Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om "Förslag till Europaparlamentets och rådets beslut om gemenskapens statistiska program 2003-2007"

(KOM(2001) 683 slutlig - 2001/0281 COD)

(2002/C 125/06)

I enlighet med artikel 262 i EG-fördraget beslutade rådet den 18 februari 2002 att rådfråga Ekonomiska och sociala kommittén om ovannämnda förslag.

Sektionen för Ekonomiska och monetära unionen, ekonomisk och social sammanhållning, som svarat för kommitténs beredning av ärendet, antog sitt yttrande den 25 februari 2002. Föredragande var Susanna Florio.

Vid sin 389:e plenarsession den 20-21 mars 2002 (sammanträdet den 20 mars 2002) antog Ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 73 röster för, ingen röst emot och 3 nedlagda röster.

1. Bakgrund

1.1. I enlighet med förordning EG nr 322/97, som antogs av rådet den 17 februari 1997, antas ett gemenskapsprogram för statistik med syftet att fastställa strategier, prioriteringar och det planerade arbetet för perioden 2003-2007.

1.2. Programmets strategiska betydelse har ökat under åren, dels på grund av den allt snabbare ekonomiska, monetära och institutionella processen och de sociala förändringarna i Europeiska unionen, dels på grund av de konkreta framsteg som gjorts i kandidatländerna i Central- och Östeuropa, vilka under 2002 skall avsluta sina anslutningsförhandlingar med EU.

1.3. Det femåriga programmet för 2003-2007 är det sjätte i en rad program på medellång sikt som utarbetats av Eurostat. Som för varje femårsprogram planeras en halvtidsutvärdering och en mer utförlig årsplan samt en slutlig utvärdering.

1.4. I enlighet med kommissionens och rådets förslag bör Eurostat i allt större utsträckning få en nyckelroll vid utarbetandet av allt enhetligare kriterier för insamling och analys av uppgifter i de statistiska programmen och bör eftersträva en allt större aktualitet.

1.5. Eurostat, och gemenskapens statistiska system i stort, har det vanskliga ansvaret att stå för en uppgiftsinsamling som är jämförbar och snabb inom de sektorer som sedan många år är föremål för analys och övervakning från EU-institutionernas sida och som även täcker in utvecklingen på det ekonomiska och sociala området samt de förändringar som utvidgningsprocessen för med sig i kandidatländerna och i förlängningen i EU:s medlemsstater.

1.6. En klar och tydlig statistisk utvärdering av euroområdet, framför allt vad gäller aspekterna rörande valutapolitiken, måste därför återspegla verkligheten så att olikheterna inom de tre områdena framgår: euroländerna, länderna som står utanför den gemensamma valutan och kandidatländerna i Central- och Östeuropa.

2. Statistiken som ett vägledande instrument i EU

2.1. Under arbetet med de många rapporterna, den regelbundna övervakningen, lägesrapporterna rörande EU:s politik för ekonomisk och social sammanhållning samt programdokumenten från de nationella regeringarna har Eurostats statistikinstrument kommit till nytta.

2.1.1. ESK anser att användningen av statistiska undersökningar är mycket viktig för att stärka de strategier som utformats vid rådsmötena i Lissabon och Göteborg.

2.2. Det råder ingen tvekan om att man i och med införandet av den gemensamma valutan i dag kommer att behöva ännu fler övervaknings- och analysinstrument för att så exakt och vetenskapligt som möjligt kunna precisera varje typ av ekonomiskt, finansiellt och socialt beslut - avgöranden som kan stärka Europeiska unionen och höja hela systemets konkurrenskraft på världsmarknaden och samtidigt försvara principerna om lika villkor och social rättvisa.

2.3. Det är uppenbart att gemenskapens statistiska system bara kan fungera på ett effektivt och smidigt sätt om uppgiftsinsamlingen är så enhetlig, integrerad och harmoniserad som möjligt.

2.4. De skillnader i kriterierna för statistiska undersökningar som fortfarande kvarstår, förseningarna och anpassningarna av de nationella statistiska instituten till europeisk nivå kommer att kräva ansenliga investeringar i medlemsstaterna både i form av ekonomiska insatser och yrkesutbildning.

2.5. Situationen tycks vara en annan vid det nätverk som Eurostat skapat för valutastatistiken och som direkt motsvarar Europeiska centralbankens krav på övervakning. Bristen på enhetlighet mellan de olika systemen för datainsamling måste snarast åtgärdas så att inte ansvaret för att utforma Europas framtid enbart vilar på valutapolitiken.

2.6. Som exempelvis framgår av kommissionens senaste rapport om den ekonomiska och sociala sammanhållningen i EU kommer det dessutom att vara viktigt att anpassa de statistiska analysinstrumenten i de regioner och områden som uppvisat allvarliga eftersläpningar i den ekonomiska tillväxten.

2.7. I gemenskapens statistiska system är subsidiariteten den huvudsakliga principen för uppgiftsinsamling. De nationella instituten samarbetar ofta med privata företag som direkt eller indirekt påverkar tolkningen av statistiken och som i alla händelser blir ett slags "skuggpartner". Det bör företas en noggrann utvärdering av dessa firmors medverkan i datainsamlingen så att statistikinstrumenten blir så objektiva, vetenskapliga och tillförlitliga som möjligt.

2.8. Slutligen är det särskilt en aspekt av Eurostat som behöver utvärderas extra noggrant. De som förutom de nationella regeringarna, företagen etc.(1) utnyttjar gemenskapens statistiska system är främst organisationer i näringsliv och samhälle på nationell och europeisk nivå. Under såväl förhandsutvärderingen som slututvärderingen är det därför viktigt att rådfråga alla berörda parter som på samma gång är målgrupp och uppgiftslämnare.

3. Statistik inom utvidgningsprocessen

3.1. Under utvidgningsprocessen och förhandlingarna med kandidatländerna spelar statistiken en dubbel roll: dels är den en naturlig del av gemenskapens regelverk, dels utgör den en viktig indikator på "hälsoläget" i kandidatländernas nationella ekonomier.

3.2. Med undantag för Turkiet skickar kandidatländerna statistiska uppgifter till Eurostat fyra gånger per år och använder samma kriterier som EU:s medlemsstater. De nationella uppgifterna från kandidatländerna är ännu inte jämförbara med uppgifterna i gemenskapens statistiska system och analyseras därför fortfarande med en viss försiktighet. Trots detta har betydande framsteg gjorts under senare år.

3.3. EU har drivit åtskilliga projekt till förmån för en större harmonisering av kriterierna för datainsamlingen, men alla problem har inte lösts slutgiltigt. Turkiet och Malta är fortfarande inte delaktiga i detta system (det turkiska statistikkontoret står utanför gemenskapssystemet).

4. Rekommendationer

4.1. Som redan påpekats i tidigare dokument önskar kommittén att samarbetet mellan Eurostat och de nationella statistikinstituten optimeras, så att gemenskapens statistiska system blir effektivare.

4.2. Eurostats samordnande roll måste förstärkas. På så sätt skapas en större harmonisering och ett effektivt system för uppgifternas jämförbarhet.

4.3. De statistiska instituten i kandidatländerna måste på ett effektivare sätt integreras i den snart avslutade utvidgningsprocessen. Systemet för samarbete måste stärkas med ekonomiskt stöd avsett för yrkesutbildning och anpassning av de statistiska instrumenten.

4.4. För att de statistiska uppgifterna skall bli mer objektiva anser kommittén dessutom att det är nödvändigt att övervaka verksamheten vid de privata företag som direkt eller indirekt är inlemmade i gemenskapens statistiska system.

4.5. På grundval av ovannämnda synpunkter anser kommittén därför att Eurostat bör få ett ökat ekonomiskt stöd, att medlemsstaternas regeringar bör delta i högre grad och att kommissionen bör agera mer konsekvent.

4.6. Som tidigare framhållits kommer det att bli nödvändigt att koncentrera de statistiska undersökningarna på målinriktade strategier som redan utformats (vid rådsmötena i Lissabon och Göteborg). Framför allt, och som ESK påpekat i ett tidigare yttrande(2), bör statistik läggas fram på alla områden som är knutna till den hållbara utvecklingen.

Bryssel den 20 mars 2002.

Ekonomiska och sociala kommitténs

ordförande

Göke Frerichs

(1) Se KOM(2001) 683 slutlig - 2001/0281 (COD), s. 60, punkt 5.2.1.

(2) EGT C 221, 7.8.2001, s. 169 och EGT C 48, 21.2.2002.