att det hela har en betydande ekonomisk inverkan på konkurrensintensiteten, den sektoriella lönsamheten och resursallokeringens effektivitet.

Det är svårt att mäta de exakta ekonomiska effekterna av regleringen av tjänster, och fram tills nyligen fanns det inte ens några uppgifter om förekomsten och effekterna av yrkesreglering på EU:s arbetsmarknad. För att åtgärda denna brist på uppgifter inledde kommissionen sin allra första representativa EU-undersökning någonsin för att få fram de uppgifter som behövs för att mäta förekomsten av reglerade yrken. Undersökningen gjordes under det första kvartalet 2015, och i denna kontaktades över 26 600 europeiska medborgare. Man drog slutsatsen att 22 % av den europeiska arbetskraften, eller mer än 47 miljoner medborgare, påverkas direkt av regleringen. Förekomsten varierar över hela unionen, från 14 % av arbetskraften i Danmark till 33 % i Tyskland (se diagram 1).

Vägledning om särskilda reformbehov per land och per yrke.

II. Analys per yrke

Indikatorn kan användas som ett övervakningsverktyg för att mäta utvecklingen av regleringens begränsande effekter över tid. I analysen nedan visas de poäng som indikatorn genererat på EU-nivå för varje yrkesgrupp, per slutet av november 2016. I arbetsdokumentet ges ytterligare uppgifter om respektive medlemsstat.

Begränsningsindikatorn bygger delvis på kommissionens bedömning av hinder inom området för företagstjänster som offentliggjordes för första gången under 2015, men den omfattar även utbildningskrav som tidigare inte fanns med. Målet är att ge en jämförande helhetsbild av de olika regleringarna, som täcker allt från utbildning till reglering av utövande och oförenlighet mellan yrken. Den omfattar samma yrkesgrupper som OECD:s produktmarknadsreglering, med tillägg av patentombud, fastighetsmäklare och turistguider. Till skillnad från OECD:s indikator på produktmarknadsreglering omfattar denna indikator alla de yrken och verksamheter som finns och varierar mellan medlemsstaterna inom respektive område; den innehåller en viktning av varje begränsnings inverkan och den innehåller aktuell information, som härrör från den ömsesidiga utvärderingen, vilket innebär att EU:s databas över reglerade yrken används på ett uttömmande sätt. Den nya indikatorn speglar därför de senaste regeländringarna i medlemsstaterna, såsom den franska lagen om tillväxt, verksamhet och lika ekonomiska möjligheter som antogs 2015. Detta leder oundvikligen till resultat som kan skilja sig från tidigare bedömningar, som baserats på OECD:s indikator på produktmarknadsreglering.

Avslutningsvis bekräftade analysen att lägre hinder skulle leda till mer välpresterande sektorer med en större allokeringseffektivitet. Fallstudier av reformer på nationell nivå visar vilken inverkan reformerna av villkoren för att få tillträde till och få utöva reglerade yrken kan ha på sektorn. I Grekland har reformerna lett till lägre konsumentpriser på olika tjänster, t.ex. juridiska tjänster, revisionstjänster och skatterådgivning, vilka avreglerades genom den reform som antogs 2011. Antalet turistguider och auktoriserade värderingsmän mer än fördubblades under 2014 jämfört med det årliga genomsnittet före avregleringen. I Polen har den reform av regleringen av juridiska tjänster som ägde rum mellan 2005 och 2014 lett till att det nu finns mer än dubbelt så många aktiva advokater och juridiska rådgivare samt att priset på juridiska tjänster har ökat mindre än genomsnittet. På samma sätt har reformen när det gäller fastighetsmäklare och fastighetsförvaltningsyrken lett till en nettoökning av antalet företag inom sektorn.

Utbildningen av arkitekter har till stor del harmoniserats så att kvalifikationer kan erkännas automatiskt enligt direktivet om erkännande av yrkeskvalifikationer. De harmoniserade minimikraven enligt direktivet är 5 års utbildning eller 4 års utbildning med 2 års praktisk utbildning. I verkligheten kräver de flesta medlemsstater minst 5 års utbildning på universitetsnivå men även ytterligare perioder av praktisk utbildning eller erfarenhet för beviljande av yrkestillträde (t.ex. Österrike 5 års utbildning plus 3 års praktisk utbildning, Tjeckien 5 + 3, Rumänien 6 + 2, Slovakien 6 + 3 och Slovenien 5 + 3). Oftast tillämpas en utbildningsperiod om totalt 7 år enligt en 5 + 2-modell. Ett statligt prov krävs också i 15 länder.

Stadsplanering.

Polen och Slovakien förbehåller också många verksamhetsområden men har inget titelskydd. I Bulgarien får endast arkitekter/ingenjörer utarbeta planer för fysisk planering och investeringsprojekt samt inlämna sådana handlingar och planer till de behöriga myndigheterna. I Tyskland får endast arkitekter och ingenjörer i samtliga delstater utarbeta handlingar för byggtillståndsansökningar, vilket vissa anser vara deras allra viktigaste uppgift. Irland är ett exempel där det har genomförts ändringar på senare tid: före 2007 fanns ingen reglering i landet, men sedan dess har landet infört titelskydd samt förbehåll för verksamhetsområden.

När man undersöker de tilläggsåtgärder som vidtas, börjar man se i vilken omfattning regleringen skiljer sig åt:

För det första ställs inga försäkringskrav i Österrike, Cypern, Estland, Finland, Ungern, Malta och Nederländerna, men däremot i Belgien, Bulgarien, Kroatien, Tjeckien , Frankrike, Tyskland, Italien, Irland, Lettland, Litauen, Luxemburg, Portugal, Slovakien, Spanien, Rumänien, Polen och Förenade kungariket.

För det andra finns det begränsningar i fråga om bolagsform och aktieinnehav i 16 medlemsstater, varav alla utom Österrike, Cypern och Malta också ställer försäkringskrav. Belgien, Cypern och Rumänien har särskilt hårda begränsningar i fråga om bolagsform och aktieinnehav. Cypern har exempelvis krav om att 100 % av aktierna ska innehas av yrkesutövare och förbjuder tillhandahållande av arkitekttjänster genom publika aktiebolag. Belgien kräver att 60 % av aktierna och rösträtterna ska innehas av arkitekter medan Malta har begränsningar i fråga om bolagsform och dessutom kräver ett aktieinnehav på 100 %. I Rumänien får företagen endast ägas av arkitekter. Det är dock tillåtet att bilda kommersiella projekteringsföretag vars huvudverksamhet är arkitekturdesign, på villkor att företaget inbegriper minst en arkitekt. Österrike, Tjeckien, Frankrike, Tyskland, Slovakien och Spanien kräver att minst 50 % av aktierna ska innehas av yrkesutövare.

I Österrike får dessutom endast arkitektfirmor tillhandahålla arkitekttjänster, vilket därmed avsevärt begränsar deras möjlighet att samverka med andra yrkesgrupper.

Omkring 15 medlemsstater ställer krav på fortlöpande kompetensutveckling men på flera olika sätt: Rumänien kräver upp till 96 timmar per år (femåriga cykler, 6 cykler under karriären), medan Ungern kräver en femårig utbildning och Nederländerna endast 16 timmar per år. Danmark kräver att arbetsgivarna ska avsätta 10 % av de anställdas årslön till fortlöpande kompetensutveckling, medan Österrike låter arkitekter räkna yrkeserfarenhet som fortlöpande kompetensutveckling.

En annan faktor som bör beaktas är det splittrade marknadstillträdet, som kan skapa onödig oklarhet och överdrivet många tillståndsansökningar i länder som Lettland och Polen.

Rekommendationer Österrike, Kroatien, Irland, Italien, Luxemburg, Polen, Portugal, Rumänien, Slovakien och Spanien bör ompröva den förbehållna verksamhetens stora omfattning. Österrike, Belgien, Cypern, Tjeckien, Frankrike, Tyskland, Rumänien, Slovakien och Spanien bör beakta effekterna av de begränsningar i fråga om aktieinnehav och bolagsform som de har infört utöver andra krav. Österrike bör bedöma proportionaliteten i sina begränsningar i fråga om tvärvetenskaplig verksamhet. Cypern och Malta måste se över kravet på att 100 % av aktierna i ett företag måste innehas av yrkesutövande ingenjörer. De medlemsstater som har ett splittrat yrkessystem eller flera certifieringskrav, som Lettland och Polen, bör betänka hur deras system påverkar den fria rörligheten för yrkesutövare och huruvida potentiella hinder kan motiveras. De medlemsstater som kräver yrkescertifiering för icke-reglerade yrken eller som tillämpar andra kontroller, framför allt när det gäller tillhandahållandet av särskilda tjänster, bör se över den allmänna samstämmigheten i och de praktiska konsekvenserna av denna modell för att den inte ska försvåra yrkestillträdet. Irland bör ytterligare överväga effekten och nödvändigheten av de ändringar som nyligen gjorts, i synnerhet när det gäller de förbehållna verksamhetsområdena.

II.2. Ingenjörer

Det finns många likheter mellan medlemsstaterna i deras reglering av yrket som väg- och vattenbyggnadsingenjör. Ofta används samma breda definitioner av begreppet ”verksamhetsområde”, och många medlemsstater anger samma risker och har samma allmänintresse som mål när de reglerar yrket. Trots denna samstämmighet tillämpar dock medlemsstaterna mycket olika metoder för att reglera yrket.

Diagram 3: Begränsningsindikator: Väg- och vattenbyggnadsingenjörer