[pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |

Bryssel den 24.11.2005

KOM(2005) 597 slutlig

MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL RÅDET OCH EUROPAPARLAMENTET

om större effektivitet, förbättrad interoperabilitet och synergieffekter mellan EU:s databaser på området rättsliga och inrikes frågor

MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL RÅDET OCH EUROPAPARLAMENTET

om större effektivitet, förbättrad interoperabilitet och synergieffekter mellan EU:s databaser på området rättsliga och inrikes frågor

1. BAKGRUND

Inom arbetet med att bekämpa terrorism och förbättra den inre säkerheten har både Europeiska rådet och Europeiska unionens råd vid flera tillfällen uppmanat kommissionen lägga förslag på hur man kan göra EU:s databaser effektivare, förbättra samverkan mellan dessa och skapa synergieffekter (rådets uttalande om bekämpande av terrorism av den 25 mars 2004[1], Haag-programmet[2] och rådets uttalande av den 13 juli 2005 om EU:s reaktion på bombattentaten i London).

Europeiska rådet och rådet har också vid ett antal tillfällen påpekat hur viktigt det är att man börjar använda biometriska kännetecken i databaser och på resehandlingar för att höja säkerhetsnivån inom EU.

2. MEDDELANDETS SYFTE OCH DEFINITIONER

2.1. Meddelandets syfte

Det faktum att detta meddelande läggs fram som ett led i av insatserna för att bekämpa brottslighet och terrorism visar att dess syften är mer långtgående än rent tekniska förbättringar av IT-systemens interoperabilitet och synergieffekter på området rättsliga och inrikes frågor.

Syftet med detta meddelande är att visa hur systemen kan utnyttjas mer effektivt än vad som är fallet idag, dels som ett stöd för insatserna när det gäller fri rörlighet för personer och dels när det gäller att bekämpa terrorism och grov brottslighet.

I samband med detta är det också nödvändigt att finna en balans mellan strävan att uppnå dessa mål och behovet av att se till att det inte förekommer kränkningar av de grundläggande rättigheter (särskilt skydd av personuppgifter) som anges i Europakonventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna och i stadgan om Europeiska unionens grundläggande rättigheter. Det bör påpekas att IT-systemen även kan bidra till att skydda och förbättra den enskildes rättigheter.

Detta meddelande syftar till att få igång en djupgående diskussion om hur IT-systemen skall utformas och fungera på lång sikt. I detta meddelande beskrivs ett antal möjliga scenarier, varav vissa är mycket ambitiösa och långtgående, men för att meddelandet inte skall inverka negativt på en eventuell djupgående diskussion av frågan anges här varken om, när, eller under vilka omständigheter de beskrivna scenarierna bör genomföras. Med tanke på att detta meddelande är mer av politisk och strategisk karaktär innehåller det inte någon ingående diskussion av de föreslagna lösningarnas eventuella juridiska[3], tekniska och organisatoriska konsekvenser eller av hur de kan påverka samhället. Innan det är möjligt att lagstifta måste det göras detaljerade konsekvensbedömningar, särskilt i förhållande till proportionalitetsprincipen. Hänsyn bör också tas till hur de föreslagna åtgärderna kan komma att inverka på annat befintligt eller planerat samarbete mellan de myndigheter som ansvarar för den inre säkerheten (till exempel via Europol).

Först ges en kort beskrivning av vilka de nuvarande EU-omfattande IT-systemen är och vilka åtgärder som planeras, samt av vilka svårigheter som har identifierats i arbetet med dem. Därefter presenteras ett antal scenarier som visar hur systemen kan utnyttjas mer effektivt och det ges ett antal förslag på eventuella framtida system. Slutligen diskuteras kring huruvida de tekniska och driftsmässiga förutsättningarna är förenliga med och står i proportion till behovet av att skydda den enskildes rättigheter.

Meddelandet tar inte upp frågor som rör interoperabilitet och synergieffekter på nationell nivå. Även om de åtgärder som vidtas på EU-nivå sannolikt får effekter för de nationella systemen är det de enskilda medlemsstaterna som bör bedöma hur de nationella systemen bäst kan samverka.

2.2. Grundläggande begrepp

Innan den mer ingående diskussionen inleds bör följande grundläggande begrepp definieras:

Interoperabilitet : möjligheten att utbyta data mellan olika IT-system och de affärsprocesser de stödjer och att möjliggöra delning av information och kunskap[4]. Interoperabilitet är mer ett tekniskt begrepp än ett juridiskt eller politiskt begrepp. Frågan om interoperabilitet gäller alltså inte huruvida ett uppgiftsutbyte är juridiskt eller politiskt möjligt eller nödvändigt[5].

Konnektivitet: ett allmänt begrepp som avser sammankoppling av olika system för överföring av uppgifter.

Synergieffekter : begreppet avser både tekniska, ekonomiska och organisatoriska faktorer. Ur teknisk synvinkel är en synergieffekt en ömsesidigt fördelaktig sammanslagning av flera element. Ur ekonomisk synvinkel är det fråga om en ökning av värdet på tillgångar eller en stordriftsfördel. Ur en organisatorisk synvinkel är en synergieffekt att man kombinerar tidigare separata tillgångar eller effektiviserar en organisation så att effektiviteten ökar.

Principen om tillgänglighet : principen innebär att om de myndigheter som ansvarar för den inre säkerheten i en medlemsstat eller tjänstemän vid Europol behöver få tillgång till en viss uppgift för att kunna fullgöra sina uppgifter, skall de kunna få tillgång till uppgiften från en annan medlemsstat om uppgiften finns tillgänglig där.

3. LÄGESRAPPORT BETRÄFFANDE BEFINTLIGA OCH PLANERADE IT-SYSTEM OCH OM DESSAS SYFTEN

I detta meddelande behandlas systemen SIS II, VIS och EURODAC, då det är dessa system som särskilt diskuterats av Europeiska rådet och rådet. Vart och ett av dessa system har ett specifikt syfte och det är inte alltid samma personuppgifter som ligger i de olika systemen, eftersom varje system endast innehåller är uppgifter som är relevanta för dess syften. På samma sätt är det inte alltid samma myndigheter som har tillgång till uppgifterna.

3.1. SIS II

Andra generationen av Schengens informationssystem (SIS II) gör det lättare att resa över gränserna i den utvidgade unionen utan att säkerheten påverkas. Inom SIS II kan medlemsstaterna samarbeta och utbyta information och detta bidrar till förverkligandet av ett område utan kontroller vid de inre gränserna. Informationen i SIS II är avsedd att användas för personkontroller vid de yttre gränserna eller i medlemsstaterna, samt vid utfärdande av viseringar och uppehållstillstånd och inom polissamarbetet och det straffrättsliga samarbetet[6].

3.2. VIS

Informationssystemet för viseringar (VIS) kommer att göra det lättare att resa för resenärer som reser lagligen genom att viseringsförfarandena förenklas. Förvaltningen av den gemensamma viseringspolitiken och det konsulära samarbetet kommer att förbättras och syftet med detta är att undanröja hot mot den inre säkerheten och förebygga visumshopping, att underlätta kampen mot bedrägerier, att underlätta identifiering och återsändande av olagliga invandrare, samt att underlätta tillämpningen av Dublin II-förordningen[7].

Rådet konstaterade den 7 mars 2005 att de myndigheter i medlemsstaterna som ansvarar för den inre säkerheten bör ges tillgång till VIS. Kommissionen kommer att lägga ett förslag om att låta Europol och de myndigheter i medlemsstaterna som ansvarar för den inre säkerheten få tillgång till VIS för vissa tydligt definierade ändamål.

3.3. EURODAC

Syftet med E URODAC är att underlätta fastställandet av ansvarig medlemsstat enligt Dublin II-förordningen och förenkla tillämpningen av förordningen. EURODAC är av avgörande betydelse för att det gemensamma europeiska asylsystemet skall kunna fungera effektivt.

4. BRISTER SOM IDENTIFIERATS

Detta meddelande inriktas huvudsakligen på SIS II, VIS och EURODAC, men även andra frågor rörande kampen mot terrorism och brottslighet diskuteras.

4.1. Underutnyttjande av de befintliga systemen

De befintliga systemen utnyttjas för närvarande inte fullt ut. Detta gäller bland annat vissa typer av registreringar i SIS, som registreringar om hemlig övervakning och vissa specifika kontroller som endast görs i vissa fall och i begränsad utsträckning. Om man istället utnyttjade registreringarna i SIS oftare och mer konsekvent skulle de kunna bidra till kampen mot terrorismen. Dessutom är det många medlemsstater som trots att det finns gemensamma system har egna parallella listor över exempelvis inreseförbud. Detta skapar dubbelarbete i många medlemsstater.

EURODAC-förordningen utnyttjas inte heller i tillräcklig utsträckning. Trots att medlemsstaterna enligt förordningen skall ta fingeravtryck på de personer över 14 år som reser in i en medlemsstat olagligen och inte kan skickas tillbaka, utgör de uppgifter om detta som skickas till EURODAC bara en bråkdel av det totala migrationsflödet.

4.2. Begränsningar av möjligheterna att göra alfanumeriska sökningar

En alfanumerisk sökning ger bra resultat bara om de uppgifter som anges är relativt säkra. Vid sökningar på personer ökar risken att få träff på fel person med databasens storlek. Ju fler namn som ligger i en databas desto svårare blir det att få träff på rätt person. Felaktiga uppgifter, som namn eller födelsedatum som tagits ur en förfalskad handling eller uppgifter som transkriberats fel, ger också felaktiga resultat. Dessutom blir resultaten av en sökning med uppgifter som inte är unika mer och mer osäkra i takt med att innehållet i databasen växer. Träfflistorna blir längre och längre och måste gås igenom. Detta är tidskrävande och inte alltid möjligt att genomföra vid exempelvis en gränskontrollstation.

4.3. Inga fördelar för lagliga resenärer som reser ofta

Av alla de personer som ansöker om Schengenviseringar antas 20 % vara personer som reser lagligen och regelbundet och således ansöker om förnyad visering. För dessas del är det svårt att förkorta handläggningstiderna. En resenär som reser lagligen och som antingen förlorar eller blir bestulen på en resehandling måste gå igenom ett komplicerat förfarande för att få nya resehandlingar.

4.4. Svårigheter när det gäller att identifiera olagliga invandrare

Många av de illegala invandrare som stoppas har inga identitetshandlingar alls eller använder falska eller förfalskade handlingar. I sådana fall blir identifieringen både tidskrävande och kostsam. Myndigheterna har för närvarande inget system för kontroll i de fall då handlingar förstörts.

4.5. Briser i tillämpningen av Dublin II-förordningen

I Dublin II-förordningen fastställs de kriterier enligt vilka det avgörs vilken medlemsstat som har ansvaret för att pröva en asylansökan. Ett av grundkriterierna gäller huruvida en medlemsstat har utfärdat eller förlängt den asylsökandes visering. Medlemsstaterna har för närvarande inga möjligheter att kontrollera om en asylsökande redan har en visering som utfärdats av en annan medlemsstat, att kontrollera den asylsökandes identitet, eller att fastställa om en visering är giltig.

4.6. Uppgifter om asyl, invandring och viseringar kan inte användas för den inre säkerheten

Med tanke på målsättningen att bekämpa terrorism och brottslighet ser rådet nu det som en brist att uppgifterna i VIS inte kan användas av de myndigheter som ansvarar för den inre säkerheten. Detta gäller även uppgifter om invandring i SIS II och uppgifter i EURODAC. De brottsbekämpande myndigheterna ser det faktum att de inte har tillgång till uppgifterna som en allvarlig brist som drabbar möjligheterna att identifiera misstänkta grova brottslingar.

4.7. Vissa kategorier av tredjelandsmedborgare kontrolleras inte

Det nuvarande VIS avser endast tredjelandsmedborgare som omfattas av viseringstvång. Det finns utrymme att effektivisera kontrollerna av identitet och rätt till inresa för de andra kategorier av tredjelandsmedborgare som ofta reser in och ut ur EU, som till exempel personer som har viseringar för längre vistelser eller uppehållstillstånd samt tredjelandsmedborgare som inte omfattas av viseringstvång. De myndigheter som ansvarar för den inre säkerheten och underrättelseverksamhet ser detta som en brist.

4.8. Otillräcklig övervakning av tredjelandsmedborgares in- och utresor

Med hjälp av VIS är det möjligt att kontrollera en persons historik när det gäller viseringsansökningar och att kontrollera om den person som kommer till gränsen med en visering verkligen är den person som viseringen avser. VIS innehåller däremot ingen statistik över de inresor som görs av tredjelandsmedborgare med viseringar och inte heller några uppgifter om huruvida tredjelandsmedborgarna reser ut igen innan den tidsperiod som deras viseringar gäller löper ut. Detta innebär att varken VIS eller SIS II kan användas för att identifiera personer som olagligen stannar kvar i EU.

4.9. Brist på redskap för identifiering med biometriska kännetecken

Det är en grundläggande förutsättning för de myndigheter som bekämpar brott och terrorism att de skall kunna identifiera en person, även om de bara har tillgång till biometriska kännetecken som ett foto, ett fingeravtryck eller en DNA-kod. Detta kommer att göras möjligt genom det automatiska systemet för identifiering av fingeravtryck (AFIS) och DNA-databaser. Flertalet medlemsstater har redan sådana databaser och kommissionen arbetar därför med ett förslag om sammankoppling av de nationella DNA-databaserna. Kommissionen har också för avsikt att lägga fram ett förslag till lagstiftning om fingeravtryck nästa år. I sin nuvarande utformning tillåter SIS II endast inläggning av registreringar som innehåller grundläggande alfanumeriska uppgifter. Denna brist i systemen tydliggörs också av det faktum att det genom Prüm-fördraget, som undertecknades av sju medlemsstater den 27 maj 2005, införs ett bilateralt utbyte av fingeravtryck och DNA-uppgifter, i avvaktan på att det införs ett sådant utbyte på EU-nivå.

4.10. Ingen registrering av EU-medborgare på EU-nivå

Det kommer snart att bli lättare att identifiera EU-medborgare med hjälp av rese- och identitetshandlingar genom att man kommer att börja använda biometriska kännetecken. De flesta medlemsstaterna kommer att ha centrala arkiv över utfärdade handlingar och biometriska kännetecken som kan kopplas till en individ, men en sökning i ett sådant arkiv möjliggör emellertid bara en kontroll av huruvida ett dokument redan har utfärdats till samma individ under ett annat namn. Dessutom är det för närvarande inte möjligt att göra en sökning på en person som till exempel är misstänkt för ett terroristbrott, utifrån huruvida det har utfärdats en rese- eller id-handling eller inte för personen ifråga.

Detta ses också som en brist i kampen mot identitetsstölder. Identitetsstölder är ett växande problem för de myndigheter som ansvarar för den inre säkerheten och skadar EU:s ekonomi allvarligt.

4.11. Identifiering av katastrofoffer och oidentifierade avlidna

Det finns ingen övergripande databas för identifiering av katastrofoffer och oidentifierade avlidna. Rådet har diskuterat möjligheten att använda en Interpol-databas för detta ändamål. En sådan databas skulle emellertid inte täcka alla fall.

5. MÖJLIG UTVECKLING

5.1. Bättre utnyttjande av de befintliga systemen

För att effektivisera de befintliga systemen krävs först och främst att de möjligheter som redan finns utnyttjas bättre, dvs. att kvaliteten på de uppgifter som läggs in kontrolleras bättre, att man respekterar de olika uppgiftskategorierna vid inläggning av uppgifter och att systemen görs mer användarvänliga. Det skulle i detta sammanhang vara lämpligt med mer omfattande och direkta samråd med medlemsstaterna och utbyte av goda metoder. Även om samråden äger rum inom de befintliga arbetsgrupperna och kommittéerna skulle det vara lämplig att också hålla regelbundna konferenser för användarna. Denna form av kompletterande samråd kan visa var det finns behov av förbättringar och resultaten av samråden kan därefter tas upp i lagstiftningsarbetet och i det dagliga arbetet.

Dessutom bör medlemsstaterna se till att de oftare lägger in uppgifter i systemen och att de oftare använder de uppgifter som finns i systemen (som SIS II-registreringar om personer som kan komma att begå allvarliga brott, och uppgifter i EURODAC om personer som reser in och ut olagligen, etc.).

5.2. Vidareutveckling av de befintliga systemen och planerade system

5.2.1. Sökningar på biometriska kännetecken i SIS II

Tack vare möjligheten att söka på biometriska kännetecken har problemen med att identifiera personer i databaser som innehåller miljontals olika uppgifter lösts inom EURODAC och snart också inom VIS. Sökningar på biometriska kännetecken ger mycket mer tillförlitliga resultat än någon tidigare metod. Genom förslagen till rättslig grund för SIS II införs bearbetning av biometriska uppgifter (foton och fingeravtryck). I dess nuvarande utformning kommer SIS II emellertid endast att innehålla biometriska kännetecken för identifiering av efterlysta personer (dvs. personer avseende vilka det lagts in en registrering, inbegripet personer som skall nekas inresa) och sökningarna kommer att bygga på alfanumeriska uppgifter.

Om det vore möjligt att söka på biometriska kännetecken skulle identifieringen av efterlysta personer bli säkrare. SIS II kommer emellertid endast att innehålla biometriska uppgifter som kan kopplas lagligen till en registrering i SIS II.

5.2.2. Utökad tillgång till VIS och SIS II för myndigheter som ansvarar för asyl- och invandringsfrågor

Det finns lagstiftningsförslag i vilka det föreslås att de myndigheter som ansvarar för asyl- och invandringsfrågor skall ges tillgång till VIS och SIS II. VIS och SIS II kommer dels att innehålla uppgifter som kan användas för att fastställa vilken medlemsstat som är ansvarig, dvs. uppgifter om utfärdade viseringar och om olaglig vistelse i en medlemsstat, och dels kompletterande uppgifter för bedömningen av asylansökningar. Uppgifterna om viseringar kan vara till hjälp för bedömningen av om en asylansökan är trovärdig och uppgifterna i SIS II kan ge en indikation på om den asylsökande utgör ett hot mot den allmänna säkerheten. Om de myndigheter som ansvarar för asylfrågor har tillgång till EURODAC, SIS II och VIS kan de kontrollera uppgifter samtidigt i alla tre systemen.

Uppgifter ur VIS och vissa biometriska uppgifter ur SIS II skulle kunna vara mycket värdefulla i kampen mot olaglig invandring. Det skulle vara lättare att identifiera olagliga invandrare utan handlingar. Det skulle också vara möjligt att kontrollera om en person rest in lagligen eller inte, och att fastställa vilka personer som skall utvisas.

5.2.3. Tillgång för de myndigheter som ansvarar för den inre säkerheten

Beträffande VIS håller kommissionen på att utarbeta ett förslag till lagstiftning om att de myndigheter som ansvarar för den inre säkerheten skall få tillgång till systemet för sitt arbete med att förebygga, upptäcka och utreda terroristbrott.

Det finns också planer på att uppgifter om inreseförbud i SIS II skall göras tillgängliga för de myndigheter som ansvarar för den inre säkerheten i deras arbete med att förebygga, upptäcka och utreda brott. Detta bör ingå i samma ram som andra befintliga möjligheter att bearbeta uppgifter om personer som utgör ett hot mot den allmänna säkerheten. Det är också nödvändigt att finna en lösning på hur detta kan fungera i förhållande till de medlemsstater som inte deltar fullt ut i den fria rörligheten för personer.

I vissa fall är biometriska uppgifter i EURODAC de enda uppgifter som finns att tillgå för att identifiera en person som misstänks för ett brott eller terroristbrott, det vill säga om personen har ansökt om asyl men i övrigt inte finns i någon annan databas eller finns registrerad med felaktiga alfanumeriska uppgifter (om personen till exempel uppgett en annan identitet eller använt falska handlingar). Det vore därför lämpligt att ge de myndigheter som ansvarar för den inre säkerheten tillgång till EURODAC under vissa omständigheter, i fall där det finns anledning att anta att en person som begått ett allvarligt brott har ansökt om asyl. Det skulle inte vara fråga om direkt tillgång utan tillgång, via de myndigheter som förvaltar EURODAC.

Genom att myndigheterna ges tillgång till systemen skulle de också kunna användas för identifiering av katastrofoffer och oidentifierade avlidna

5.3. Långsiktiga scenarier och framtida utveckling

5.3.1. Skapande av ett europeiskt automatiskt system för straffrättslig identifiering av fingeravtryck från kriminella (AFIS)

Utöver de redan nämnda möjligheterna att jämföra DNA-profiler skulle det vara möjligt att skapa ett europeiskt automatiskt system för identifiering av fingeravtryck med uppgifter från alla de nationella AFIS-systemen. Det skulle antingen vara möjligt att skapa ett centralt EU-system eller ett decentraliserat system där de befintliga systemen kopplas samman. Ett sådant system skulle kunna användas för polisutredningar och skulle kunna ge mer kompletta sökresultat på biometriska sökningar än SIS II som bara ger sökresultaten träff/ingen träff .

Ett sådant system skulle också kunna användas för identifiering av katastrofoffer och oidentifierade avlidna.

5.3.2. Skapande av ett system för registrering av in- och utresor och införande av en ordning för att förenkla förfarandena för resenärer som ofta reser över gränserna

Huvudsyftet med ett eventuellt system för registrering av in- och utresor skulle vara att säkra att de personer som reser in och ut ur EU kontrolleras, och att det registreras uppgifter om deras status när det gäller invandring och uppehållstillstånd. Tanken är att tredjelandsmedborgare skall registreras med biometriska kännetecken vid in- och utresa. Det är däremot inte möjligt att låta ett sådant system omfatta EU-medborgare då det skulle strida mot principen om fri rörlighet.

Det kan ifrågasättas om det verkligen är möjligt att genomföra ett sådant system med tanke på hur många personer som varje dag reser in i och ut ur EU. För att reducera antalet kontroller och förenkla förfarandena vid in- och utresa skulle det vara möjligt att införa ett program för kända lagliga resenärer, (dvs. pendlare). USA, Kanada och Mexiko har gemensamt infört ett sådant program, där lagliga resenärer efter en mycket noggrann kontroll ges ett s.k. kort för betrodda resenärer (trusted traveller card) med vilket de kan resa över gränserna nästan helt och hållet utan kontroller. Det skulle vara möjligt att införa ett system där resenären själv registrerar sin utresa genom ett självbetjäningssystem. Incitamentet för detta skulle vara att en resenär som inte registrerar sin utresa skulle få det svårare att beviljas inresa i framtiden eller skulle behöva genomgå ett särskilt förfarande innan inresa beviljas på nytt.

Ett system för registrering av in- och utresor skulle sannolikt kunna ge mer effektiva gränskontroller, men det är samtidigt viktigt att komma ihåg att det skulle vara fråga om ett stort organisatoriskt projekt som skulle innebära både risker och stora kostnader. Det finns emellertid anledning att se över situationen när VIS är driftsklart.

Det måste under alla omständigheter göras konsekvensbedömningar och liknande för att säkra att det aktuella scenariot samt övriga scenarier i detta meddelande står i proportion till de mål som eftersträvas.

5.3.3. Europeiskt/europeiska register över rese- och identitetshandlingar

De flesta medlemsstaterna kommer att skapa egna databaser över utfärdade rese- och identitetshandlingar, vilka även kommer att innehålla biometriska uppgifter som registrerats vid ansökan. Medlemsstaternas databaser skulle kunna fungera ännu mer effektivt om det fanns ett index över dessa på EU-nivå. Alternativt skulle medlemsstaternas databaser kunna kopplas samman. Oavsett vilken av dessa båda lösningar som väljs kommer databaserna bara att kunna innehålla ett mycket begränsat antal uppgiftskategorier, som handlingens referensnummer och tillhörande biometriska uppgifter, men det kommer ändå att vara möjligt att kontrollera att varje enskild rese- eller identitetshandling som utfärdats i en medlemsstat är äkta och att, med hjälp av de biometriska kännetecknen, kontrollera att den person som innehar en handling verkligen är den person som handlingen utfärdades till.

Genom att myndigheterna ges tillgång till systemen skulle de också kunna användas för identifiering av katastrofoffer och oidentifierade avlidna

5.4. Förändringar av systemens struktur och organisation

Det finns ingen anledning att här göra någon detaljerad analys av vilka tekniska och organisatoriska anpassningar som skulle behövas för att genomföra de scenarier som beskrivs ovan, men det bör påpekas att en omarbetning av de europeiska IT-systemens struktur för att göra dem mer serviceinriktade skulle ge både synergieffekter och hålla investeringarna på en realistisk nivå. En mer serviceinriktad struktur skulle vara ett sätt att dela de befintliga funktionerna på ett flexibelt och kostnadseffektivt sätt, utan att de befintliga systemen måste slås samman. Ett mer konkret exempel på detta är att det välfungerande framtida automatiska systemet för identifiering av fingeravtryck (AFIS) inom VIS skulle kunna användas för att tillhandahålla näraliggande tjänster (som biometrisk sökning för andra tillämpningar som EURODAC eller för ett eventuellt biometriskt passregister). Det skulle fortfarande vara möjligt att skilja datalagringen från dataflödet.

När det gäller själva organisationen är det uppenbart att det skulle ge avsevärda synergieffekter om den dagliga förvaltningen av systemen (dvs. inte nödvändigtvis den strategiska eller politiska förvaltningen) förs samman i en och samma organisation. Det bör därför undersökas om det på lång sikt är möjligt att föra samman de olika systemen i en och samma organisationsram. Med tanke på de mål som fastställs i det föreslagna s.k. frihetsprogrammet (Freedom programme)[8] bör det diskuteras om det i ett senare skede är möjligt att överlåta förvaltningen av storskaliga IT-system (EURODAC, SIS II, VIS) på europeiska gränsförvaltningsbyrån.

6. ÄR DE FÖRESLAGNA ÅTGÄRDERNA FÖRENLIGA MED DE MÄNSKLIGA RÄTTIGHETERNA OCH PRINCIPERNA OM UPPGIFTSSKYDD?

När det gäller frågan om säkrare identifiering av efterlysta personer bör det påpekas att det faktum att lagring av personuppgifter i databaser över kriminella kan motiveras med de faktiska eller misstänkta handlingar som personen begått i det förflutna (måste bevisas) inte alls gäller för EURODAC och VIS. Det faktum att en person utan ett brottsligt förflutet söker asyl eller ansöker om en visering är inte på något sätt en indikation på att han eller hon kommer att begå ett brott eller terroristbrott.

I enlighet med proportionalitetsprincipen får databaserna därför endast användas för att förebygga och utreda allvarliga brott och terroristbrott eller för att identifiera en gärningsman som begått ett brott och terroristbrott, och endast i de fall då det finns ett så allvarligt hot mot den allmänna säkerheten eller att brottet är så allvarligt att det kan anses vara berättigat att göra sökningar i en databas med uppgifter om personer som inte har något brottsligt förflutet. Villkoren för att de myndigheter som ansvarar för den inre säkerheten skall få göra sökningar i Eurodac, SIS II-uppgifter om invandring eller VIS, måste därför alltid vara strängare än villkoren för att få göra sökningar i databaser över brottslingar. För att säkra att de rättigheter som anges i artiklarna 6, 7, 8, 48 och 49 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna verkligen respekteras skall tillgångsrätten endast avse terroristbrott enligt rådets rambeslut 2002/475/JAI och brott som omfattas av Europols behörighet.

När det gäller jämförelser mellan DNA-profiler är det möjligt att säkra att proportionalitetsprincipen iakttas genom att sökningarna endast inriktas på rena DNA-profiler (en alfanumerisk kod utan personuppgifter) och att sökresultaten formuleras som ”träff” alternativt ”ingen träff ”.

Proportionalitetsprincipen är av särskild betydelse för skapandet av ett europeiskt register över rese- och identitetshandlingar. Det bör här påpekas att samtliga datatillsynsmyndigheter, även de som välkomnar nationella register, inte rekommenderar att det skapas ett europeiskt register, på grund av risken för missbruk. Ett sådant register kan därför endast inrättas om tillgången är mycket begränsad och om sökningar i ett sådant register kan motiveras med att de är absolut nödvändiga för den allmänna säkerheten.

Avslutningsvis måste det påpekas att det för samtliga de åtgärder som diskuterats är nödvändigt att se till att de behöriga datatillsynsorganen utövar omfattande tillsyn. Kommissionen kommer under alla omständigheter att göra särskilda konsekvensbedömningar i enlighet med kommissionens meddelande KOM (2005) 172[9] avseende samtliga förslag som kan komma att läggas på det aktuella området.

[1] Europeiska unionens råds uttalande om bekämpande av terrorism av den 29 mars 2004 (dok. nr. 7906/04).

[2] Haagprogrammet för stärkt frihet, säkerhet och rättvisa i Europeiska unionen av den 10 maj 2005.

[3] Detta omfattar också frågan om i vilken utsträckning de länder som inte tillämpar Schengenregelverket fullt ut kan delta.

[4] Interoperabilitet för alleuropeiska e-förvaltningstjänster, Publikationsbyrån 2004, punkt 1.1.2.

[5] Detaljerade bestämmelser för hur organisationer väljer att samarbeta rent tekniskt vid uppgiftsutbyte fastställs oftast med hjälp av ett antal normer och riktlinjer i ett ramverk för interoperabilitet. Se dokumentet Interoperabilitet för alleuropeiska e-förvaltningstjänster , Publikationsbyrån 2004, punkt 1.1.2.

[6] Villkoren för bearbetning av personuppgifter inom SIS II kommer att definieras i den rättsakt genom vilken SIS II inrättas.

[7] Rådets förordning (EG) nr 343/2003 av den 18 februari 2003 om kriterier och mekanismer för att avgöra vilken medlemsstat som har ansvaret för att pröva en asylansökan som en medborgare i tredje land har gett in i någon medlemsstat, EUT L 50, 25.2.2003.

[8] Förslag till Europaparlamentets och rådets beslut om inrättande av Europeiska flyktingfonden för perioden 2008-2013 som en del av det allmänna programmet ”Solidaritet och hantering av migrationsströmmar”.

[9] Meddelande från kommissionen av den 27 april 2005 (KOM (2005)172) - Hur respekten för stadgan om de grundläggande rättigheterna skall upprätthållas i kommissionens lagstiftningsförslag - Metoder för en systematisk och strikt kontroll. Meddelandet innehåller metoder för intern kontroll av att de grundläggande rättigheterna respekteras, för hur rättigheterna skall tas med i konsekvensbedömningar och bestämmelser om att ett standardskäl som hänvisar till stadgan skall införas).