RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET, RÅDET, EUROPEISKA EKONOMISKA OCH SOCIALA KOMMITTÉN SAMT REGIONKOMMITTÉN Rapport om genomförandet av strategin för internationellt samarbete inom forskning och innovation /* COM/2014/0567 final */





1. Bakgrund I september 2012 antog kommissionen meddelandet Förbättra och fokusera unionens internationella samarbete inom forskning och innovation: en strategi[1]. Meddelandet välkomnades av Europaparlamentet[2], rådet[3], Europeiska ekonomiska och sociala kommittén[4] och Regionkommittén[5]. I meddelandet betonades att globala utmaningar kräver globala svar och är viktiga drivkrafter bakom ett internationellt samarbete inom forskning och innovation. Internationellt samarbete är också viktigt för att locka till sig talanger och få tillgång till kunskap och marknader, och därigenom öka EU:s konkurrenskraft. Ett bättre samarbete mellan EU och dess internationella partner är därför nödvändigt för att bygga upp en kritisk massa, samla kunskaper och finna innovativa lösningar. För detta behövs en strategi som omfattar alla dimensioner av det internationella samarbetet inom forskning och innovation. Strategin bör leda till en förbättring av samarbetet på bilateral och regional nivå, samt genom multilaterala forum, men också till en samverkan med EU:s externa politik och medlemsstaterna. I meddelandet underströks därför att det för att förbättra och fokusera unionens internationella samarbete krävs ett tillvägagångssätt som helt täcker alla aspekter av den globala dimensionen av forskning och innovation. Detta erbjuder Horisont 2020, med sitt starkare fokus på internationellt samarbete. Förutom Horisont 2020 är strategin även inriktad på att stärka den innovativa dimensionen av det internationella samarbetet, utveckla lämpliga principer och ramvillkor för detta, stärka engagemanget med multilaterala initiativ och förbättra samverkan med EU:s externa politik[6] och medlemsstaternas verksamheter. Kommissionen åtog sig att rapportera om framstegen när det gäller genomförandet av strategin under 2014. I det här dokumentet ges en lägesrapport. 2. Den internationella dimensionen av Horisont 2020 Att utveckla den internationella dimensionen av Horisont 2020[7] och Euratomprogrammet[8], och i synnerhet deras första arbetsprogram, har varit ett viktigt verksamhetsområde under de första två år som strategin har tillämpats. I Horisont 2020-lagstiftningen[9] understryks vikten av internationellt samarbete som en övergripande prioritering. En dubbel strategi med fokus på allmänt öppnande och riktat internationellt samarbete antogs för att med hjälp av Horisont 2020 uppnå målen i 2012 års meddelande. Genom det allmänna öppnandet kan juridiska personer från hela världen delta i Horisont 2020[10]. Det är ett viktigt verktyg för att förbättra det internationella samarbetet och kommer att vara av avgörande betydelse för de delar av Horisont 2020 som framför allt fungerar enligt bottom-up-principen, även om det inom dessa områden även vidtas särskilda åtgärder för att utveckla en internationell dimension. Bidrag från Europeiska forskningsrådet erkänns alltmer som utmärkelser för vetenskaplig spetskompetens. Forskare från hela världen kan ansöka om bidrag, under förutsättning att deras forskning utförs i en medlemsstat eller ett associerat land. Deltagande i Europeiska institutet för teknik och innovations kunskaps- och innovationsgemenskaper är öppet för juridiska personer från hela världen. Inom de tre befintliga kunskaps- och innovationsgemenskaperna på områdena klimatförändring, hållbar energi och IKT samarbetar man redan med enheter från tredjeländer. E-infrastrukturer har en stark internationell dimension. Målet för verksamheten är att utveckla den globala räckvidden hos Géant och EU:s relaterade e-infrastrukturer ytterligare för att ge åtkomst till data och möjliggöra samarbete mellan forskare över hela världen. Inom ramen för Horisont 2020 kommer Marie Skłodowska-Curie-insatserna göra det möjligt för omkring 15 000 forskare från länder utanför EU att påbörja eller fortsätta sin karriär i Europa. Dessutom uppmuntras utstationeringen av forskare från Europa till andra platser i världen. Det beräknas att över 3 500 icke-europeiska organisationer kommer att ha deltagit i Marie Skłodowska-Curie-insatserna år 2020. Som ett komplement till det allmänna öppnandet ingår riktat internationellt samarbete i Horisont 2020. Samarbetsteman och samarbetspartner identifieras här i förväg och det rör sig om områden där samarbete med internationella partner gynnar samtliga parter. Att identifiera lämpliga teman och partner för riktat internationellt samarbete ingick i utarbetandet av de första arbetsprogrammen för Horisont 2020. En fullständig lista över de ämnen för internationellt samarbete som ingår i arbetsprogrammen finns tillgänglig på deltagarportalen[11]. Omkring 20 % av alla ämnen i det första arbetsprogrammet anses vara relevanta för internationellt samarbete, vilket är fler än under det sjunde ramprogrammets sista år (ca 12 %). Det har dock skett en övergång mot ett mjukare sätt att stimulera internationellt samarbete med färre samordnade ansökningsomgångar[12] och färre ämnen där deltagande av enheter från tredjeländer är ett kriterium för stödberättigande. Internationellt samarbete uppmuntras i stället främst i allmänna termer. Framför allt finns det en tydlig tendens att definiera internationellt samarbete i globala termer, dvs. att gå längre än att bara uppmuntra forskare från tredjeländer att delta direkt genom bidragsavtal, och en förskjutning sker mot att stimulera internationellt samarbete genom stöd till multilaterala initiativ. Ett exempel på hur denna strategi omsatts i praktiken är ansökningsomgången för blå tillväxt som en del av genomförandet av Galwaydeklarationen[13] om lanseringen av Transatlantic Ocean Research Alliance tillsammans med Förenta staterna och Kanada. Fusionsforskningsdelen i Euratoms arbetsprogram innehåller även den ett mycket starkt inslag av internationellt samarbete, som i synnerhet är kopplat till EU:s färdplan för fusion och som konkret kommer till uttryck genom flaggskeppsprojekt ITER. Övergripande internationellt samarbete finansieras genom utmaningen ”Europa som global aktör: Inkluderande, innovativa och reflekterande samhällen”. Utmaningen stödjer internationellt samarbete inom ramen för Horisont 2020, men inkluderar även verksamheter som går utöver Horisont 2020, såsom den politiska dialogen med EU:s internationella partner. Även gemensamma forskningscentrumet bidrar till internationellt samarbete genom särskilda aktiviteter med viktiga partner. 3. Utveckling av gemensamma principer och ramvillkor för deltagande i internationellt samarbete En strategi för internationellt samarbete kräver att man utvecklar gemensamma principer och adekvata ramvillkor för samarbetet. Detta är nödvändigt för att lika villkor ska gälla för forskare från hela världen när de samarbetar med varandra. Dessa principer rör frågor som ansvarsfull forskning och innovation, forskningens integritet, inbördes utvärdering av förslag, främjande av kvinnors roll inom vetenskapen och jämställdhet inom forskning, forskarkarriärer[14], rättvis behandling av immateriella rättigheter, åtkomst till forskningsdata och forskningsinfrastrukturer samt fri tillgång. I detta syfte har kommissionen stött verksamheten i det globala forskningsrådet[15], en frivillig och informell organisation bestående av ledare för olika forskningsråd. Några viktiga landvinningar inom detta forum var då deltagarna vid sitt möte 2012 godkände ett uttalande på hög nivå om principer för översyn av vetenskapliga meriter och då de under 2013 års möte godkände uttalanden om fri tillgång och forskningens integritet. Under 2014 års möte uttalade sig deltagarna dessutom om hur man ska stödja nästa generations forskare. Inom ramen för den politiska dialogen med partnerländerna och partnerregionerna ägnas alltmer uppmärksamhet åt ramvillkoren för deltagande i internationellt samarbete. Dessa villkor omfattar finansieringsmekanismer för samarbete i partnerländerna, utländska företags rätt att delta i nationella FoU-program, immaterialrättsliga system, tillgång till offentlig upphandling och riskkapital och bestämmelser om åtkomst till data och äganderätt. I detta sammanhang är det mycket viktigt att identifiera och undanröja hinder för att enheter från tredjeländer ska kunna delta i EU:s finansieringsprogram eftersom ett av de största problem som organisationer i tredjeländer står inför är att säkra finansiering för sitt deltagande. Detta är särskilt viktigt för de länder som inte automatiskt är berättigade till finansiering från Horisont 2020-budgeten, en grupp länder som nu även omfattar Brasilien, Indien, Kina, Mexiko och Ryssland. Dessa länder har uppmanats att inrätta mekanismer för att finansiera sina forskares deltagande i Horisont 2020. För att ta itu med denna viktiga fråga har Mexiko skapat en motsvarande kompletterande finansieringsmekanism[16] som innebär en finansieringskälla för mexikanska partner i framgångsrika Horisont 2020-projekt, vilken kan tjäna som modell för att inspirera liknande initiativ i andra partnerländer. Ett annat exempel är Nya Zeelands inrättande av en särskild mekanism för samfinansiering av utbytesprojekt för personal inom forskning och innovation, som finansieras inom ramen för Marie Skłodowska-Curie-insatserna. Svårigheter i samband med beviljandet och upprätthållandet av immateriella rättigheter utgör ett hinder för internationellt samarbete. I denna fråga har dialogen mellan EU och Brasilien om immateriella rättigheter lett till förbättringar när det gäller skyddet av immateriella rättigheter i Brasilien. När det gäller Förenta staterna hanteras ramvillkoren för innovation genom diskussionerna om det transatlantiska partnerskapet för handel och investeringar. Ramvillkoren för samarbete med Indien är på det hela taget tillfredsställande, men landets patentsystem bör förbättras. I Sydafrika har betydande framsteg gjorts genom att man har antagit flera relevanta rättsakter rörande immateriella rättigheter. Europeiska forskare som vill delta i program i partnerländerna står inför flera svårigheter, inte minst genom det begränsade antalet ansökningsomgångar som är öppna för europeiskt deltagande. Tillgång till information, språkbarriärer liksom finansiella, administrativa och logistiska förfaranden minskar ofta möjligheterna till ett effektivt samarbete i praktiken. De nationella kontaktpunkter som inrättas i partnerländerna kan också spela en avgörande roll, särskilt genom samordnade åtgärder från det internationella nätverket av nationella kontaktpunkter. De kan bidra till ökad synlighet för Horisont 2020 och samla in synpunkter på forskningsinstituts internationella verksamhet i partnerländerna. 4. Samarbete med internationella organisationer och multilaterala initiativ När det gäller globala utmaningar i kritiska områden är det bättre att låta det internationella samarbetet ske genom ett ökat engagemang i internationella organisationer och multilaterala initiativ. Kommissionen har därför ökat stödet till multilaterala initiativ inom forskning och innovation, vilket avspeglas i Horisont 2020:s första arbetsprogram. Klimatförändringen, resursbristen och förlusten av biologisk mångfald ingår utan tvekan bland 2000-talets största miljömässiga, sociala och ekonomiska utmaningar. Dessa kräver multilaterala forskningsinsatser där EU har spelat och fortsätter att spela en central roll. Horisont 2020-utmaningen ”Klimatåtgärder, miljö, resurseffektivitet och råvaror” stöder därför arbetet i Belmont Forum[17], en informell högnivågrupp bestående av världens finansiärer (inklusive kommissionen) av forskningen om den globala miljöförändringen, som samordnar finansiering för forskningssamverkan. Belmont Forum främjar också inrättandet av ”Framtidsjorden”, det internationella programmet för global hållbarhet som integrerar och förbättrar befintliga internationella program[18]. Dessutom är kommissionen en av ordförandena i gruppen för jordobservation (GEO, Group on Earth Observations)[19], ett frivilligt partnerskap mellan regeringar och internationella organisationer som samordnar insatser för att bygga upp ett globalt system av jordobservationssystem (GEOSS, Global Earth Observation System of Systems). Stöd ges även till FN:s klimatpanel[20], det ledande internationella organet för bedömning av klimatförändringen och ett vetenskapligt organ som verkar under överinseende av FN. Syftet med utmaningen Hälsa är att aktivt stödja genomförandet av GLOPID-R, initiativet gällande det globala forskningssamarbetet för smittskyddsberedskap[21]. Stöd ges även till liknande initiativ, såsom International Rare Diseases Research Consortium[22] och Global Alliance for Chronic Diseases[23]. Ett annat område där EU är verksamt på multilateral nivå är e-infrastrukturer, t.ex. inom ramen för Géant och Research Data Alliance[24]. När det gäller andra multilaterala forum drev kommissionen på den process som ledde till en förnyad budgetram för Human Frontier Science Programme[25]. Den spelade också en aktiv roll i uppdateringen av den europeiska strategin för partikelfysik[26], som leds av CERN. Partnerskapet mellan kommissionen och EIROforum[27] har stärkts och kommissionen deltog även aktivt i framtagandet av den strategiska färdplanen Eureka 2020. Ett multilateralt tillvägagångssätt har visat sig vara bästa sättet för att vidta åtgärder beträffande nanosäkerhet. Projektet Nanoreg, som utvecklats inom ramen för OECD:s arbetsgrupp för tillverkade nanomaterial, erhåller multilateral finansiering från sjunde ramprogrammet (10 miljoner euro), medlemsstaterna (30 miljoner euro) och industrin (10 miljoner euro). Kommissionen har varit en aktiv deltagare i olika OECD-organ som arbetar med forsknings- och innovationspolitik samt energifrågor, särskilt Global Science Forum (GSF), kommittén för vetenskaps och teknikpolitik (CSTP, Committee for Science and Technology Policy), arbetsgruppen för teknik- och innovationspolitik (TIP, Working Group on Technology and Innovation Policy), kommittéerna inom Kärnenergibyrån (NEA) och Internationella energiorganet (IEA). Dessutom spelar EU en viktig roll för den internationella Iterorganisationen och det internationella forumet Generation IV. EU företräddes av kommissionen vid mötet mellan G8-gruppens vetenskapsministrar som ägde rum i London den 12 juni 2013. Under mötet godkändes det fortsatta arbetet inom expertgruppen för globala forskningsinfrastrukturer och viktiga resolutioner om globala utmaningar och fri tillgång till vetenskapliga data. Under toppmötet Rio+20 efterfrågade man en utvecklingsagenda efter 2015 där hållbar utveckling ska stå i centrum. Arbetet med denna ska omfatta utarbetandet av en uppsättning universellt tillämpliga mål för hållbar utveckling, och bland annat baseras på en översyn av de framsteg som gjorts när det gäller uppnåendet av millennieutvecklingsmålen. 5. Kommunikation En förutsättning för ett lyckat genomförande av 2012 års meddelande är att man arbetar för att skapa global medvetenhet om EU:s styrkor och dess roll i det internationella samarbetet inom forskning och innovation. Kommissionen har därför tagit fram en kommunikationsstrategi där syftet är att nå ut till samtliga aktörer, såväl i partnerländer och multilaterala forum som i medlemsstaterna. Som en del av denna strategi inledde kommissionen en informationskampanj under parollen ”Horisont 2020 – öppet för världen”. Förutom sitt fokus på Horisont 2020 innehåller kommunikationsstrategin även inslag som syftar till att öka synligheten för EU:s forsknings- och innovationspolitik och det internationella samarbetets roll inom denna, samt till att stärka EU:s profil som ett centrum för spetskompetens och kunskap. De nationella kontaktpunkterna, både inom EU och i partnerländerna, har en avgörande betydelse för främjandet av Horisont 2020. Likaså spelar kommissionens nätverk av rådgivare inom forskning och innovation samt den personal vid EU:s delegationer som sysslar med forskning och innovation en mycket aktiv roll, inte bara i främjandet av Horisont 2020, utan också i kontakten med medlemsstaternas vetenskapliga rådgivare, lokala och regionala myndigheter och andra aktörer. EU:s samtliga delegationer hjälper nu till i arbetet med att nå ut till forskningsorganisationerna. Slutligen spelar de bilaterala projekten med partnerländerna en viktig roll för att öka medvetenheten om vilka möjligheter som finns i fråga om att delta i Horisont 2020. Vetenskapsdiplomati är ett viktigt instrument för genomförandet av kommunikationsstrategin. Till exempel utnyttjar man de tillfällen som högnivåmötena innebär för att öka medvetenheten om det internationella forskningssamarbetet som en central del av den externa politiken och för att främja Horisont 2020. För att stödja genomförandet av denna kommunikationsstrategi har kommissionen tillhandahållit en stor mängd materiel, bland annat vykort, flygblad, powerpoint-presentationer, nyhetsbrevet International Research Update, webbplatser om internationellt samarbete och en video som beskriver den internationella dimensionen av Horisont 2020 och vikten av internationellt samarbete inom forskning och innovation. En del av detta material finns tillgängligt på partnerländernas språk, såsom ryska och kinesiska. Dessutom har närvaron i sociala medier stärkts. 6. Stärka samverkan med EU:s externa politik och medlemsstaternas verksamhet I en övergripande strategi för internationellt samarbete inom forskning och innovation ingår också att stärka samverkan med annan politik med en stark global dimension och i synnerhet med EU:s externa politik, bland annat utvecklingspolitiken, samt med den verksamhet som bedrivs av medlemsstaterna. Genom vetenskapsdiplomati kan internationellt samarbete inom forskning och innovation användas som mjuk makt och som ett sätt att förbättra relationerna med viktiga länder och regioner. Likaså underlättar goda internationella förbindelser ett effektivt samarbete inom forskning och innovation. Vetenskapsdiplomati kan dessutom stödja EU:s insatser inom krishantering och fredsbyggande. Exempelvis kan infrastrukturer för forskning såsom synkrotronanläggningen SESAME[28] och projekt rörande frågor som effekterna av klimatförändringen och konsekvenserna för människors säkerhet[29] underlätta dialogen mellan forskare och intressenter i Mellanöstern. För att understryka den strategiska vikten av internationellt samarbete på högsta nivå har forskning och innovation i allt högre grad integrerats i den allmänna politiska dialogen med EU:s internationella partner, vilket återspeglas i slutsatserna från den senaste tidens toppmöten (Brasilien, Kina, Japan, Förenta staterna och Afrika) och andra högnivåmöten (t.ex. Kanada och Nya Zeeland) under 2013 och 2014. Forskning och innovation har en nära koppling till handelspolitiken. Förhandlingar om frihandelsavtal som det transatlantiska partnerskapet för handel och investeringar mellan EU och Förenta staterna innebär därför ett tillfälle att förbättra förutsättningarna för samarbete på innovationsområdet. Strategier för forskning och innovation kan ha en positiv inverkan på EU:s politik för utvecklingssamarbete. I meddelandet Att göra EU:s utvecklingspolitik mer effektiv: en agenda för förändring[30] efterlyses en utvecklingspolitik som främjar innovation för att utvecklingsländerna ska kunna ta vara på de möjligheter som följer av integrerade globala marknader. Innovation är också en relevant dimension i EU:s politik för humanitärt bistånd. I sitt meddelande EU-strategi för resiliens: Lära av livsmedelsförsörjningskriser[31] manar kommissionen till främjande av innovativa strategier för riskhantering. Samverkan med utrikespolitiska instrument förbättrades genom att de, om så var lämpligt, fick bidra till mer forsknings- och innovationskapacitet. Inom ramen för 2007–2013 års instrument för utvecklingssamarbete anslogs exempelvis 30 miljoner euro till ett innovationsprogram för att minska fattigdomen i Sydafrika. Dessutom stöder Afrikanska unionens program för forskningsbidrag genomförandet av Afrikanska unionens politik för vetenskap och teknik. När det gäller den 11:e Europeiska utvecklingsfonden (EUF) avsattes 35 miljoner euro för initiativet ”Kunskap för utveckling”. Det europeiska grannskaps- och partnerskapsinstrumentet (2007–2013) inkluderade det regionala programmet East-Invest som omfattar de sex länder som ingår i det östliga partnerskapet samt bilaterala program för kapacitetsuppbyggnad i det södra grannskapet. Dessutom deltar utvidgningsländerna i forsknings- och innovationspolitiken inom ramen för Donaustrategin liksom i EU:s strategi för området kring Adriatiska havet och Joniska havet. Inom ramen för instrumentet för stöd inför anslutningen ägnas särskild uppmärksamhet åt att stärka dessa länders forskningskapacitet. Uppmärksamhet har även ägnats åt att uppnå en bättre samordning mellan verksamheterna i medlemsstaterna och de associerade länderna och EU:s verksamheter. Detta arbete har särskilt skett genom det Strategiska forumet för internationellt samarbete inom vetenskap och teknik[32]. Forumet har strävat efter att uppnå sina mål genom att erbjuda strategisk rådgivning om utvecklingen och genomförandet av den nya strategin för internationellt samarbete inom forskning och innovation. Det har också utarbetat riktlinjer för att öka sitt bidrag till toppmöten och biregionala dialoger och inrättat en arbetsgrupp för att diskutera gemensamma principer. Gemensamma initiativ med viktiga partner såsom Indien, Brasilien, Kina och Förenta staterna har utvecklats. Här har forumet bidragit till den strategiska planeringen av prioriteringarna för det framtida samarbetet, framför allt genom ett särskilt seminarium som hölls den 26 mars 2014[33]. En annan aspekt av samarbetet med medlemsstaterna och de associerade länderna är när dessa går samman för att utforma och genomföra gemensamma aktiviteter. Lissabonfördragets artikel 185 användes för att inrätta European Developing Countries Clinical Trial Partnership[34] och arbete pågår mot ett förnyat samarbete mellan Europa och Medelhavsområdet inom forskning och innovation. Kommissionen undersöker också om man kan stärka det internationella samarbetet genom initiativ för gemensam programplanering, såsom initiativet för gemensam programplanering om vatten i Indien. 7. Prioriteringar för det framtida samarbetet 7.1. Strategisk planering Att utveckla en strategisk planering beträffande prioriteringarna för det framtida samarbetet var ett centralt inslag i 2012 års meddelande. Syftet med detta är att tidigare kunna identifiera samarbetsinitiativ av lämplig storlek och omfattning och integrera dessa i arbetsprogrammen för Horisont 2020. Sedan meddelandet antogs har man gjort stora framsteg med kartläggningen av gemensamt överenskomna prioriteringar för samarbetet med partnerländer och partnerregioner. Den främsta källan till inspiration för denna planering har varit dialoger med EU:s samarbetspartner, och prioriteringar har därigenom identifierats i linje med principerna om gemensamt intresse, ömsesidig nytta och optimal omfattning och räckvidd, partnerskap och samverkan. Mer information om den här processen finns i det bifogade arbetsdokumentet. 7.2. Bilateralt samarbete Exempel på hur prioriteringar har fastställts med partnerländer finner man i färdplanerna för internationellt samarbete med Brasilien, Kanada, Kina, Korea, Japan, Indien, Ryssland, Sydafrika och Förenta staterna. Dessa återfinns i det bifogade arbetsdokumentet. Framsteg har även gjorts i fastställandet av prioriteringar för andra länder. Samarbetet med Australien kommer att vara inriktat på energi, resurseffektivitet och råvaror, hälsa, livsmedelssäkerhet och forskningsinfrastrukturer. När det gäller Mexiko omfattar de prioriterade områdena för det framtida samarbetet energi, i synnerhet forskning om geotermisk energi, samt hälsa och IKT. Prioriteringarna för det framtida samarbetet med Nya Zeeland omfattar bland annat hälsa och livsmedelssäkerhet. När det gäller Ukraina kommer samarbetet att vara inriktat på IKT, nya material och processteknik, bioteknik och transporter. Vad gäller associeringen till Horisont 2020 har även denna framskridit utan problem. Associerade länder deltar i Horisont 2020 på samma nivå som medlemsstaterna, och hittills har följande länder associerats: Norge, Island, Albanien, Bosnien och Hercegovina, f.d. jugoslaviska republiken Makedonien, Montenegro, Serbien, Turkiet, Israel och Moldavien. 7.3. Regionalt samarbete Forskningssamarbetet mellan EU och vissa regioner har också central betydelse för en övergripande strategi för internationellt samarbete. Fokus ligger på de regioner som man har upprättat politiska dialoger med. Det regionala samarbetet grundar sig också på behovet av att ta itu med problem som inte kan lösas bilateralt, t.ex. sjukdomar som malaria, hiv och tuberkulos eller utmaningar med koppling till miljö, hållbar användning av resurser och klimatförändringen. Genom regionalt samarbete kan man dessutom åstadkomma en optimal användning av forskningsinfrastrukturer, t.ex. den afrikansk-europeiska radioastronomiplattformen[35], och underlätta tillgången till den kunskap som finns i regionen. Exempel på hur prioriteringar har satts i ett regionalt sammanhang finns i färdplanerna för Medelhavsområdet och den östliga partnerskapsregionen. När det gäller Afrika samarbetar man redan på områdena hälsoforskning (genom Partnerskapet mellan Europa och utvecklingsländerna inom området klinisk prövning [EDCTP 2]), global jordobservation och IKT, medan man inom ramen för högnivådialogen mellan EU och Afrika har identifierat tryggad livsmedels- och näringsförsörjning och hållbart jordbruk som viktiga prioriteringar för framtiden. Prioriteringar för det framtida samarbetet med Gemenskapen för Latinamerikas och Västindiens stater (Celac) är bioekonomi, förnybar energi, IKT, hälsa, biologisk mångfald och klimatförändringen samt forskarkarriärer. Samarbetet med Gulfstaterna kommer att inriktas på energisäkerhet, miljö (inklusive vatten och klimat), hälsa och IKT. När det gäller Asean är prioriteringarna för det framtida samarbetet livsmedel, jordbruk och bioteknik, särskilt vattenbruk, hälsa, IKT och förnybar energi. 8. Slutsatser Även om framsteg har gjorts i genomförandet av den strategi för internationellt samarbete inom forskning och innovation som lanserades under 2012, framgår det av ovanstående att detta bara var början och att ytterligare insatser krävs. Den internationella dimensionen av Horisont 2020 och dess arbetsprogram måste stärkas ytterligare genom en bättre integration av internationellt samarbete i den strategiska programplaneringen för Horisont 2020 och utarbetandet av arbetsprogrammet. Detta måste ske utifrån de prioriteringar för det framtida internationella samarbetet som fastställts genom den strategiska planeringen. Vidare måste man fortsätta att utveckla gemensamma principer och ramvillkor och undanröja hinder för samarbete, eftersom detta är av avgörande betydelse för att höja nivån och kvaliteten på det internationella samarbetet. Ytterligare insatser krävs också när det gäller övervakningen av strategins effekter genom kvantitativa indikatorer. Som framgår av 2012 års meddelande innebär detta att man måste övervaka hela den globala dimensionen av det internationella samarbetet för att gå längre än att bara mäta antalet enheter från tredjeländer som direkt deltar i Horisont 2020 genom tecknade bidragsavtal. Med tanke på att Horisont 2020 lanserades först den 1 januari 2014 är det emellertid för tidigt att rapportera om detta i nuläget. Kommunikationsstrategin för internationellt samarbete kommer att fortsätta att finslipas och genomföras eftersom detta är avgörande för att öka medvetenheten om Horisont 2020 och göra programmet känt som öppet för världen. Samtidigt kommer kommissionen att fortsätta att fokusera på vetenskapsdiplomati och sträva efter att förbättra samverkan med EU:s externa politik och med medlemsstaterna. Närmare bestämt kommer de framsteg som uppnåtts i genomförandet av strategin att användas för att ytterligare förbättra den ansats som omfattar den globala dimensionen av internationellt samarbete inom forskning och innovation. Syftet med detta är att ta itu med de globala utmaningarna och åstadkomma resultat med större genomslagskraft. [1] COM(2012) 497. [2] Den 9 oktober 2012 lade kommissionsledamot Máire Geoghegan-Quinn fram meddelandet för Europaparlamentets utskott för industrifrågor, forskning och energi. [3] CSST/2013/10405. [4] CESE/2012/2081. [5] CDR/2012/2076. [6] Inklusive politiken för utveckling och humanitärt bistånd. [7] Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1291/2013 av den 11 december 2013. [8] Rådets förordning (Euratom) nr 1314/2013 av den 16 december 2013. [9] När hänvisningar görs till Horisont 2020 avses även Euratomprogrammet. [10] Att ha rätt att delta innebär inte nödvändigtvis att man erhåller finansiering från Horisont 2020-budgeten. De bestämmelser som rör finansiering till deltagare från tredjeländer finns i del A i bilagan om allmänna villkor för Horisont 2020:s arbetsprogram för 2014–2015. [11] http://ec.europa.eu/research/participants/portal/desktop/en/opportunities/index.html. [12] En samordnad ansökningsomgång består av två ansökningsomgångar som inleds och utvärderas parallellt i EU och tredjelandet. Vid båda ansökningsomgångarna uppmanas de ansökande att lämna förslag på projekt som kräver samarbete med enheter från den andra sidan. Samma förslag läggs fram på båda sidor. Varje sida tecknar ett avtal endast med sina egna deltagare och beviljar endast dessa finansiering. [13] http://www.innovation.ca/sites/default/files/Rome2013/files/Canada-EU-US%20Galway%20Statement%20on%20Atlantic%20Research%20Cooperation%202013.pdf. [14] Exempelvis pågår för närvarande förhandlingar i rådet om en omarbetning av direktiv 2005/71/EG om ett särskilt förfarande för tredjelandsmedborgares inresa och vistelse i forskningssyfte. [15] http://www.globalresearchcouncil.org/. [16] http://www.conacyt.mx/index.php/el-conacyt/convocatorias-y-resultados-conacyt/convocatoria-conacyt-horizon2020. [17] http://igfagcr.org. [18] Inklusive WCRP (World Climate Research Programme), IGBP (International Geosphere and Biosphere Programme), DIVERSITAS (internationellt program för vetenskap inom biologisk mångfald) och IHDP (International Human Dimension Programme). [19] 89 Länder och kommissionen är medlemmar i GEO (http://www.earthobservations.org). [20] http://www.ipcc.ch. [21] http://glopidr.globe-network.org/. [22] http://www.irdirc.org. [23] http://www.gacd.org. [24] https://rd-alliance.org/. [25] http://www.hfsp.org. [26] http://council.web.cern.ch/council/en/EuropeanStrategy/ESParticlePhysics.html. [27] http://www.eiroforum.org. [28] http://www.sesame.org.jo/sesame/. [29] http://www.cliwasec.eu. [30] KOM(2011) 637. [31] COM(2012) 586. [32] http://www.consilium.europa.eu/policies/era/sfic. [33] ERAC-SFIC 1359/14. [34] http://www.edctp.org. [35] http://www.aerap.org.