A4-0075/97

Resolution om den icke-konventionella medicinens status

Europaparlamentet utfärdar denna resolution

- med beaktande av resolutionsförslaget från Pimenta, Dell'Alba, Diez de Rivera Icaza, Crowley, Ewing, González Álvarez och Plumb om kompletterande (eller icke- konventionell) medicin (B4-0024/94),

- med beaktande av sitt yttrande av den 13 juni 1991 om kommissionens förslag till rådets direktiv som utökar räckvidden för direktiv 65/65/EEG och 75/319/EEG om tillnärmning av lagar, förordningar och författningar beträffande läkemedel och fastställande av ytterligare bestämmelser som rör homeopatika ((EGT nr C 183, 15.7.1991, s. 318.)),

- med beaktande av rådets direktiv 92/73/EEG om utökad räckvidd för direktiv 65/65/EEG och 75/319/EEG om tillnärmning av lagar och andra författningar beträffande läkemedel och fastställande av ytterligare bestämmelser som rör homeopatika ((EGT nr L 297, 13.10.1992, s. 8.)),

- med beaktande av budgetpost B6-8332 i Europeiska gemenskapens budget 1994, budgetpost B6-7142, näst sista strecksatsen, i Europeiska gemenskapens budget 1995 samt fjärde och femte strecksatsen i budgetpost B6-7142 i Europeiska gemenskapens budget 1996, som omfattar 1 miljon ecu för «forskning om andra behandlingsmetoders effektivitet, som kiropraktik, osteopati, akupunktur, naturmedicin, kinesisk medicin, antroposofisk medicin och fytoterapi...»,

- med beaktande av betänkandet från utskottet för miljö, folkhälsa och konsumentskydd och yttrandet från utskottet för rättsliga frågor och medborgarrätt (A4-0075/97), och med beaktande av följande:

A. Många medborgare i Europeiska unionens medlemsstater tar hjälp av viss icke- konventionell medicin och vissa icke-konventionella behandlingsformer och därför skulle det vara orealistiskt att bortse från detta faktum.

B. Det finns en alltmer utbredd uppfattning även bland vissa läkare om att olika behandlingsmetoder och till och med olika sätt att se på hälsa och sjukdom inte utesluter varandra, utan att de tvärtom kan komplettera varandra.

C. Det är viktigt att ge patienterna så stor valfrihet som möjligt vad gäller behandlingsform, med garantier för högsta möjliga säkerhetsnivå och korrekt information om de icke-konventionella medicinernas oskadlighet, kvalitet, effektivitet och eventuella risker, och att skydda patienterna mot icke kvalificerade personer.

D. Alla medicinska system och behandlingsformer som omfattas av begreppet «icke- konventionell medicin» har den gemensamma egenskapen att de inte erkänts eller bara delvis erkänts. Man kan beteckna en medicinsk eller kirurgisk behandling som «alternativ» om den kan användas istället för en annan behandling, och som «kompletterande» om den kan komplettera en annan behandling, men det är felaktigt att tala om en «alternativ» eller «kompletterande» medicinsk gren, eftersom det endast är det exakta sammanhang i vilket behandlingen används som gör det möjligt att fastställa om den i denna situation är alternativ eller kompletterande. En alternativ medicinsk gren kan också vara kompletterande. I denna resolution omfattar termen «icke- konventionell medicin» begreppen «alternativ medicin», «mjuk medicin» och «kompletterande medicin», vilka används utan åtskillnad i vissa medlemsstater för att beteckna andra medicinska grenar än den konventionella medicinen.

E. För att skydda sina patienters hälsa på bästa möjliga sätt kan läkaren använda alla medel och all kunskap om alla medicinska grenar enligt sin egen bedömning och samvete.

F. Det finns ett stort antal icke-konventionella medicinska grenar och vissa av dem har på något sätt erkänts rättsligt i vissa medlemsstater och/eller av en organisation på europeisk nivå (gemensam grundutbildning, etiska regler, etc.), i synnerhet kiropraktik, homeopati, antroposofisk medicin, traditionell kinesisk medicin (inklusive akupunktur), shiatsu, naturmedicin, osteopati, örtmedicin, etc. Endast ett fåtal av dem uppfyller dock alla följande kriterier: en form av rättsligt erkännande i vissa medlemsstater, en organisationsstruktur på europeisk nivå och mekanismer för självreglering,

G. EG-fördraget, särskilt avdelning III, artiklarna 52 - 66 om fri rörlighet för personer och fri etableringsrätt, bör beaktas. Dessa friheter begränsas av den heterogena situation som råder inom Europeiska unionen i fråga om de icke-konventionella medicinska grenarnas erkännande och status. Rätten till fri yrkesutövning som vissa utövare av icke-konventionell medicin åtnjuter i sina hemländer får inte på något sätt begränsas genom en ändring av dessa grenars status eller grad av erkännande på europeisk nivå eller leda till begränsningar av patienternas frihet att välja icke-konventionell medicinsk behandling. Medlemsstaterna måste rätta sig efter bestämmelserna i fördraget, särskilt artikel 57.1, 57.2 och 57.3 i EG-fördraget.

H. Det finns redan klara tecken på en utveckling, dels genom att det i vissa medlemsstater antagits nationell lagstiftning som liberaliserar utövandet av icke-konventionell medicin, samtidigt som vissa behandlingsformer förbehålls legitimerade läkare (den nederländska senaten antog till exempel en lag den 9 november 1993 med titeln «Beroepen in de Individuele Gezondheidszorg»), dels genom att särskilda bestämmelser antagits (lag om osteopater från 1993 och lag om kiropraktorer från 1994 i Förenade kungariket, lagstiftning om kiropraktik i Danmark 1991, i Sverige 1989 och i Finland), eller genom att utbildningen blivit officiellt erkänd (kiropraktik i Förenade kungariket och de nordiska länderna) och genom att läkemedel införts i farmakopén (antroposofisk medicin i Tyskland).

I. En europeisk lagstiftning om utövande av och status för den icke- konventionella medicinen kan innebära en säkerhet för patienterna. Dessutom bör alla medicinska grenar kunna organisera yrket på europeisk nivå (etiska regler, yrkesregister och utbildningskriterier och -nivå).

J. De olika icke-konventionella medicinska grenarna behöver klart definieras och för detta ändamål är det nödvändigt att utföra kliniska undersökningar, bedöma behandlingsresultat, utföra grundforskning (om verksamma mekanismer) och andra vetenskapliga studier eller akademisk forskning för att bedöma behandlingarnas effektivitet. Denna bedömning skall utföras enligt metoder som är brukliga vid all medicinsk behandling, det vill säga på grundval av aktuell vetenskaplig kunskap, särskilt biologi och statistik.

K. Bestämmelser om och samordning av utbildningskriterierna för dem som utövar icke-konventionell medicin skulle vara en oumbärlig garanti för medborgarna. Det är nödvändigt både ur patienternas och utövarnas synvinkel att denna harmonisering sker på en hög kvalifikationsnivå och att det alltid krävs ett statligt examensbevis som motsvarar de särskilda kraven för varje medicinsk gren. Utbildningsnivåerna skall vara anpassade till de allmänna medicinska och hygieniska principer som krävs för alla former av behandling samt till de speciella särdragen inom varje gren i den icke-konventionella medicinen.

L. Den konventionella läkarutbildningen borde omfatta en introduktion i några icke-konventionella medicinska grenar.

M. Den europeiska farmakopén bör omfatta alla icke-konventionella farmaceutiska produkter och örtläkemedel som används inom den konventionella medicinen för att utövarna av icke-konventionell medicin skall ha möjlighet att utöva sitt yrke på ett korrekt sätt och för att patienterna skall kunna garanteras att de icke-konventionella läkemedlen bedöms noggrant. Det är därför nödvändigt att se över direktiv 65/65/EEG, 75/319/EEG och 92/73/EEG samt förordning (EEG) 2309/93 om inrättande av en europeisk läkemedelsmyndighet för tillsyn över läkemedel, så att patienterna på så vis får en garanti för att den icke- konventionella medicinen håller en viss kvalitet och att den är oskadlig.

N. I sin resolution av den 20 december 1995 om preparat baserade på medicinalväxter ((EGT nr C 350, 30.12.1995, s. 6.)) uppmanar rådet kommissionen att klargöra «den rättsliga ställningen för preparat baserade på medicinalväxter, med hänsyn till gemenskapsbestämmelserna om läkemedel» och studera «de specifika villkor som skall uppfyllas för att säkerställa skydd för folkhälsan».

O. Det är nödvändigt att ange de icke-konventionella produkternas kvalitet, effektivitet och ofarlighet och låta publicera en monografi om varje produkt.

P. En lagstiftning om kosttillskott (vitaminer, spårämnen etc.) skulle med tanke på nuvarande lagstiftning bidra till att konsumenterna skyddas utan att den fria tillgången och urvalet begränsas och säkerställa att en kvalificerad utövare av icke-konventionell medicin kan ordinera sådana produkter.

Q. Det är nödvändigt med en övergångsperiod som gör det möjligt för alla som utövar icke-konventionell medicin att anpassa sig till den nya lagstiftningen. Det kommer att bli nödvändigt att tillsätta en «ekvivalenskommitté» som skall undersöka situationen för de berörda utövarna av icke-konventionell medicin i varje enskilt fall.

1. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att, under förutsättning att resultaten från undersökningen tillåter det, inleda arbetet med att erkänna den icke-konventionella medicinen och i detta syfte vidta nödvändiga åtgärder för att främja inrättandet av lämpliga kommittéer,

2. anmodar kommissionen att utföra en ingående undersökning av den icke- konventionella medicinens ofarlighet, effektivitet, användningsområde och kompletterande eller alternativa karaktär och göra en jämförande studie av nuvarande nationella rättsmodeller som gäller för utövarna av icke- konventionell medicin,

3. uppmanar kommissionen att vid utarbetandet av den europeiska lagstiftningen om icke-konventionella medicinska grenar göra en tydlig skillnad mellan de icke-konventionella medicinska grenar som är av «kompletterande» art och de så kallade «alternativa» medicinska grenarna, som är alternativa för att de ersätter den konventionella medicinen,

4. uppmanar rådet att efter avslutandet av det förarbete som beskrivs i ovanstående punkt 2 främja utvecklingen av forskningsprogram inom området icke-konventionell medicin och integrera det individuella och holistiska synsätt, den förebyggande roll och de särdrag som karakteriserar de icke- konventionella medicinska grenarna, påtar sig för sin egen del att göra det samma,

5. anmodar kommissionen att så snart som möjligt lägga fram en rapport inför rådet och Europaparlamentet om resultaten av de studier och undersökningar som redan genomförts inom ramen för budgetpost B-7142, som sedan 1994 reserveras för undersökningar om homeopatiska och andra icke-konventionella behandlingsmetoders effektivitet,

6. anmodar kommissionen att vid undersökningarna om effektiviteten av de behandlingsmetoder som tillämpas inom den icke-konventionella medicinen se till att läkemedel som framställts av organ från utrotningshotade djur och som följaktligen köpts illegalt inte används inom de behandlingsmetoder som tillämpas i medlemsstaterna,

7. uppmanar kommissionen att lägga fram ett förslag till direktiv om kosttillskott, vilka ofta är ett mellanting mellan dietprodukt och läkemedel; denna lagstiftning skall göra det möjligt att säkerställa en god praxis inom produktionen, vilket skulle skydda konsumenterna utan att den fria tillgången eller urvalet begränsas och säkerställa att alla utövare har frihet att rekommendera dessa produkter; uppmanar kommissionen att undanröja handelshindren mellan medlemsstaterna och ge tillverkarna av hälsokostprodukter fri tillgång till alla marknader inom Europeiska unionen,

8. uppdrar åt sin ordförande att vidarebefordra denna resolution till rådet, kommissionen och medlemsstaternas regeringar.