Krisen har också visat hur befintliga hot kan utvecklas under nya omständigheter. Organiserade kriminella grupper har utnyttjat varubrist som skapat möjligheter för nya olagliga marknader. Den olagliga narkotikahandeln förblir den största brottsliga marknaden i EU med ett försäljningsvärde på uppskattningsvis minst 30 miljarder euro per år i EU. Människohandeln fortsätter: uppskattningsvis uppgår den totala vinsten i hela världen för alla former av utnyttjande till 30 miljarder euro . Världshandeln med förfalskade läkemedel uppgick till 38,9 miljarder euro. Samtidigt gör den låga andelen beslag att brottslingarna kan fortsätta att expandera sin kriminella verksamhet och nästla sig in i den lagliga ekonomin. Brottslingar och terrorister har lättare att få tillgång till skjutvapen från marknaden på nätet och genom ny teknik som 3D-utskrifter . Artificiell intelligens, ny teknik och robotteknik ökar risken ytterligare för att brottslingar ska utnyttja innovationens fördelar med skadliga intentioner.

Samtidigt fortsätter de välkända hoten att utvecklas. Tendensen för terroristattacker i EU var sjunkande under 2019. Hotet mot EU-medborgarna från jihadistattacker utförda eller inspirerade av Daish och al-Qaida och närstående organisationer förblir dock högt . Samtidigt ökar hotet från den våldsamma högerextremismen . Rasistiskt inspirerade attacker måste tas på största allvar: de dödliga antisemitiska terrorattackerna i Halle var en påminnelse om behovet att trappa upp reaktionerna i enlighet med rådets uttalande från 2018. En av fem personer i EU oroar sig mycket för en terrorattack de närmaste tolv månaderna . Merparten av den senaste tidens terrorattacker var lågteknologiska där ensamvargar gav sig på enskilda på allmänna platser, samtidigt som terrorpropagandan tog sig nya former med direktsändningen på nätet från attackerna i Christchurch. Hotet från radikaliserade individer är fortfarande högt, och kan förstärkas av återvändande utländska terroriststridande och extremister som släpps ur fängelse .

Vår värld bygger på digital infrastruktur, digital teknik och digitala system som gör det möjligt för oss att grunda företag, konsumera produkter och utnyttja tjänster. Allt detta förutsätter kommunikation och interaktion. Nätberoendet har skapat utrymme för en våg av cyberbrott. ”Cyberbrott som tjänst” och den underjordiska brottsliga cyberekonomin ger enkel tillgång till cyberbrottsliga varor och tjänster på nätet. Brottslingarna anpassar snabbt ny teknik till sina egna syften. Exempelvis har förfalskade läkemedel nästlat sig in i den lagliga leveranskedjan för läkemedel. Den exponentiella ökningen av material som rör sexuella övergrepp mot barn på nätet har visat hur förändrade brottsmönster får konsekvenser för samhället. Enligt en aktuell undersökning oroar sig de flesta i EU (55 %) för att brottslingar och bedragare ska få tillgång till deras data .

Vår vardag är beroende av ett brett utbud av tjänster, t.ex. energitjänster, transporter och finanstjänster samt hälso- och sjukvård. De bygger i sin tur på både fysisk och digital infrastruktur, vilket ökar sårbarheten och risken för störningar. Under covid-19-pandemin har många företag och offentliga tjänster tack vare ny teknik kunnat fortsätta, bl.a. genom att hålla oss i kontakt med varandra genom distansarbete och genom att hålla i gång distributionskedjornas logistik. Men detta har också öppnat dörren för en exempellös ökning av skadliga attacker, där man för brottsliga ändamål försöker utnyttja de störningar som pandemin och övergången till distansarbete orsakar. Varubrist har skapat nya möjligheter för organiserad brottslighet. Konsekvenserna kunde ha varit ödesdigra och stört viktiga vårdtjänster när de stod under hårdast tryck.

Med utgångspunkt i tidigare arbete i Europaparlamentet , rådet och kommissionen visar den här nya strategin att en verklig och fungerande säkerhetsunion måste ha en stark kärna av verktyg och politik för att åstadkomma säkerhet i praktiken, i kombination med insikten om att säkerheten har konsekvenser för alla delar av samhället och all offentlig politik. EU måste säkerställa en trygg miljö för alla oavsett ras, etniskt ursprung, religion, övertygelse, kön, ålder eller sexuell läggning.

Allmänheten kan inte skyddas enbart genom medlemsstaternas egna insatser. Det har aldrig varit viktigare att bygga vidare på våra starka sidor för att arbeta tillsammans, och EU har aldrig haft större möjligheter att bidra. EU kan föregå med gott exempel genom att stärka sin krishantering och verka inom och utanför sina gränser för att bidra till global stabilitet. Även om medlemsstaterna har huvudansvaret för säkerheten, har förståelsen för att en medlemsstats säkerhet är allas säkerhet ökat de senaste åren. EU kan sätta in en tvärvetenskaplig och integrerad reaktion som hjälper säkerhetsaktörer i medlemsstaterna med de verktyg och den information de behöver .

I kommissionens politiska riktlinjer klargörs att vi inte kan lämna någon möda ospard när det gäller att skydda allmänheten i EU. Säkerheten är inte bara en förutsättning för personlig trygghet utan också för grundläggande rättigheter och för tilliten till och dynamiken i vår ekonomi, vårt samhälle och vår demokrati. Människorna i EU står i dag inför en föränderlig säkerhetsmiljö, som påverkas av framväxande hot och andra faktorer som klimatförändringar, befolkningsutveckling och politisk instabilitet bortom våra gränser. Globaliseringen, den fria rörligheten och den digitala omställningen skapar välstånd, förenklar våra liv och stimulerar innovation och tillväxt. Men dessa fördelar är oupplösligt förenade med risker och kostnader. De kan manipuleras av terrorister, organiserad brottslighet, narkotikahandlare och människosmugglare som alla utgör direkta hot mot allmänheten och vår europeiska livsstil. Cyberattacker och cyberbrottslighet fortsätter att växa. Säkerhetshoten blir också allt mer komplexa: de gynnas av möjligheterna att verka gränsöverskridande och av sammankopplingarna, de drar fördel av den suddiga gränsen mellan den fysiska och den digitala världen och utnyttjar sårbara grupper och sociala och ekonomiska skillnader. Attacker kan komma med ett ögonblicks varsel och efterlämna små eller inga spår. Både statliga och andra aktörer kan sätta in olika hybridhot, och det som händer utanför EU kan få kritiska konsekvenser för säkerheten inom EU.

Antalet cyberattacker fortsätter att öka . Attackerna är mer sofistikerade än någonsin, kommer från många olika håll i och utanför EU och är inriktade på områden med maximal sårbarhet. Stater eller statsstödda aktörer är ofta involverade, och de siktar in sig på viktig digital infrastruktur som stora leverantörer av molntjänster. Cyberrisker har också visat sig utgöra ett allvarligt hot mot finanssystemet. Internationella valutafonden uppskattar att bankerna varje år förlorar 9 % av sina nettoinkomster på grund av cyberattacker, vilket motsvarar ca 100 miljarder dollar. Övergången till uppkopplade enheter medför stora fördelar för användarna, men i takt med att färre data lagras och behandlas i datacentraler och fler behandlas närmare användaren i utkanten av systemet , kommer cybersäkerheten inte längre att kunna fokusera på skydd av centrala punkter .

EU är unikt lämpat att reagera på dessa nya globala hot och utmaningar. Hotbilden ovan visar fyra sammanhängande strategiska prioriteringar för vidare behandling på EU-nivå, under fullständigt hänsynstagande till de grundläggande rättigheterna: i) en framtidssäkrad säkerhetsmiljö, ii) hantering av föränderliga hot, iii) skydd av människor i EU från terrorism och organiserad brottslighet samt iv) ett starkt europeiskt säkerhetsekosystem.

·Fokus på resultat: En resultatinriktad strategi måste baseras på en noggrann hot- och riskbedömning så att våra insatser styrs dit de behövs bäst. Rätt regler och rätt verktyg måste utformas och sättas in. Det behövs tillförlitliga strategiska underrättelser som grund för EU:s säkerhetspolitik. Där det krävs EU-lagstiftning måste den följas upp så att den tillämpas fullständigt, så att fragmentering undviks och inga blottor uppstår. Ett effektivt genomförande av den här strategin förutsätter också att det anslås tillräckliga medel under nästa programperiod 2021–2027, bl.a. till de EU-organ som berörs.

Nästan hälften av människorna i EU oroar sig för missbruk av data och identitetsstöld . Bedräglig användning av identiteter för ekonomisk vinning är en sak, men det kan också få allvarliga personliga och psykologiska konsekvenser, t.ex. att identitetstjuven gör olovliga inlägg som kan stanna kvar på nätet i åratal. Kommissionen ska undersöka tänkbara praktiska åtgärder för att skydda människor mot alla former av identitetsstöld, med beaktande av det kommande initiativet för en europeisk digital identitet.

Marknaden för drönare fortsätter att expandera, och de har många värdefulla och legitima användningsområden. De kan dock också missbrukas av brottslingar och terrorister, och utgör ett särskilt hot mot offentliga platser. Måltavlorna kan vara enskilda, folksamlingar, kritisk infrastruktur, polis, gränser eller offentliga platser. Kunskap om användning av drönare i konflikter kan nå Europa direkt (via återvändande utländska terroriststridande) eller via nätet. Bestämmelser som redan utvecklats av Europeiska byrån för luftfartssäkerhet är ett viktigt första steg på områden som registrering av drönarpiloter och obligatorisk fjärridentifiering av drönare. Eftersom drönare blir allt mer allmänt tillgängliga, billigare och får allt fler funktioner, behövs ytterligare åtgärder. Det kan vara fråga om informationsutbyte, riktlinjer och god praxis som alla, inklusive polisen, kan använda, samt mer testning av motåtgärder mot drönare. Dessutom bör konsekvenserna för integritet och dataskydd av drönaranvändning på offentliga platser analyseras ytterligare och åtgärdas.

Med tanke på den globala karaktären är det avgörande att bygga upp och upprätthålla stabila internationella partnerskap för att förebygga, avskräcka från och reagera på cyberattacker. I ramen för EU:s gemensamma reaktion på skadliga cyberaktiviteter (den s.k. cyberdiplomatiska verktygslådan) anges åtgärder inom den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken, däribland restriktiva åtgärder (sanktioner), som kan sättas in mot aktiviteter som skadar EU:s politiska och ekonomiska intressen och säkerhetsintressen. EU bör också fördjupa sitt arbete genom utvecklings- och samarbetsfonderna för att tillhandahålla kapacitetsuppbyggnad till stöd för partnerländer som vill stärka sina digitala ekosystem, reformera nationell lagstiftning och följa internationella normer. Det ökar samhällets övergripande resiliens och dess förmåga att motverka och reagera effektivt på cyberhot. Här ingår särskilt arbete för att främja EU:s normer och lagstiftning för att öka cybersäkerheten i partnerländerna i grannskapet.

Ett av de viktigaste behoven på lång sikt är att utveckla en kultur av inbyggd cybersäkerhet, där säkerheten konstrueras in i varor och tjänster redan från början. Ett viktigt bidrag till detta är den nya ramen för cybersäkerhetscertifiering enligt cybersäkerhetsakten. Ramen är redan på väg: två certifieringssystem håller redan på att utarbetas, medan prioriteringar för ytterligare system ska fastställas senare i år. Samarbetet mellan EU:s cybersäkerhetsbyrå (Enisa), dataskyddsmyndigheterna och Europeiska dataskyddsstyrelsen har central betydelse på detta område.

Nya och förbättrade former av samarbete mellan underrättelsetjänster, EU Intcen och andra organisationer som sysslar med säkerhetsfrågor bör vara en del av insatserna för att öka cybersäkerheten och bekämpa terrorism, extremism, radikalism och hybridhot.

Även om ansvaret för att motverka hybridhot i första hand ligger hos medlemsstaterna – på grund av de inneboende kopplingarna till nationell säkerhets- och försvarspolitik – finns det några sårbara punkter som är gemensamma för alla medlemsstater och vissa hot som sträcker sig över gränserna, till exempel sådana som riktar in sig på gränsöverskridande nätverk eller infrastrukturer. Kommissionen och den höga representanten kommer att ta fram en EU-strategi för hybridhot som integrerar den yttre och den inre dimensionen i ett kontinuerligt flöde och sammanför de nationella och EU-övergripande frågorna. Detta måste täcka hela spektrumet av åtgärder – från tidig upptäckt, analys, medvetenhet, resiliensuppbyggnad och förebyggande till krishantering och konsekvenshantering.

Omfattningen och mångfalden av hybridhot är i dag större än någonsin. Under covid-19-krisen syntes ännu fler bevis på detta, med många statliga och icke-statliga aktörer som försökte utnyttja pandemin – framför allt genom att manipulera informationsmiljön och utmana central infrastruktur. Sådana risker innebär att den sociala sammanhållningen försvagas och förtroendet för EU-institutionerna och medlemsstaternas regeringar undergrävs.

Åtkomst till registreringsinformation för domännamn på internet (Whois-data) är viktig för brottsutredningar, cybersäkerhet och konsumentskydd. I väntan på en ny Whois-policy från Internet Corporation for Assigned Names and Numbers (ICANN), har det dock blivit allt svårare att komma åt den här informationen. Kommissionen fortsätter att samarbeta med ICANN i flerpartsgemenskapen för att se till att legitima aktörer som ansöker om tillgång, däribland polisen, ska kunna få effektiv tillgång till Whois-data i enlighet med dataskyddsbestämmelser i EU och internationellt. I detta ingår att bedöma möjliga lösningar, bland annat om det kan bli nödvändigt med lagstiftning för att förtydliga reglerna för tillgång till sådan information.

3.Skydda EU från terrorism och organiserad brottslighet

Terrorism och radikalisering

Terroristhotet i EU är fortfarande stort. Trots att antalet attacker har minskat överlag, kan de fortfarande få förödande effekt. Radikaliseringen kan också mer allmänt polarisera och på så sätt destabilisera den sociala sammanhållningen. Medlemsstaterna har det primära ansvaret i kampen mot terrorism och radikalisering. Den ständigt ökande gränsöverskridande/sektorsövergripande dimensionen i hotet kräver dock ytterligare åtgärder inom EU:s samarbete och samordning. Ändamålsenligt genomförande av EU:s lagstiftning mot terrorism, inbegripet restriktiva åtgärder, är en prioritet. Det är fortfarande ett mål att utöka Europeiska åklagarmyndighetens mandat till att omfatta gränsöverskridande terroristbrott.

Kampen mot terrorismen börjar med att man tar itu med de bakomliggande orsakerna. Polariseringen i samhället, verklig eller uppfattad diskriminering och andra psykologiska och sociologiska faktorer kan stärka människors mottaglighet för radikala uttalanden. I detta sammanhang hänger kampen mot radikalisering ihop med att främja social sammanhållning på lokal, nationell och europeisk nivå. Många verkningsfulla initiativ och strategier har tagits fram under det senaste årtiondet, särskilt genom nätverket för kunskapsspridning om radikalisering och EU-städer mot radikalisering . Nu är det dags att överväga åtgärder för att effektivisera EU:s politik, initiativ och medel för att hantera radikaliseringen. Sådana åtgärder kan stödja utvecklingen av kapacitet och kompetens, öka samarbetet, stärka faktabasen och bidra till att utvärdera framstegen, engagera alla relevanta aktörer, inbegripet yrkesverksamma i första ledet, beslutsfattare och den akademiska världen. Mjuka politikområden som utbildning, kultur, ungdom och idrott kan bidra till att förebygga radikalisering och genom att erbjuda nya möjligheter för unga människor i riskzonen och skapa sammanhållning inom EU. Prioriterade områden är bland annat arbete med tidig upptäckt och riskhantering, uppbyggnad av resiliens och avståndstagande samt rehabilitering och återanpassning i samhället.

Terrorister har försökt skaffa sig och tillverka vapen av kemiska, biologiska, radiologiska och nukleära(CBRN) material, och utveckla kunskap och kapacitet att använda dem. I terrorpropagandan ges CBRN-attackernas potential en framträdande plats. Med en så stor potentiell skaderisk krävs särskild uppmärksamhet. Utifrån den strategi som används för att reglera tillgången till sprängämnesprekursorer, kommer kommissionen att undersöka möjligheten begränsa tillgången till vissa farliga kemikalier som skulle kunna användas för att utföra attacker. Utvecklingen av kapacitet för EU:s för civilskyddsinsatser (rescEU) på området CBRN kommer också att vara viktig. Samarbete med tredjeländer är också viktigt för att förstärka en gemensam kultur av CBRN-säkerhet, där man fullt ut tar vara på EU:s kompetenscentrum för CBRN. Detta samarbete ska omfatta nationella brist- och riskbedömningar, stöd till nationella och regionala CBRN-åtgärdsplaner, utbyte av god praxis och verksamhet för kapacitetsuppbyggnad på CBRN-området.

EU har tagit fram den mest avancerade lagstiftningen i världen för att begränsa tillgången till sprängämnesprekursorer och upptäcka misstänkta transaktioner som syftar till att bygga improviserade sprängladdningar. Men hotet från hemmagjorda sprängämnen är fortfarande högt, och de har använts i många attacker i hela EU. Första steget måste bli att genomföra bestämmelserna och se till att internetmiljön inte gör det möjligt att kringgå kontrollerna.

En annan viktig del i kampen mot terrorismen är en effektiv lagföring av dem som har begått terroristbrott, bland annat utländska terroriststridande för närvarande i Syrien och Irak. Dessa frågor hanteras främst av medlemsstaterna men EU:s samordning och stöd kan hjälpa dem att hantera gemensamma utmaningar. De åtgärder som redan har påbörjats för att fullt ut genomföra lagstiftningen om gränssäkerhet och till fullo använda alla relevanta EU-databaser för att utbyta information om kända misstänkta, kommer också att vara ett viktigt steg. Förutom att identifiera högriskpersoner krävs även en återanpassnings- och rehabiliteringspolicy. Yrkesöverskridande samarbete, inbegripet med fängelsepersonal och övervakare, ska öka den rättsliga förståelsen av hur det går till att radikaliseras till våldsbejakande extremism och den rättsliga sektorns strategi för straff och alternativ till frihetsberövande.

Kampen mot utländska terroriststridande är ett tydligt exempel på kopplingen mellan inre och yttre säkerhet. Samarbete i terrorismbekämpning och förebyggande och motverkande av radikalisering och våldsam extremism är avgörande för säkerheten inom EU. Det behövs ytterligare åtgärder för att utveckla partnerskap för terrorismbekämpning och samarbete med länder i grannskapet och övriga världen, där man utnyttjar expertkunskapen inom nätverket för kampen mot terrorism i EU/säkerhetsexperter. Den gemensamma handlingsplanen för terrorismbekämpning på västra Balkan är ett bra exempel på sådant riktat samarbete. Framför allt bör insatser göras för att stödja partnerländernas kapacitet att identifiera och lokalisera utländska terroriststridande. EU ska också fortsätta att stödja multilateralt samarbete och arbeta med de ledande aktörerna på detta område, så som FN, Nato, Europarådet, Interpol och OSSE. Man ska också samarbeta med det globala forumet för terroristbekämpning och den globala koalitionen mot Daish, liksom relevanta aktörer i civilsamhället. Unionens utrikespolitiska instrument, inbegripet utveckling och samarbete, spelar också en viktig roll vid samarbetet med tredjeländer för att förebygga terrorism och piratdåd. Internationellt samarbete är också viktigt för att strypa alla källor till finansiering av terrorism, exempelvis genom arbetsgruppen för finansiella åtgärder.

Organiserad brottslighet

Den organiserade brottsligheten innebär en enorm ekonomisk och personlig kostnad. Den ekonomiska förlusten på grund av organiserad brottslighet och korruption har uppskattats till mellan 218 och 282 miljarder euro per år . Över 5 000 organiserade kriminella grupper var under utredning i Europa under 2017 – en ökning med 50 % jämfört med 2013 . Organiserad brottslighet bedrivs allt mer över gränserna, inbegripet i EU:s omedelbara grannskap, vilket kräver ett intensifierat operativt samarbete och informationsutbyte med partner i grannskapet.

Nya utmaningar uppstår och brotten går ut på nätet. Under covid-19-pandemin märktes en enorm ökning av nätbedrägerier mot utsatta grupper, och hälso- och sanitetsprodukter blev föremål för stölder och inbrott . EU måste öka sitt arbete mot organiserad brottslighet, även på internationell nivå, med fler redskap för att nedmontera den organiserade brottslighetens affärsmodell. Att bekämpa den organiserade brottsligheten kräver också ett nära samarbete med lokala och regionala myndigheter och med civilsamhället, som är främsta partner både när det gäller brottsförebyggande arbete och hjälp och assistans till brottsoffer. Ett särskilt stort behov finns i förvaltningarna i gränsregioner. Detta arbete kommer att samlas i en agenda för att bekämpa organiserad brottslighet.

Mer än en tredjedel av de organiserade kriminella grupper som är verksamma i EU är inblandade i produktion, handel eller distribution av narkotika. Narkotikamissbruk ledde till över åttatusen dödsfall på grund av överdoser i EU under 2019. Större delen av narkotikahandeln sker över gränserna och mycket av vinsterna infiltrerar den lagliga ekonomin . En ny EU-agenda om narkotika kommer att stärka EU:s och medlemsstaternas insatser för att minska efterfrågan och tillgången på narkotika, fastställa gemensamma åtgärder mot ett gemensamt problem och öka dialogen och samarbetet mellan EU och externa partner i narkotikafrågor. Efter en utvärdering av Europeiska centrumet för kontroll av narkotika och narkotikamissbruk ska kommissionen bedöma om dess mandat behöver uppdateras för att klara nya utmaningar.

Organiserade kriminella grupper och terrorister är också nyckelspelare i handeln med illegala skjutvapen. Mellan 2009 och 2018 skedde 23 masskjutningar i Europa, med mer än 340 döda . Skjutvapen smugglas ofta till EU genom dess omedelbara grannskap . Det tyder på ett behov av att öka samordningen och samarbetet såväl inom EU som med internationella partner, särskilt Interpol, för att harmonisera informationsinsamlingen och rapporteringen om beslag av skjutvapen. Det är också mycket viktigt att förbättra spårbarheten för vapen, inbegripet på nätet, och säkerställa informationsutbyte mellan tillståndsmyndigheter och polis och åklagare. Kommissionen lägger fram en ny EU-handlingsplan mot olaglig handel med skjutvapen och ska också bedöma om bestämmelserna om exporttillstånd och import- och transiteringsåtgärder för skjutvapen fortfarande är ändamålsenliga.

Kriminella organisationer behandlar migranter och personer i behov av internationellt skydd som handelsvaror. 90 % av de irreguljära migranter som anländer till EU har fått hjälp av ett kriminellt nätverk . Smuggling av migranter hör också ofta ihop med andra former av organiserad brottslighet, särskilt människohandel. Förutom det enorma mänskliga lidandet inom människohandel, uppskattar Europol att den årliga vinsten för alla former av utnyttjande i människohandel uppgår till 29,4 miljarder euro per år globalt. Detta är en gränsöverskridande brottslighet som livnär sig på olaglig efterfrågan inom och utanför EU och som påverkar alla medlemsstater. Det dåliga resultatet när det gäller att identifiera, lagföra och bestraffa dessa brott innebär att det krävs en ny strategi för att intensifiera åtgärderna. En ny omfattande strategi mot människohandel ska knyta ihop de olika åtgärderna. Dessutom ska kommissionen lägga fram en ny EU-handlingsplan mot smuggling av migranter för 2021–2025. Båda områdena ska inriktas på att bekämpa kriminella nätverk, öka samarbetet och stödja de brottsbekämpande myndigheternas arbete.

Organiserade kriminella grupper söker också, precis som terrorister, möjligheter på andra områden, särskilt områden som genererar stora förtjänster med låg risk att upptäckas, såsom miljöbrott. Olaglig jakt och handel med vilda djur, olaglig gruvdrift, avverkning och olaglig hantering och transport av avfall har blivit den fjärde största kriminella verksamheten världen över. Det har också förekommit ett kriminellt utnyttjande av utsläppsrätter och system för energicertifikat, och missbruk av medel som avsatts för miljömässig resiliens och hållbar utveckling. Förutom att kommissionen stöder åtgärder från EU, medlemsstaterna och det internationella samfundet för att intensifiera satsningarna mot miljöbrott, ska den även bedöma om direktivet om miljöbrott fortfarande är ändamålsenligt. Handel med kulturföremål har också blivit en av de mest lukrativa kriminella verksamheterna, en källa till finansiering för såväl terrorister som organiserad brottslighet, och den ökar hela tiden. Åtgärder bör vidtas för att förbättra spårbarheten för kulturföremål på och utanför nätet, på den inre marknaden och i samarbete med tredjeländer där kulturföremål plundrats och tillhandahålla aktivt stöd till polis och forskare.

Ekobrott är mycket komplexa, men de påverkar varje år miljontals medborgare och tusentals företag i EU. Det är mycket viktigt att bekämpa bedrägeri och det kräver åtgärder på EU-nivå. Europol, tillsammans med Eurojust, Europeiska åklagarmyndigheten och Europeiska byrån för bedrägeribekämpning, stöder medlemsstaterna och EU med att skydda de ekonomiska och finansiella marknaderna och skattebetalarnas pengar. Europeiska åklagarmyndigheten ska vara helt operativ i slutet av 2020 och utreda, lagföra och väcka talan mot brott mot unionens budget, såsom bedrägeri, korruption och penningtvätt. Den ska också ta itu med gränsöverskridande momsbedrägerier som varje år kostar skattebetalarna minst 50 miljarder euro.

Kommissionen ska också stödja utvecklingen av expertis och en rättslig ram mot nya, framväxande risker, som kryptotillgångar och nya betalningssystem. Framför allt planerar kommissionen att titta på hur man ska hantera framväxten av kryptotillgångar som bitcoin och den nya teknikens effekter på hur man utfärdar, handlar med och får tillgång till finansiella tillgångar.

Det bör råda nolltolerans inom Europeiska unionen när det gäller olagliga pengar. Under mer än trettio år har EU utvecklat ett stabilt regelverk för att förhindra och bekämpa penningtvätt och finansiering av terrorism, med full respekt för behovet av att skydda personuppgifter. Det råder dock allt större enighet om att genomförandet av det nuvarande ramverket behöver avsevärda förbättringar. Det är stora skillnader i hur ramverket tillämpas och finns allvarliga brister i efterlevnaden av bestämmelserna, vilket måste åtgärdas. Som angavs i handlingsplanen från maj 2020 har arbetet påbörjats med att bedöma alternativ för att stärka EU:s ram för att bekämpa penningtvätt och motverka finansiering av terrorism. Områden som ska undersökas omfattar sammankoppling av nationella centraliserade bankkontoregister, vilket avsevärt skulle kunna påskynda tillgången till finansiell information för finansunderrättelseenheter och behöriga myndigheter.