Amif utformades för att främja en effektiv förvaltning av migrationsströmmar och genomförande, förstärkning och utveckling av en gemensam EU-strategi för asyl och migration. Under den genomförandeperiod som granskas förändrades migrationsförhållandena kraftigt till följd av den plötsliga och oväntade ökningen i migrationstrycket vid EU:s södra och sydöstra yttre gränser.

Alla medlemsstater utom Irland och Storbritannien, plus Schengenländerna, Schweiz, Island, Liechtenstein och Norge

Under programperioden 2007–2013, innan de nuvarande fonderna inrättades, tillhandahöll EU finansiellt stöd genom det allmänna programmet ”Solidaritet och hantering av migrationsströmmar”. Sammanlagt anslogs nästan 4 miljarder euro till stöd för utvecklingen av en gemensam politik inom områdena för asyl, återvändande och integration, yttre gränser och visering. Dessutom gav EU stöd till kampen mot terrorism, organiserad brottslighet, olika typer av människohandel och säkerhetsrisker genom programmet om säkerhet och skydd av friheter (nästan 800 miljoner euro).

De sammanlagda resurserna för Amifs genomförandeperiod 2014–2020 beräknades inledningsvis till 3 137 miljoner euro. Till följd av de oförutsedda behov som uppstod på grund av migrationskrisen 2015 och 2016 utökades denna budget kraftigt, till 6 888 miljoner euro i planerade åtaganden till stöd för omplacering och vidarebosättning, integration och återvändande och för att förbereda översynen av Dublinförordningen. Beloppen fördelades via nationella program, EU:s insatser och katastrofbistånd.

Amifs nuvarande resurser uppgår därför ungefär till

-5 391 miljoner euro eller 78 % planerade för nationella program,

-462 miljoner euro eller 7 % för andra EU-åtgärder än katastrofbistånd,

-1 029 miljoner euro eller 15 % för katastrofbistånd.

Inom ramen för delad förvaltning har medlemsstaterna anslagit 17 % (738 miljoner euro) till asylmålet, 21 % (884 miljoner euro) till målet för integration och laglig migration, 22 % (943 miljoner euro) till återvändandeåtgärder, 0,1 % (2,3 miljoner euro) till solidaritetsmålet, 36 % (1 523 miljoner euro) till omplacering och vidarebosättning, och 4 % (151 miljoner euro) till tekniskt bistånd. Dessa anslag (4 241 miljoner euro) omfattar inte de resurser som är kopplade till översynen av Dublinförordningen och som det ännu inte har gjorts några åtaganden om.

Med hänsyn till de årsredovisningar för 2017 som medlemsstaterna lämnade in i mitten av februari 2018 ligger den övergripande betalningsnivån på 25 % (1 068 miljoner euro) av de totala anslagen, medan utnyttjandegraden är 48 % (2 022 miljoner euro).

Fram till utgången av 2017 hade 462 miljoner euro anslagits genom direkt och indirekt förvaltning till EU-åtgärder och det europeiska migrationsnätverkets verksamhet för hela programperioden 2014–2020. Av detta belopp hade 24 % anslagits till projekt som omfattade de särskilda målen för asyl och solidaritet, medan återstående 76 % anslogs till projekt som omfattar de särskilda målen laglig migration, integration och återvändande.

2.2 Instrumentet för ekonomiskt stöd för yttre gränser och visering

Syftet med instrumentet för ekonomiskt stöd för yttre gränser och visering är att säkerställa en hög säkerhetsnivå i EU och samtidigt underlätta legitimt resande. Dessa båda mål ska uppnås genom i) enhetlig och högkvalitativ kontroll vid de yttre gränserna och ii) effektiv behandling av Schengenvisum.

Sedan 2009 har antalet ansökningar om EU-visum ökat med 50 %, med åtföljande ökade kostnader för att behandla ansökningarna. EU:s gemensamma visumpolitik har också påverkats av migrationskrisen, med ökade påfrestningar för konsulär personal världen över och ett växande behov av samarbete i fråga om irreguljär migration och återvändande. Det har blivit mycket viktigt att tillämpa att gemensamma viseringsnormer, eftersom personer som har visum eller uppehållstillstånd i Schengenområdet kan röra sig fritt mellan medlemsstaterna. Alla medlemsstater har alltså ett gemensamt intresse av att visumpolitiken tillämpas effektivt och säkert. Genom detta särskilda mål ger instrumentet för ekonomiskt stöd för yttre gränser och visering stöd till kapacitetsuppbyggnad i medlemsstaterna, så att den gemensamma visumpolitiken kan genomföras i tillräckligt stor omfattning.

En effektiv gränskontroll är avgörande för att skydda den fria rörligheten för EU-invånare och tredjelandsmedborgare, t.ex. affärsmän, turister och andra som lagligt uppehåller sig på EU:s territorium, och även för att säkerställa den inre säkerheten. Eftersom medlemsstater i utkanterna kontrollerar en betydande andel av EU:s yttre gränser har deras ansvar för gränskontrollen blivit överväldigande. Genom att uppfylla det särskilda målet kommer instrumentet för ekonomiskt stöd för yttre gränser och visering att bidra till en ökad harmonisering av gränsförvaltningen och till informationsdelning mellan medlemsstaterna och mellan medlemsstaterna och Europeiska och kustbevakningsbyrån (Frontex). Dessutom bidrog instrumentet till ökad solidaritet och delat ansvarstagande mellan medlemsstaterna, framför allt genom medfinansiering av utrustning som ska göras tillgänglig för Frontex insatser, men även genom införandet av spärrar för automatisk gränskontroll och den fortlöpande utvecklingen av Eurosur.

Genomförande

De sammanlagda resurserna för att genomföra instrumentet för ekonomiskt stöd för yttre gränser och visering under perioden 2014–2020 har inledningsvis beräknats till 2 760 miljoner euro. Detta ändrades sedan till 2,61 miljarder euro för att ta hänsyn till det ökade anslaget för utrustning till Emas och Frontex (se nedan) och överföringen av en viss del av de medel som anslagits till de it-system som stöder hanteringen av migrationsströmmar vid de yttre gränserna (t.ex. in- och utresesystemet, EU-systemet för reseuppgifter och resetillstånd (Etias)) till EU-Lisa. Ungefär 65 % av det totala anslaget (1,6 miljarder euro) går till nationella program. Beloppet för den särskilda transiteringsordningen för Litauen har dock inte ändrats. Till följd av de oförutsedda behov som uppstod på grund av migrationskrisen höjdes anslaget till katastrofbistånd avsevärt, från 1,3 % till 14,8 % av den sammanlagda fonden. Å andra sidan har EU:s åtgärder minskat med en fjärdedel, för att underlätta ökningen i medlen för katastrofbistånd. Medlemsstaterna har tagit emot ett ytterligare belopp på 192 miljoner euro för att köpa in utrustning som ska användas i gemensamma Frontex-insatser.

Medlemsstaterna har anslagit 9 % (151 miljoner euro) till målet för den gemensamma visumpolitiken, 57 % (928 miljoner euro) till målet för gränsförvaltningen, 21 % (333 miljoner euro) till driftsstöd, 9 % (148 miljoner euro) till den särskilda transiteringsordningen och 4 % (64 miljoner euro) till tekniskt bistånd (diagram 2).

Med hänsyn till de årsredovisningar för 2017 som medlemsstaterna lämnade in i mitten av februari 2018 ligger den övergripande betalningsnivån på 24 % (391 miljoner euro) av de totala anslagen, medan utnyttjandegraden är 49 % (797 miljoner euro).