[pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |

Bryssel den 21.10.2009

KOM(2009) 554 slutlig

2009/0165 (COD)

Förslag till

EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV

om miniminormer för medlemsstaternas förfaranden för att bevilja eller återkalla internationellt skydd (omarbetning) {SEK(2009) 1376}{SEK(2009) 1377}

MOTIVERING

Bakgrund

1.1. Motiv och syfte

Detta förslag är en omarbetning av rådets direktiv 2005/85/EG av den 1 december 2005 om miniminormer för medlemsstaternas förfaranden för beviljande eller återkallande av flyktingstatus[1] (nedan kallat direktivet om asylförfaranden ).

I inläggen från berörda aktörer i samband med samrådet om grönboken[2] framhölls att rutinerna på nationell nivå är väldigt olika och att det finns brister i rättsäkerhetsskyddet för asylsökande, som huvudsakligen beror på att det gällande direktivet ger medlemsstaterna stort utrymme för egna bedömningar. Därför klarar det gällande direktivet inte att på lämpligt sätt stötta skyddsdirektivet[3] och säkerställa en noggrann prövning av ansökningar om internationellt skydd i enlighet med medlemsstaternas internationella och gemenskapsrättsliga åtaganden i fråga om non-refoulement-principen.

I enlighet med den strategiska planen för asylpolitik[4] ingår detta förslag i ett förslagspaket som ska åstadkomma ökad harmonisering och bättre normer för det internationella skyddet inom hela EU. De planerade åtgärderna är avsedda att göra EU:s asylbestämmelser mer konsekventa samt förenkla, rationalisera och konsolidera rutinerna inom EU. Detta bör i sin tur utmynna i bättre underbyggda beslut i första instans, vilket förhindrar att systemet missbrukas och ökar asylförfarandenas effektivitet .

De finansiella och administrativa bördor som de föreslagna åtgärderna orsakar för medlemsstater vars asylsystem är utsatta för särskilt och oproportionerligt hårt tryck, i synnerhet på grund av det geografiska läget eller den demografiska situationen, ska lättas genom att ianspråkta Europeiska flyktingfondens resurser för att ge dessa medlemsstater stöd och se till att bördan fördelas mer rättvist mellan alla medlemsstater. Europeiska byrån för samarbete i asylfrågor ska dessutom samordna och stödja gemensamma insatser för att bistå medlemsstater som är utsatta för särskilt hårt tryck och även generellt hjälpa medlemsstaterna att hitta det mest kostnadseffektiva sättet att genomföra de föreslagna åtgärderna genom att samla goda metoder och främja strukturerat utbyte av sakkunskap på hög nivå.

Förslaget hänger samman med kommissionens förslag till förordning om inrättande av en europeisk byrå för samarbete i asylfrågor[5], som bland annat ska bistå medlemsstaterna praktiskt för att höja kvaliteten på beslutsprocessen i asylfrågor.

1.2. Allmän bakgrund

Arbetet med att skapa ett gemensamt europeiskt asylsystem inleddes omedelbart efter det att Amsterdamfördraget trädde i kraft i maj 1999, på grundval av de riktlinjer som gavs vid Europeiska rådets möte i Tammerfors. Under den första etappen av det gemensamma europeiska asylsystemet (1999–2005) var målsättningen att harmonisera medlemsstaternas rättsliga ramar på grundval av gemensamma miniminormer. Direktivet om asylförfaranden var det sista förslaget i det paket som omfattade fem förslag till rättsakter avseende EU:s asylpolitik. Förslaget syftar till att inrätta miniminormer för medlemsstaternas förfaranden för att bevilja eller återkalla internationellt skydd.

Förslaget är ett svar på uppmaningen i Haagprogrammet om att lämna förslag för den andra etappen av arbetet, så att de kan antas av rådet och Europaparlamentet före slutet av 2010. Förslaget är avsett att komma till rätta med bristerna i rutinerna för att bevilja eller återkalla internationellt skydd och åstadkomma bättre och mer harmoniserade skyddsnormer som ett led på vägen mot ett gemensamt asylförfarande och en enhetlig status i enlighet med slutsatserna från rådets möte i Tammerfors vilka upprepades i Haagprogrammet.

En detaljanalys av de problem som konstaterats med avseende på detta direktiv och som gäller förberedelserna inför dess antagande, bl.a. urval och bedömning av alternativa strategier samt val och bedömning av det alternativ som föredras, ingår i den konsekvensbedömning som bifogas förslaget.

1.3. Förenlighet med Europeiska unionens politik och mål på andra områden

Detta förslag överensstämmer, i fråga om införandet av det europeiska asylsystemet, fullt ut med Europeiska rådets slutsatser från mötet i Tammerfors 1999 och med Haagprogrammet från 2004. Förslaget är även ett svar på den uppmaning som Europeiska rådet framförde i den europeiska pakt för invandring och asyl som antogs vid Europeiska rådets möte den 17 oktober 2008[6], nämligen att lägga fram förslag för att senast 2012 införa ett enda asylförfarande med gemensamma garantier.

Samråd med berörda parter

Kommissionen har nu inhämtat mycket information om hur direktivet genomförts, om vilka brister som vidlåder vissa termer i direktivet och om hur det tillämpas i praktiken.

- I juni 2007 lade kommissionen fram en grönbok som skulle fastställa de möjliga alternativen i utformningen av systemets andra etapp. Det offentliga samrådet gav bland annat upphov till 89 inlägg från många olika berörda parter . De frågor och förslag som kom fram under samrådet har legat till grund för den strategiska plan som stakar ut en färdplan för de närmaste åren och anger vilka åtgärder kommissionen avser att föreslå för att slutföra den andra etappen av det gemensamma europeiska asylsystemet, bl.a. förslaget om ändring av direktivet om asylförfaranden. Kommissionen har noggrant analyserat de genomförandebestämmelser som medlemsstaterna anmält.

- Genomförandet av direktivet och olika sätt att hantera de befintliga luckorna i gemenskapens regelverk för asylförfaranden diskuterades i sex expertmöten som kommissionen anordnade mellan februari 2008 och januari 2009. Dessa möten inriktades på huvudinslagen i direktivet och involverade regeringsexperter (fyra möten hölls den 25 februari 2008, den 29 september 2008, den 25 november 2008 och den 12 januari 2009), icke-statliga organisationer (möte den 8 januari 2009), FN:s flyktingkommissariat (UNHCR) och jurister som lämnar juridisk rådgivning till asylsökande i nationella förfaranden (möte den 17 mars 2008). Mötena gav kommissionen värdefull information om de områden som ska tas upp i detta ändringsförslag. De hörda parterna var eniga om att försöka nå ytterligare harmonisering av rutinerna och att förse personer som söker internationellt skydd lämpliga garantier för en effektiv och rättvis prövning av deras fall, i enlighet med skyddsdirektivet. Vissa medlemsstater framhöll dock behovet av att fortsatt behålla en viss flexibilitet i fråga om organisationen av asylförfarandet och behålla rutiner som syftar till att förebygga missbruk av systemet. Andra medlemsstater ville hellre hantera brister i de gällande bestämmelserna genom praktiskt samarbete än via lagstiftning.

- En extern undersökning som analyserade underlaget och utfallet av samrådet genomfördes för kommissionens räkning.

- Ytterligare information samlades in med hjälp av flera detaljerade enkäter från kommissionen till alla medlemsstater och företrädare för det civila samhället.

- Viktiga upplysningar om hur direktivet genomförts fanns också i rapporter om de projekt som samfinansierats via Europeiska flyktingfonden och i rapporten ( blåboken ) om asylförfaranden i de stater som deltar i forumet Intergovernmental Consultations on Migration, Asylum and Refugees .

Två huvudsakliga problem har framkommit ur svaren på kommissionens grönbok, samråden med regeringsexperter och experter från det civila samhället, kommentarerna från forskare, medlemsstaternas svar på enkäterna och analysen av de genomförandeåtgärder som kommissionen antagit. Miniminormerna är för det första otillräckliga och för det andra vaga, varför de inte bidrar till rättvisa och effektiva prövningar av ärendena. Med hänsyn till de allvarliga brister som framhållits av många remissinstanser och aktörer beslutade kommissionen att föreslå rättssäkerhetsgarantier och begrepp som är grundläggande för att åstadkomma tillförlitliga beslut, i enlighet med skyddsdirektivet. Här ingår bland annat garantier för att ge sökanden realistiska förutsättningar att styrka sin ansökan om internationellt skydd, särskilda garantier för utsatta grupper och högkvalitativa beslutsrutiner. Dessa normer är avgörande för att förebygga missbruk av systemet och bevara asylsystemens integritet. Kommissionens förslag tar även hänsyn till medlemsstaternas synpunkter i fråga om upprepade och klart grundlösa ansökningar. Sammanfattningsvis är syftet med förslaget att införa de förutsättningar som krävs för att göra asylförfaranden i gemenskapen mer tillgängliga, effektiva, rättvisa och situationsanpassade.

Rättsliga aspekter

3.1. Sammanfattning av den föreslagna åtgärden

Huvudsyftet med det här förslaget är att åstadkomma bättre och mer konsekventa normer för hur internationellt skydd får beviljas och återkallas, så att man kan garantera en lämplig prövning av tredjelandsmedborgares eller statslösa personers skyddsbehov i enlighet med medlemsstaternas internationella och gemenskapsrättsliga åtaganden.

Förslaget syftar såväl till att öka effektiviteten och kvaliteten på beslut från myndigheter i inledande skeden, råd och sakkunskap som till att stimulera medlemsstaterna till att i rimlig tid meddela väl underbyggda beslut i första instans . För det första skulle mer effektiva och högkvalitativa asylförfaranden ge medlemsstaterna möjlighet att snabbare skilja asylsökande från andra migranter som anländer samtidigt, och därmed optimera arbetsinsatserna och den förvaltning som krävs för att upprätthålla och genomföra tillämpliga förfaranden (återvändande, asyl, humanitärt skydd, utlämnande osv.). För det andra skulle asylmyndigheterna därmed kunna fatta väl underbyggda beslut utifrån fullständiga och ordentligt fastställda faktiska omständigheter, vilket skulle göra negativa beslut svårare att angripa och minska risken att de ogiltigförklaras i andra instans. För det tredje skulle den personal som prövar asylansökningar lättare kunna identifiera ogrundade och oskäliga ansökningar, däribland sådana som bygger på falska uppgifter om identitet eller nationalitet. För det fjärde skulle det minska medlemsstaternas kostnader för mottagningen och främja deras insatser för att avlägsna asylsökande vars ansökan avslagits från sitt territorium , eftersom högkvalitativa beslut fattas snabbare och fler ärenden kan avgöras redan i första instans. Genuina flyktingar och personer i behov av subsidiärt skydd skulle snabbare får tillgång till de rättigheter som fastställs i skyddsdirektivet.

Förslaget syftar vidare till att förenkla och konsolidera de processrättsliga begreppen och verktygen och öka konsekvensen i olika asylbestämmelser. Detta bör bland annat begränsa sådana sekundärförflyttningar mellan medlemsstaterna av asylsökande som motiveras av skillnader mellan olika länders förfaranden.

I förslaget behandlas därför följande frågor:

1. Konsekvensen i olika asylbestämmelser

För att underlätta konsekvent tillämpning av asylregelverket och förenkla tillämpliga förfaranden införs genom förslaget ett enda förfarande som därmed klargör att ansökningar bör prövas i förhållande till båda formerna av internationellt skydd som anges i skyddsdirektivet. Förslaget förtydligar vidare de bestämmelser som är tillämpliga på det enda förfarandet, t.ex. i vilken ordning skyddsbehovet avseende flyktingstatus respektive subsidiärt skydd ska prövas. Förslaget utvidgar också gällande bestämmelser om återkallande av flyktingstatus till att även omfatta återkallande av subsidiärt skydd. Dessa ändringar återspeglar ett av kommissionens långsiktiga mål i fråga om asyl[7] och ska åstadkomma konsekvens med skyddsdirektivet. För att förtydliga direktivets räckvidd i sak sägs klart och tydligt i förslaget att rättsprinciperna och garantierna i direktivet om asylförfaranden är tillämpliga på sökande som omfattas av förfaranden enligt Dublinförordningen[8] i de andra medlemsstaterna. Förslaget framhåller även att begreppet implicit återkallande av ansökningar inte bör få hindra att den sökande åter får tillgång till asylprövning i den ansvariga medlemsstaten.

2. Tillgången till olika förfaranden

Förslaget inför en rad garantier som ska säkra tillgången till asylförfarandena. För det första inkluderas territorialvattnen uttryckligen i direktivets räckvidd och direktivet preciserar också vilka skyldigheter som åligger gränsvakter, polis och personal vid anläggningar för kvarhållande i förvar. Förslaget inför även en tidsgräns för att fullfölja formaliteterna i samband med att ansökan lämnas in och inför garantier som ska hjälpa de facto-flyktingar att utforma sin ansökan om internationellt skydd vid gränsövergångsställen eller i anläggnignar för kvarhållande i förvar innan avlägsnande. Garantierna omfattar tillgång till information om vilka förfaranden som ska följas för att ansöka om internationellt skydd, kontakt med organisationer som lämnar juridisk rådgivning och stöd till asylsökande, samt bestämmelser som ska säkra kommunikationen mellan de behöriga myndigheterna och den sökande.

3. Rättssäkerhetsgarantier i första instans

Förslaget ska öka den övergripande rättvisan i asylförfarandena, och utmynna i en mer konsekvent tillämpning av de överenskomna rättsprinciperna och garantierna. De föreslagna ändringarna bygger till stor del på den senaste utvecklingen av rättspraxis vid EG-domstolen i fråga om de allmänna gemenskapsrättsliga principerna, däribland rätten till försvar, principen om att parterna ska vara likställda i processen och rätten till ett verkningsfullt rättsligt skydd. Praxis från Europeiska domstolen för de mänskliga rättigheterna är en annan viktig inspirationskälla för att vidareutveckla de asylsökandes rättssäkerhetsgarantier. I denna fråga syftar förslaget huvudsakligen till att ge den sökande en lämplig och realistisk möjlighet att underbygga sin ansökan om internationellt skydd och till att säkerställa att de behöriga myndigheterna gör en meningsfull prövning av den sökandes skyddsbehov. De föreslagna ändringarna innebär därför

a) färre undantag från det gällande direktivets rättsprinciper och garantier; i synnerhet stryks i förslaget möjligheten att inte genomföra en personlig intervju vid påskyndade förfaranden,

b) ytterligare garantier, såsom rätten till kostnadsfritt rättsligt bistånd i första instans för personer som söker internationellt skydd,

c) särskilda garantier för särskilt utsatta asylsökande; detta omfattar bland annat bestämmelser om rättsmedicinska rapporter, undantag av vissa kategorier sökande från påskyndade förfaranden eller förfaranden vid gränsen samt behandlingsrutiner som syftar till att fastställa underlaget för ansökan i ärenden som gäller könsbaserad eller åldersbaserad förföljelse.

De planerade åtgärderna skulle bland annat bidra till att förhindra missbruk av systemet genom att öka de sökandes medvetenhet om tillämpliga krav och därmed också bättre respekt för förfarandekraven. De skulle även stödja asylmyndigheternas insatser för att fatta försvarbara och väl underbyggda beslut utifrån fullständiga och ordentligt fastställda faktiska omständigheter i ärendet.

4. Begrepp och verktyg för förfarandena

För att uppnå målet med en gemensamt asylförfarande syftar förslaget till att konsolidera de grundläggande rättsbegreppen och instrumenten och bättre definiera deras funktion i asylförfarandet. Detta berör huvudsakligen grunderna för att vägra pröva ansökan, däribland begreppet säkert tredjeland, påskyndad prövning och uppenbarligen ogrundade ansökningar, begreppet påföljande ansökningar och begreppet säkert ursprungsland. Direktivets begrepp och instrument bör bli mer konsekventa och enklare , samtidigt som asylmyndigheterna får alla nödvändiga verktyg för att förhindra eller åtgärda missbruk av systemet och snabbt behandla klart ogrundade eller mindre komplicerade ansökningar.

I fråga om beslut om att inte pröva ansökan förtydligar förslaget att den sökande bör få möjlighet att uttrycka sin ståndpunkt avseende grunderna för myndigheternas beslut om att inte pröva ansökan, innan detta beslut fattats. Förslaget stryker också det europeiska begreppet säkert tredjeland och inarbetar grunderna för subsidiärt skydd i förteckningen över de krav som i sak ställs på tillämpningen av begreppet säkert tredjeland .

Förslaget reviderar också gällande bestämmelser om påskyndat förfarande och ger en begränsad och uttömmande förteckning över skäl till att tillämpa påskyndade förfaranden vid uppenbarligen ogrundade ansökningar och framhåller att den beslutande myndigheten bör få tillräcklig tid på sig att göra en noggrann prövning av ansökan även i sådana fall. Samtidigt bevarar och vidareutvecklar förslaget direktivets bestämmelser om skydd för förfarandets integritet, i synnerhet i fråga om behandlingen av missbruk och vilseledande i samband med ansökningar. Ändringarna inför på denna punkt en skyldighet för de sökande att samarbeta med de behöriga myndigheterna så att deras identitet och andra underlag för ansökan kan fastställas. Bestämmelsen ska fungera tillsammans med dagens normer, som tillåter medlemsstaterna att behandla sådana ansökningar som bygger på falska upplysningar eller förfalskade handlingar avseende den sökandes identitet eller nationalitet såsom uppenbarligen ogrundade och att använda det påskyndade förfarandet.

De planerade åtgärderna om kvalitativa beslutsförfaranden, däribland bestämmelser om personliga intervjuer, råd från sakkunniga och utbildning, bör ytterligare öka asylpersonalens beredskap för att i tid upptäcka ärenden som innebär vilseledande eller missbruk. Dessa åtgärder stärks ytterligare av principen om en enda beslutande myndighet. Denna ändring har gjorts med hänsyn till de institutionella arrangemangen i de flesta medlemsstaterna och är oundviklig för att se till att institutionen är kunnig och levererar väl underbyggda beslut som bygger på fullständiga och ordentligt fastställda faktiska omständigheter. Detta skulle även bidra till att konsolidera asylförfarandet och höja kvaliteten på prövningarna i första instans, vilket i sin tur avskräcker från att missbruka förfarandet.

Det föreslås också att man rationaliserar asylförfarandet genom att införa tidsfrister för handläggningen i första instans. Den planerade allmänna tidsgränsen på sex månader tar hänsyn till lagändringar eller praxis i de flesta av medlemsstaterna, som hördes när ändringsförslagen bereddes.[9] Den är avgörande för att göra prövningen mer effektiv, minska mottagningskostnaderna, underlätta avlägsnande av asylsökande som fått avslag på sin ansökan och ge verkliga flyktingar och personer som behöver subsidiärt skydd snabbare tillgång till sådant skydd. Ändringarna ger också möjlighet att förlänga tidsfristen med ytterligare sex månader i enskilda ärenden. För att ge medlemsstaterna tillräcklig tid för att anpassa och omorganisera sina nationella förfaranden i enlighet med de föreslagna tidsfristerna innehåller förslaget bestämmelser om att uppskjuta genomförandefristen för dessa ändringar i tre år.

Förslaget ser även över vissa inslag i begreppet säkert ursprungsland genom att stryka den gemensamma minimiförteckningen över säkra tredjeländer och istället konsolidera de gemensamma objektiva kriterierna på nationella förteckningar över säkra tredjeländer. De föreslagna ändringarna bör leda till en mer konsekvent tillämpning av begreppet säkert tredjeland, som bygger på gemensamma sakliga krav, regelbunden översyn av situationen i de länder som anges som säkra och rättssäkerhetsgarantier som tillämpas på samma sätt i alla medlemsstater som deltar i arbetet. Begreppet europeiskt säkert tredjeland ses också över eftersom den gemensamma förteckningen inte behålls. För att minska de bakomliggande orsakerna till påföljande ansökningar klargörs i förslaget att den sökande och den beslutande myndigheten ska göra alla nödvändiga ansträngningar för att fastställa och pröva den ursprungliga ansökan i enlighet med det samarbetskrav som ställs i artikel 4.1 i skyddsdirektivet. Förslaget konsoliderar vidare direktivets förslag om påföljande ansökningar för att medlemsstater där en påföljande ansökan ges in ska kunna besluta om huruvida ärendet ska tas upp till prövning, med tillämpningen av res judicata-principen, och även göra undantag från rätten att stanna på territoriet vid flera påföljande ansökningar, så att de därmed kan förebygga missbruk av asylförfarandet.

5. Tillgång till effektiva rättsmedel

Förslaget underlättar asylsökandes tillgång till effektiva rättsmedel i enlighet med medlemsstaternas gemenskapsrättsliga och internationella åtaganden. På denna punkt bygger förslaget till stor del på pågående utveckling av rättspraxis i EG-domstolen och Europeiska domstolen för de mänskliga rättigheterna. För det första innehåller förslaget bestämmelser om en uttömmande omprövning i domstol av det beslut som fattats i första instans avseende det aktuella skyddsbehovet. Samtidigt förtydligas att begreppet effektivt rättsmedel förutsätter omprövning av både faktiska och rättsliga omständigheter. För det andra syftar förslaget till att göra omprövningar enligt direktivet förenliga med principen om att parterna skall vara likställda i processen. Med vissa undantag innebär förslaget att överklaganden av beslut i första instans om ansökningar om internationellt skydd ska ha automatisk suspensiv effekt.

3.2. Rättslig grund

Detta förslag avser en ändring av direktiv 2005/85/EG och har samma rättsliga grund som det direktivet, nämligen artikel 63.1 d i EG-fördraget. Ändringarna i fråga om rättssäkerhetsnormer för subsidiärt skydd bygger på artikel 63.2 a i EG-fördraget.

Enligt artikel 1 i det protokoll om Förenade kungarikets och Irlands ställning som är fogat till fördraget om Europeiska unionen och fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen kan Irland och Förenade kungariket välja att delta i åtgärder för införande av ett gemensamt europeiskt asylsystem. Förenade kungariket och Irland hade i enlighet med artikel 3 i det protokollet meddelat sin önskan att delta i antagandet och tillämpningen av detta direktiv. De ovannämnda staternas ståndpunkt i fråga om det gällande direktivet påverkar dock inte deras beslut om eventuell anslutning till det ändrade direktivet.

I enlighet med artiklarna 1 och 2 i protokollet om Danmarks ställning, som fogas till fördraget om Europeiska unionen och fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, är direktivet inte bindande för eller tillämpligt i Danmark.

3.3. Subsidiaritetsprincipen

Avdelning IV i EG-fördraget om visering, asyl, invandring och annan politik som rör fri rörlighet för personer ger Europeiska gemenskapen viss behörighet i dessa frågor. Dessa befogenheter måste utövas i enlighet med artikel 5 i EG-fördraget, det vill säga endast om och i den utsträckning som målen för den planerade åtgärden inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av de enskilda medlemsstaterna och därför, på grund av den föreslagna åtgärdens omfattning eller verkningar, bättre kan uppnås på gemenskapsnivå.

Den aktuella rättsliga grunden för gemenskapens åtgärder finns i artikel 63.1 i EG-fördraget. I bestämmelsen sägs att rådet ska besluta om ”åtgärder som avser asyl, i enlighet med Genèvekonventionen av den 28 juli 1951 och protokollet av den 31 januari 1968 om flyktingars rättsliga ställning samt andra relevanta fördrag” inom områden såsom miniminormer för medlemsstaternas förfaranden för att bevilja eller återkalla flyktingstatus och miniminormer för att ge tillfälligt skydd åt personer som av andra skäl behöver internationellt skydd.

Eftersom de problem som gäller asyl och skydd av flyktingar är av gränsöverskridande karaktär är EU väl lämpat att föreslå lösningar inom ramen för det gemensamma europeiska asylsystemet, särskilt i frågor som gäller beviljande och återkallande av internationellt skydd. Även om man kom en god bit på vägen med harmoniseringen i samband med antagandet av direktivet 2005 behövs ytterligare åtgärder från EU:s sida för att höja och harmonisera normerna för asylförfaranden och gå vidare på vägen mot ett gemensamt asylförfarande, vilket är det långsiktiga mål som fastställdes vid mötet i Tammerfors. Dessa normer är också oumbärliga för att se till att de asylsökande som omfattas av Dublinkonventionen får sina ansökningar prövade under likvärdiga förhållanden i alla medlemsstater.

3.4. Proportionalitetsprincipen

I konsekvensbedömningen av ändringen av direktivet om asylförfaranden bedömdes varje alternativ lösning på de problem som konstaterats för att få fram ett idealiskt förhållande mellan praktisk nytta och nödvändighet, och slutsatsen blev att åtgärder på EU-nivå inte går utöver det som är nödvändigt för att lösa dessa problem.

3.5. Inverkan på grundläggande rättigheter

Förslaget har granskats i detalj för att se till att bestämmelserna är fullt förenliga med

- de grundläggande fri- och rättigheter som följer av de allmänna gemenskapsrättsliga principerna vilka i sin tur bygger på medlemsstaternas gemensamma konstitutionella traditioner och Europakonventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna som kommer till uttryck i stadgan, och

- de skyldigheter som följer av internationell rätt, i synnerhet Genèvekonventionen, Europakonventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och FN:s konvention om barnets rättigheter.

Krav på högre normer i fråga om asylförfaranden och konsekvent tillämpning inom hela EU kommer att få positiva effekter för asylsökande med avseende på deras grundläggande fri- och rättigheter, minska utrymmet för administrativa misstag i asylprövningen vilket kommer att resultera i ökad respekt för principen om non-refoulement och öka tillgången till skydd och rättvisa, öka jämställdheten och främja principen om barnens bästa i de nationella asylförfarandena.

⎢ 2005/85/EG

? ny

2009/0165 (COD)

Förslag till

EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV

om miniminormer för medlemsstaternas förfaranden för att bevilja eller återkalla flyktingstatus ? internationellt skydd ⎪

EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV

med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 63.1 d och ? 63.2a ⎪ ,

med beaktande av kommissionens förslag,[10]

med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande,[11]

med beaktande av Regionkommitténs yttrande,[12]

i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget,[13]

ochav följande skäl:

∫ny

1. Ett antal väsentliga ändringar ska göras i rådets direktiv 2005/85/EG av den 1 december 2005 om miniminormer för medlemsstaternas förfaranden för beviljande eller återkallande av flyktingstatus[14]. Detta direktiv bör omarbetas av tydlighetsskäl.

⎢2005/85/EG skäl 1

2. En gemensam asylpolitik, som omfattar ett gemensamt europeiskt asylsystem, är en del av Europeiska unionens mål att gradvis inrätta ett område med frihet, säkerhet och rättvisa som är öppet för personer som tvingade av omständigheterna söker skydd inom gemenskapen på laglig väg.

⎢2005/85/EG skäl 2

3. Europeiska rådet enades vid sitt särskilda möte i Tammerfors den 15 och 16 oktober 1999 om att arbeta för att ett gemensamt europeiskt asylsystem skapas, grundat på en fullständig och absolut tillämpning av Genèvekonventionen om flyktingars rättsliga ställning av den 28 juli 1951, ändrad genom New York-protokollet av den 31 januari 1967 (”Genèvekonventionen”), och på så sätt garantera att ingen skickas tillbaka för att bli utsatt för förföljelse, det vill säga att non-refoulement-principen bekräftas.

⎢2005/85/EG skäl 3

4. I slutsatserna från Tammerfors fastställs att ett gemensamt europeiskt asylsystem på kort sikt bör omfatta gemensamma normer för rättvisa och effektiva asylförfaranden i medlemsstaterna och, på längre sikt, gemenskapsbestämmelser som leder till ett gemensamt asylförfarande i hela Europeiska gemenskapen.

⎢2005/85/EG skäl 4 (anpassad)

5. √ Direktiv 2005/85/EG ∏ Miniminormerna i detta direktiv för medlemsstaternas förfaranden för beviljande eller återkallande av flyktingstatus är därför √ var ∏ en första åtgärd i fråga om asylförfaranden.

∫ny

6. Den första etappen i inrättandet av ett gemensamt europeiskt asylsystem har nu fullbordats. Vid sitt möte den 4 november 2004 antog Europeiska rådet Haagprogrammet, som fastställer de mål som ska nås på området frihet, säkerhet och rättvisa under perioden 2005–2010. I Haagprogrammet uppmanades kommissionen att slutföra utvärderingen av den första etappens rättsliga instrument och att förelägga rådet och Europaparlamentet den andra etappens instrument och åtgärder så att de kan antas före 2010. Enligt Haagprogrammet är syftet med det gemensamma europeiska asylsystemet att fastställa ett gemensamt asylförfarande och en enhetlig ställning för dem som beviljas internationellt skydd, vilken ska gälla inom hela EU.

7. I den europeiska pakten för invandring och asyl som antogs den 16 oktober 2008 noterade Europeiska rådet att skillnaderna fortfarande är stora mellan medlemsstaterna när det gäller beviljande av skydd. Rådet uttalade att tiden är mogen för nya initiativ, däribland förslag för att inrätta ett enda asylförfarande med gemensamma garantier och därmed genomföra det gemensamma europeiska asylsystemet som Haagprogrammet hänvisar till.

8. Europeiska flyktingfonden och Europeiska byrån för samarbete i asylfrågor bör bidra med resurser för att stödja medlemsstaternas insatser för att genomföra normerna i den andra etappen av det gemensamma europeiska asylsystemet, särskilt i sådana medlemsstater vars asylsystem är utsatta för särskilt och oproportionerligt hårt tryck, i synnerhet på grund av det geografiska läget eller den demografiska situationen.

9. För att säkra en uttömmande och effektiv prövning av de sökandes behov av internationellt skydd i den mening som avses i direktiv […/../EG] [om miniminormer för när tredjelandsmedborgare eller statslösa personer ska anses berättigade till internationellt skydd samt om dessa personers rättsliga ställning och om innehållet i det beviljade skyddet (skyddsdirektivet)] bör gemenskapens ramverk för hur internationellt skydd beviljas utgå från begreppet ett enda asylförfarande.

⎢2005/85/EG skäl 5

? ny

10. Huvudsyftet med det här direktivet är att ? utveckla ytterligare miniminormer för medlemsstaternas förfaranden för beviljande eller återkallande av internationellt skydd för att inrätta ett gemensamt europeiskt asylsystem i gemenskapen ⎪ införa miniminormer för gemenskapens ramverk för förfaranden för beviljande eller återkallande av flyktingstatus.

⎢2005/85/EG skäl 6

? ny

11. Tillnärmningen av reglerna om förfaranden för beviljande eller återkallande av ? internationellt skydd ⎪ flyktingstatus bör bidra till att begränsa asylsökandes sekundära förflyttningar ? av personer som sökt internationellt skydd ⎪ mellan medlemsstaterna, när sådana förflyttningar motiveras av skillnader i de rättsliga ramarna ?, och att skapa likvärdiga villkor för medlemsstaternas tillämpning av direktiv […./../EG] [skyddsdirektivet] ⎪ .

⎢2005/85/EG skäl 7

? ny

12. Det ligger i miniminormernas natur att medlemsstaterna bör ha befogenhet att införa eller behålla förmånligare bestämmelser för tredjelandsmedborgare eller statslösa personer som ansöker om internationellt skydd i en medlemsstat, om en sådan ansökan anses bygga på förutsättningen att personen i fråga är ? i behov av internationellt skydd ⎪ flykting i den mening som avses i ? direktiv […./../EG] [skyddsdirektivet] ⎪ artikel 1 A i Genèvekonventionen.

⎢2005/85/EG skäl 8

? ny

13. Detta direktiv respekterar de grundläggande rättigheter och iakttar de principer som särskilt fastställs i Europeiska unionens stadga om grundläggande rättigheter. ?Direktivet syftar i synnerhet till att främja tillämpningen av artiklarna 1, 18, 19, 21, 24 och 47 i stadgan och bör genomföras i enlighet med detta. ⎪

⎢2005/85/EG skäl 9

? ny

14. När det gäller behandlingen av personer som omfattas av detta direktiv är medlemsstaterna bundna av sina skyldigheter enligt de internationella rättsliga instrument som de är parter i och som förbjuder diskriminering.

⎢2005/85/EG skäl 10

? ny

15. Det är av yttersta vikt att beslut om alla ansökningar om asyl ? internationellt skydd ⎪ fattas på grundval av fakta och, i första instans, av myndigheter vars personal har lämpliga kunskaper eller erhåller den utbildning som behövs om asyl- och flyktingfrågor.

⎢2005/85/EG skäl 11

? ny

16. Det gynnar såväl medlemsstaterna som dem som ansökt om ? internationellt skydd ⎪ asylsökandes intresse att man så fort som möjligt beslutar om asyl ? internationellt skydd, utan att det hindrar en lämplig och uttömmande utredning ⎪. Medlemsstaterna bör efter eget gottfinnande besluta hur handläggningen av asylansökningar skall organiseras, så att de i enlighet med sina nationella behov kan prioritera eller påskynda handläggningen av en ansökan med beaktande av normerna i detta direktiv.

⎢2005/85/EG skäl 12

? ny

17. Begreppet allmän ordning kan ? bland annat ⎪ omfatta en fällande dom för ett allvarligt brott.

⎢2005/85/EG skäl 13

? ny

18. För att personer som verkligen behöver skydd enligt artikel 1 i Genèvekonventionen ska erkännas som flyktingar ? eller personer som uppfyller kraven för att få subsidiärt skydd ⎪, bör alla asylsökande, med vissa undantag, få faktisk tillgång till asylförfarandet, möjlighet att samarbeta och effektivt kommunicera med de behöriga myndigheterna för att lägga fram alla relevanta omständigheter i sitt ärende och de rättssäkerhetsgarantier under förfarandet som krävs för att de ska kunna föra sin talan genom alla skeden av förfarandet. Dessutom bör förfarandet vid prövning av en asylansökan ? ansökan om internationellt skydd ⎪ åtminstone ge sökanden rätt att stanna kvar i avvaktan på beslut av behörig myndighet, rätt till tolk för att kunna lägga fram sin sak när de hörs av myndigheterna, möjlighet att meddela sig med en företrädare för Förenta nationernas flyktingkommissariat ? och med organisationer som ger råd och stöd till dem som söker internationellt skydd⎪ eller någon annan organisation som arbetar för flyktingkommissariatets räkning, rätt till korrekt delgivning av beslut, rätt till en saklig och rättslig motivering av beslutet, möjlighet att rådgöra med en juridisk rådgivare eller annan rådgivare, rätt att under avgörande skeden i förfarandet informeras om sin rättsliga ställning på ett språk som de rimligen kan förväntas förstå ? och ifall ansökan avslås rätt till ett effektivt rättsmedel för omprövning i domstol ⎪ .

⎢2005/85/EG skäl 14

Dessutom bör det införas särskilda rättssäkerhetsgarantier för ensamkommande barn på grund av deras sårbarhet. I detta sammanhang bör medlemsstaterna i första hand ta hänsyn till barnens bästa.

∫ny

19. För att säkerställa faktiskt tillgång till prövning bör tjänstemän som först kommer i kontakt med personer som söker internationellt skydd, i synnerhet tjänstemän som övervakar land- eller sjögränser eller som utför gränskontroller, få instruktioner och nödvändig utbildning i hur man känner igen och hanterar ansökningar om internationellt skydd. De bör kunna förse sådana tredjelandsmedborgare eller statslösa personer som befinner sig på medlemsstaternas territorium – även i gränszoner, i territorialvatten eller i transitzoner – och som önskar ansöka om internationellt skydd med alla relevanta upplysningar om var och hur ansökningar om internationellt skydd kan lämnas in. Om sökanden befinner sig på medlemsstatens territorialvatten bör denne föras i land och få ansökan prövad i enlighet med det här direktivet.

20. Särskilda rättssäkerhetsgarantier bör införas för att se till att särskilt utsatta sökande, såsom underåriga, ensamkommande barn, personer som utsatts för tortyr, våldtäkt eller andra allvarliga former av våld eller personer med funktionshinder, har förutsättningar att faktiskt få tillgång till förfarandena och lägga fram de underlag som behövs för att styrka ansökan om internationellt skydd.

21. Nationella åtgärder för att identifiera och dokumentera symptom på tortyr eller andra allvarliga former av fysiskt eller psykiskt våld, däribland sexuellt våld, i förfaranden som omfattas av detta direktiv bör bland annat bygga på principerna för effektiv utredning och dokumentation av tortyr och annan grym, omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning (Istanbulprotokollet).

22. För att åstadkomma verklig jämställdhet mellan manliga och kvinnliga sökande bör prövningen ta hänsyn till könsrelaterade aspekter. I synnerhet bör de personliga intervjuerna anordnas på ett sätt som tillåter både manliga och kvinnliga sökande att tala om sina erfarenheter avseende könsrelaterad förföljelse. Komplexa könsrelaterade aspekter bör tillmätas vederbörlig vikt i förfaranden som avser begreppen säkert tredjeland, säkert ursprungsland eller efterföljande ansökan.

23. I överensstämmelse med FN:s konvention om barnets rättigheter från 1989 bör barnets bästa komma i främsta rummet när medlemsstaterna genomför detta direktiv.

24. Förfaranden för att pröva behovet av internationellt skydd bör anordnas på ett sätt som tillåter de behöriga myndigheterna att göra en noggrann prövning av ansökningar om internationellt skydd.

⎢2005/85/EG skäl 15

? ny

25. Om en person gör en efterföljande ansökan utan att nya bevis eller skäl läggs fram, skulle det vara orimligt om medlemsstaterna vore skyldiga att genomföra ett nytt fullständigt prövningsförfarande. I dessa fall bör medlemsstaterna få ? avvisa ansökan i enlighet med res judicata-principen ⎪ välja mellan förfaranden som innebär undantag från de garantier som den asylsökande vanligen åtnjuter.

⎢2005/85/EG skäl 16

? ny

26. Många asylansökningar ansökningar ? om internationellt skydd ⎪ görs vid gränsen eller i en transitzon i en medlemsstat före ett beslut om den sökandes inresa. Medlemsstaterna bör kunna ? införa rutiner för bedömingen av om ansökan ska prövas eller ej samt för prövningen i sak som gör det möjligt att fatta beslut om ansökningar som gjorts vid gränsen eller transitzoner ⎪ behålla befintliga förfaranden som är anpassade till den särskilda situationen för dessa sökande vid gränsen. Gemensamma regler bör fastställas om eventuella undantag i sådana fall från de garantier som de asylsökande vanligen åtnjuter. Förfaranden vid gränserna bör huvudsakligen avse sådana sökande som inte uppfyller villkoren för inresa på medlemsstaternas territorium.

⎢2005/85/EG skäl 17

? ny

27. En nyckelfråga när det gäller att bedöma hur välgrundad en asylansökan ansökan ? om internationellt skydd ⎪är, är den sökandes säkerhet i det egna ursprungslandet. Om ett tredjeland kan anses vara ett säkert ursprungsland bör medlemsstaterna kunna fastställa dess säkerhet och förutsätta att det är säkert för en särskild sökande, såvida han eller hon inte lägger fram allvarliga motbevis.

⎢2005/85/EG skäl 18

28. Med tanke på den harmoniseringsnivå som nåtts för när tredjelandsmedborgare eller statslösa personer ska betraktas som flyktingar, bör gemensamma kriterier för att fastställa tredjeländer som säkra ursprungsländer upprättas.

⎢2005/85/EG skäl 19

Om rådet har försäkrat sig om att dessa kriterier uppfylls avseende ett visst ursprungsland och följaktligen har införlivat detta i den gemensamma minimiförteckning över säkra ursprungsländer som skall antas i enlighet med detta direktiv, bör medlemsstaterna vara skyldiga att behandla ansökningar från personer med medborgarskap i det landet, eller statslösa personer som tidigare hade hemvist i det landet, på grundval av presumtion som ej utesluter motbevisning av säkerheten i det landet. Mot bakgrund av att det är av politisk vikt att säkra ursprungsländer fastställs, särskilt med tanke på följderna av en bedömning av människorättssituationen i ett ursprungsland och dess följder för Europeiska unionens politik när det gäller yttre förbindelser, bör rådet fatta alla beslut om upprättande eller ändring av förteckningen efter samråd med Europaparlamentet.

⎢2005/85/EG skäl 20 (anpassad)

Till följd av Bulgariens och Rumäniens ställning som kandidatländer för anslutning till Europeiska unionen och de framsteg dessa kandidatländer har gjort bör de betraktas som säkra ursprungsländer enligt detta direktiv fram till anslutningsdagen.

⎢2005/85/EG skäl 21

? ny

29. Fastställande av ett tredjeland som säkert ursprungsland i enlighet med detta direktiv garanterar inte någon absolut säkerhet för medborgare i dessa länder. Det ligger i sakens natur att vid den bedömning som ligger till grund för detta fastställande kan hänsyn tas endast till de allmänna civila, rättsliga och politiska förhållandena i landet samt till huruvida aktörer som utövar förföljelse, tortyr eller omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning, i praktiken åläggs sanktioner om de befinns skyldiga i det berörda landet. Om en sökande visar att det föreligger tungt vägande ? giltiga ⎪ skäl till att anse att landet inte är säkert när det gäller hans eller hennes särskilda omständigheter är det därför viktigt att fastställandet av landet som säkert inte längre kan anses vara relevant för honom eller henne.

⎢2005/85/EG skäl 22 (anpassad)

?ny

30. Medlemsstaterna bör pröva alla ansökningar i sak, det vill säga bedöma om sökanden i fråga har rätt till flyktingstatus √ internationellt skydd ∏ i enlighet med rådets direktiv 2004/83/EG av den 29 april 2004 om miniminormer för när tredjelandsmedborgare eller statslösa personer skall betraktas som flyktingar eller som personer som av andra skäl behöver internationellt skydd samt om dessa personers rättsliga ställning och om innehållet i det beviljade skyddet[15] direktiv […/../EG] [skyddsdirektivet], förutom då det föreliggande direktivet föreskriver något annat, särskilt om det rimligtvis kan antas att ett annat land skulle göra prövningen eller lämna tillräckligt skydd. Medlemsstaterna bör i synnerhet inte vara skyldiga att bedöma sakskälen i en asylansökan ansökan ? om internationellt skydd ⎪ om ett första asylland har beviljat sökanden flyktingstatus eller tillräckligt skydd av annat slag och sökanden kommer att åter släppas in i detta land.

⎢2005/85/EG skäl 23

? ny

31. Medlemsstaterna bör inte heller vara skyldiga att bedöma en asylansökan ansökan ? om internationellt skydd ⎪ i sak om sökanden på grund av ? tillräcklig ⎪ anknytning till ett tredjeland enligt definitionen i nationell lagstiftning rimligtvis kan förväntas söka skydd i detta tredjeland ?, och det finns anledning att anta att den sökande kommer att få resa in eller resa in på nytt i det landet ⎪. Medlemsstaterna bör endast gå vidare på denna grund om denna särskilda sökande skulle vara säker i det berörda tredjelandet. För att undvika sekundära förflyttningar bland sökande bör gemensamma principer för medlemsstaternas övervägande eller fastställande av säkra ursprungsländer upprättas.

⎢2005/85/EG skäl 24

? ny

32. När det gäller vissa europeiska tredjeländer som iakttar särskilt strikta normer avseende mänskliga rättigheter och skydd av flyktingar bör medlemsstaterna tillåtas att inte pröva eller inte fullständigt pröva ansökningar för sökande som reser in på deras territorium från sådana europeiska tredjeländer. Med tanke på de eventuella följderna för sökanden av en begränsad eller utelämnad prövning, bör denna tillämpning av begreppet säkra tredjeländer begränsas till sådana fall som rör tredjeländer avseende vilka rådet har förvissat sig om att de strikta normerna för säkerhet i det berörda tredjelandet är uppfyllda i enlighet med detta direktiv. Rådet bör fatta beslut i denna fråga efter samråd med Europaparlamentet.

⎢2005/85/EG skäl 25

De gemensamma normer som rör de båda koncepten för säkra tredjeländer enligt detta direktiv är sådana att deras praktiska konsekvenser beror på om det berörda tredjelandet tillåter sökanden i fråga att resa in på dess territorium.

⎢2005/85/EG skäl 26

? ny

33. När det gäller återkallande av flyktingstatus ? eller subsidiärt skydd ⎪ bör medlemsstaterna se till att de personer som ? beviljats internationellt skydd ⎪ har flyktingstatus vederbörligen informeras om en eventuell ny bedömning av deras status och får tillfälle att lägga fram sina synpunkter innan myndigheterna fattar ett motiverat beslut att återkalla skyddet. Dessa garantier får dock undvaras om skälen till upphörandet av flyktingstatusen inte sammanhänger med en ändring av de villkor som låg till grund för erkännandet.

⎢2005/85/EG skäl 27

? ny

34. En grundläggande princip i gemenskapslagstiftningen återspeglas i det faktum att beslut som fattats om en asylansökan ? ansökan om internationellt skydd ⎪ och om återkallande av flyktingstatus ? eller subsidiärt skydd ⎪ är föremål för ett effektivt rättsmedel inför domstol i enlighet med artikel 234 i fördraget. Rättsmedlets effektivitet, även när det gäller prövning av berörda sakförhållanden, är beroende av det administrativa och rättsliga systemet i varje medlemsstat som helhet.

⎢2005/85/EG skäl 28

35. I enlighet med artikel 64 i fördraget påverkar detta direktiv inte medlemsstaternas ansvar för att upprätthålla lag och ordning och skydda den inre säkerheten.

⎢2005/85/EG skäl 29 (anpassad)

?ny

36. Detta direktiv reglerar inte ? mellanstatliga ⎪ förfaranden som omfattas av rådets förordning (EG) nr 343/2003 av den 18 februari 2003 förordning (EG) nr […/…] [om kriterier och mekanismer för att avgöra vilken medlemsstat som har ansvaret för att pröva en asylansökan ansökan ? om internationellt skydd ⎪ som en tredjelandsmedborgare ? eller statslös person ⎪[16] har gett in i någon medlemsstat (Dublinförordningen).].

∫ ny

37. Sökande på vilka förordning (EG) nr […/…] [Dublinförordningen] är tillämplig bör få tillgång till de grundläggande principer och garantier som fastställs i det här direktivet och särskilda garantier i enlighet med förordning (EG) nr […/…] [Dublinförordningen].

⎢2005/85/EG skäl 30

38. Genomförandet av detta direktiv bör utvärderas regelbundet minst vartannat år.

⎢2005/85/EG skäl 31

? ny

39. Eftersom målet för detta direktiv, nämligen att införa miniminormer för medlemsstaternas förfaranden för beviljande eller återkallande av flyktingstatus ? internationellt skydd ⎪, inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna och de därför, på grund av åtgärdens omfattning och verkningar, bättre kan uppnås på gemenskapsnivå, kan gemenskapen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går detta direktiv inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå detta mål.

⎢2005/85/EG skäl 32 (anpassad)

I enlighet med artikel 3 i protokollet om Förenade kungarikets och Irlands ställning, fogat till fördraget om Europeiska unionen och fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, har Förenade kungariket genom en skrivelse av den 24 januari 2001 meddelat sin önskan att delta i antagandet och tillämpningen av detta direktiv.

⎢2005/85/EG skäl 33 (anpassad)

I enlighet med artikel 3 i protokollet om Förenade kungarikets och Irlands ställning, fogat till fördraget om Europeiska unionen och fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, har Irland genom en skrivelse av den 14 februari 2001 meddelat sin önskan att delta i antagandet och tillämpningen av detta direktiv.

⎢2005/85/EG skäl 34

40. I enlighet med artiklarna 1 och 2 i protokollet om Danmarks ställning, fogat till fördraget om Europeiska unionen och fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, deltar Danmark inte i antagandet av detta beslut, som därför varken är bindande för eller tillämpligt i Danmark.

∫ny

41. Skyldigheten att införliva detta direktiv med nationell lagstiftning bör endast gälla de bestämmelser som innebär en innehållsmässig ändring i förhållande till det tidigare direktivet. Skyldigheten att införliva de oförändrade bestämmelserna följer av det tidigare direktivet.

42. Detta direktiv får inte påverka medlemsstaternas skyldigheter avseende den tidsfrist för införlivande av direktivet i nationell lagstiftning som anges i bilaga III del B.

⎢2005/85/EG

? ny

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

KAPITEL I

ALLMÄNNA BESTÄMMELSER

Artikel 1

Syfte

Syftet med detta direktiv är att fastställa miniminormer för medlemsstaternas förfaranden för beviljande eller återkallande av ? internationellt skydd i enlighet med direktiv …/…/EG [skyddsdirektivet]⎪ flyktingstatus.

Artikel 2

Definitioner

I detta direktiv gäller följande definitioner:

a) Genèvekonventionen : konventionen av den 28 juli 1951 om flyktingars rättsliga ställning, ändrad genom New York-protokollet av den 31 januari 1967.

b) ansökan eller asylansökan : en ansökan som görs av en tredjelandsmedborgare eller statslös person och som kan förstås som en begäran om internationellt skydd från en medlemsstat i enlighet med Genèvekonventionen. En ansökan om internationellt skydd antas vara en asylansökan, om inte personen i fråga uttryckligen begär en annan typ av skydd som det kan ansökas om separat.

∫ny

b) ansökan eller ansökan om internationellt skydd : en ansökan om skydd som ges in till en medlemsstat av en tredjelandsmedborgare eller statslös person och där det finns skäl att anta att personen söker flyktingstatus eller subsidiärt skydd och att denne inte uttryckligen ansöker om en annan typ av skydd som ligger utanför tillämpningsområdet för direktiv […/../EG] [skyddsdirektivet] och som kan omfattas av en separat ansökan.

⎢2005/85/EG

? ny

c) sökande eller ? sökande av internationellt skydd ⎪ asylsökande : en tredjelandsmedborgare eller statslös person som har ansökt om asyl ? internationellt skydd ⎪ och vars ansökan ännu inte har lett till ett slutligt beslut.

∫ny

d) sökande med särskilda behov : sökande som på grund av ålder, kön, funktionshinder, mentala hälsoproblem eller sviter av tortyr, våldtäkt eller andra allvarliga former av psykiskt, fysiskt eller sexuellt våld behöver särskilda garantier för att kunna utnyttja de rättigheter eller uppfylla de skyldigheter som följer av detta direktiv.

⎢2005/85/EG (anpassad)

?ny

d)e) slutligt beslut : ett beslut om huruvida en tredjelandsmedborgare eller statslös person ska beviljas flyktingstatus ? eller internationellt skydd ⎪ i enlighet med direktiv 2004/83/EG direktiv […./../EG] [skyddsdirektivet] och som inte längre kan överklagas i enlighet med kapitel V i det här direktivet, oberoende av om ett sådant överklagande innebär att sökandena får stanna i de berörda medlemsstaterna i avvaktan på resultatet, med förbehåll för bilaga III i det här direktivet.

e)f) beslutande myndighet : en myndighet med domstolsliknande uppgifter eller en administrativ myndighet i en medlemsstat som är ansvarig för att pröva asylansökningar ? ansökningar om internationellt skydd ⎪ och behörig att fatta beslut i första instans i sådana ärenden, med förbehåll för bilaga I.

f)g) flykting : en tredjelandsmedborgare eller statslös person som uppfyller kraven enligt artikel 1 i Genèvekonventionen såsom den återges i 2d i direktiv 2004/83/EG direktiv […./../EG] [skyddsdirektivet].

∫ny

h) person som uppfyller kraven för att beviljas subsidiärt skydd : en tredjelandsmedborgare eller statslös person som uppfyller kraven enligt artikel 2f i direktiv […/../EG] [skyddsdirektivet].

i) internationellt skydd : en medlemsstats erkännande av en tredjelandsmedborgare eller en statslös person som flykting eller som en person som uppfyller kraven för att beviljas subsidiärt skydd.

⎢2005/85/EG (anpassad)

g)j) flyktingstatus : en medlemsstats erkännande av en tredjelandsmedborgare eller √ en ∏ statslös person som flykting.

∫ny

k) status som subsidiärt skyddsbehövande : en medlemsstats erkännande av en tredjelandsmedborgare eller en statslös person som en person som uppfyller kraven för att beviljas subsidiärt skydd.

l) underårig : en tredjelandsmedborgare eller en statslös person under arton år.

⎢2005/85/EG (anpassad)

?ny

h)m) ensamkommande barn : en person som är yngre än arton år och som anländer till medlemsstaternas territorium utan att vara i sällskap med en vuxen som enligt lag eller sedvana ansvarar för honom eller henne, så länge som han eller hon inte faktiskt tas om hand av en sådan person; begreppet omfattar också underåriga som lämnas ensamma utan medföljande vuxen efter det att de rest in på en medlemsstats territorium ? en underårig enligt definitionen i artikel 2.l i direktiv […./.../EG] [skyddsdirektivet];⎪

i)n) företrädare : en person som agerar för en organisations räkning vilken företräder ett ensamkommande barn i egenskap av förmyndare, en person som agerar för en nationell organisations räkning vilken ansvarar för underårigas omvårdnad och välbefinnande eller någon annan lämplig företrädare som utsetts att värna om hans eller hennes bästa.? en person som utsetts av behöriga myndigheter för att i egenskap av förmyndare bistå och företräda ett ensamkommande barn med barnets bästa för ögonen och för att vid behov företräda barnet rättsligt. ⎪

j)o) återkallande av flyktingstatus ? internationellt skydd ⎪: ett beslut av en behörig myndighet om att återkalla, upphäva eller vägra att förnya en persons . flyktingstatus ? eller status som subsidiärt skyddsbehövande ⎪ i enlighet med direktiv 2004/83/EG direktiv […./../EG] [skyddsdirektivet].

k)p) stanna kvar i medlemsstaten : att stanna kvar på den medlemsstats territorium där asylansökan ? ansökan om internationellt skydd ⎪ har lämnats in eller håller på att prövas, inbegripet vid gränsen eller i denna medlemsstats transitzoner.

Artikel 3

Tillämpningsområde

43. Detta direktiv är tillämpligt på alla asylansökningar ? ansökningar om internationellt skydd ⎪ som lämnas in på medlemsstaternas territorium, inbegripet vid gränsen ?, på territorialvattnet ⎪ eller i deras transitzoner, samt på återkallande av flyktingstatus ? internationellt skydd ⎪.

44. Detta direktiv är inte tillämpligt på ansökningar om diplomatisk eller territoriell asyl som lämnas in till medlemsstaternas beskickningar.

3. När medlemsstater tillämpar eller inför ett förfarande där asylansökningar prövas både som ansökningar på grundval av Genèvekonventionen och som ansökningar om andra typer av internationellt skydd som grundar sig på omständigheter samt fastställs i artikel 15 i direktiv 2004/83/EG skall de tillämpa det här direktivet under hela förfarandet.

43. Medlemsstaterna får dessutom besluta att tillämpa detta direktiv på förfaranden för att fatta beslut om ansökningar om alla typer av internationellt skydd ? som inte ingår i tillämpningsområdet för direktiv […./.../EG] [skyddsdirektivet] ⎪.

⎢2005/85/EG

? ny

Artikel 4

Ansvariga myndigheter

1. Medlemsstaterna ska för alla förfaranden utse en beslutande myndighet som ska ansvara för en korrekt prövning av ansökningarna enligt detta direktiv, särskilt artikel 8.2 och artikel 9. ð Medlemsstaterna ska se till att myndigheten har tillräckligt många kompetenta och specialiserade medarbetare för att utföra arbetsuppgifterna inom föreskriven tid. Medlemsstaterna ska därför sörja för att den personal som prövar ansökningarna och fattar beslut om internationellt skydd får grundläggande utbildning och fortbildning. ï

∫ny

45. 2. Den utbildning och fortbildning som nämns i punkt 1 ska särskilt omfatta följande:

a) Materiella bestämmelser och förfarandebestämmelser om internationellt skydd och mänskliga rättigheter, däribland principen om non-refoulement och diskrimineringsförbudet i relevanta internationella och gemenskapsrättsliga instrument.

b) Genus-, trauma- och åldersaspekter.

c) Användningen av upplysningar om ursprungsland.

d) Intervjuteknik, däribland interkulturell kommunikation.

e) Identifiering och dokumentering av tecken eller symptom på tortyr.

f) Bevisprövning, däribland principen om att hellre fria än fälla (in dubio pro reo).

g) Rättspraxis som är relevant för prövning av ansökningar om internationellt skydd.

⎢2005/85/EG

I enlighet med artikel 4.4 i förordning (EG) nr 343/2003 skall asylansökningar som lämnas in i en medlemsstat till myndigheterna i en annan medlemsstat som utför inresekontroller i den förstnämnda medlemsstaten behandlas av den medlemsstat på vars territorium ansökan lämnas in.

⎢2005/85/EG (anpassad)

?ny

23. Medlemsstaterna får dock föreskriva att en annan myndighet skall vara ansvarig då syftetna är att: ?handlägga ärenden enligt förordning (EG) nr …/… [Dublinförordningen].⎪

a) handlägga fall där man överväger att överföra sökanden till en annan stat enligt reglerna om kriterier och mekanismer för att fastställa vilken stat som skall ansvara för prövningen av en asylansökan, så länge som överförandet inte har ägt rum eller mottagarstaten har vägrat att överta eller återta sökanden,

b) fatta ett beslut om ansökan med hänsyn till nationella säkerhetsbestämmelser, förutsatt att den beslutande myndigheten rådfrågas innan beslutet fattas om huruvida sökanden skall betraktas som flykting enligt direktiv 2004/83/EG,

c) göra en preliminär prövning enligt artikel 32, förutsatt att myndigheten i fråga har tillgång till sökandens akt avseende den tidigare ansökan,

d) handlägga fall inom ramen för de förfaranden som avses i artikel 35.1,

e) neka inresa inom ramen för det förfarande som avses i artikel 35.2–35.5, på de villkor och enligt det förfaringssätt som anges i de punkterna,

f) fastställa att en sökande försöker resa in i eller har rest in i medlemsstaten från ett säkert tredjeland enligt artikel 36, på de villkor och enligt det förfaringssätt som anges i den artikeln.

34. Om √ en myndighet ∏ myndigheter utses √ utses ∏ enligt punkt 23 skall medlemsstaterna se till att personalen vid √ myndigheten ∏ dessa myndigheter har lämpliga kunskaper eller får den utbildning som krävs för att kunna fullgöra sina skyldigheter vid genomförandet av detta direktiv.

∫ny

5. Ansökningar om internationellt skydd som lämnas in i en medlemsstat till myndigheterna i en annan medlemsstat som utför inresekontroller i den förstnämnda medlemsstaten ska behandlas av den medlemsstat på vars territorium ansökan lämnas in.

⎢2005/85/EG

? ny

Artikel 5

Förmånligare bestämmelser

Medlemsstaterna får införa eller bibehålla förmånligare normer för förfaranden för beviljande och återkallande av flyktingstatus, förutsatt att de normerna är förenliga med detta direktiv.

KAPITEL II

GRUNDLÄGGANDE PRINCIPER OCH GARANTIER

Artikel 6

Rätt till prövning av ansökan

1. Medlemsstaterna får ställa som krav att asylansökan lämnas in av den som ansökan gäller och/eller på en angiven plats.

∫ny

1. Medlemsstaterna ska utse behöriga myndigheter som ska ansvara för att ta emot och diarieföra ansökningar om internationellt skydd. Utan att det hindrar tillämpningen av punkt 5, 6, 7 eller 8, får medlemsstaterna ställa som krav att ansökan om internationellt skydd ska lämnas in personligen av den som ansökan gäller och/eller på en angiven plats.

2. Medlemsstaterna ska se till att den som vill ansöka om internationellt skydd får faktisk möjlighet att lämna in en ansökan till den behöriga myndigheten så snart som möjligt.

⎢2005/85/EG

? ny

23. Medlemsstaterna ska se till att varje enskild myndig person med rättskapacitet har rätt att lämna in en ? ansökan om internationellt skydd ⎪ asylansökan för sin egen räkning.

34. Medlemsstaterna får föreskriva att en asylsökande får lämna in asylansökningar för personer som är beroende av honom eller henne för sin försörjning. I sådana fall skall medlemsstaterna säkerställa att myndiga personer som är beroende av sökanden för sin försörjning samtycker till att en ansökan lämnas in för deras räkning och, om de inte skulle godta detta, att de ges möjlighet att själva lämna in en ansökan.

Samtycke ska begäras när ansökan lämnas in, eller senast i samband med den personliga intervjun med den myndiga person som är beroende av sökanden för sin försörjning. ?Innan samtycke begärs ska alla myndiga personer som är beroende av sökanden för sin försörjning enskilt informeras om de relevanta följderna och om deras rätt att göra en separat ansökan om internationellt skydd. ⎪

∫ny

5. Medlemsstaterna ska se till att underåriga har rätt att ansöka om internationellt skydd antingen själv eller via sina föräldrar eller någon annan myndig familjemedlem.

6. Medlemsstaterna ska se till att de organ som avses i artikel 10 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2008/115/EG[17] har rätt att lämna in en ansökan om internationellt skydd för ensamkommande barn, om organen efter en individuell prövning av barnets situation anser att barnet kan ha sådant behov av skydd som avses i direktiv […/../EG] [skyddsdirektivet].

⎢2005/85/EG

? ny

47. Medlemsstaterna får genom nationell lagstiftning fastställa

a) i vilka fall en underårig har rätt att lämna in en asylansökan för sin egen räkning,

b) i vilka fall en ansökan för ett ensamkommande barn måste lämnas in av en företrädare enligt artikel 1721.1 a,

c) i vilka fall inlämnandet av en asylansökan ? ansökan om internationellt skydd ⎪ även anses inbegripa inlämnande av en asylansökan ? ansökan om internationellt skydd ⎪ för eventuella ogifta underåriga.

5. Medlemsstaterna skall se till att de myndigheter som en person som önskar lämna in en asylansökan kan komma att vända sig till är i stånd att informera personen i fråga om hur han eller hon kan lämna in en sådan ansökan och/eller får kräva att dessa myndigheter skall vidarebefordra ansökan till den behöriga myndigheten.

∫ny

8. Medlemsstaterna ska se till att gränsvakter, polis och immigrationsmyndigheter samt personal vid anläggningar för kvarhållande i förvar FORTSÄTT HÄR får instruktioner och nödvändig utbildning för att hantera ansökningar om internationellt skydd. Om dessa myndigheter utsetts till behöriga myndigheter enligt punkt 1 ska instruktionerna omfatta ett krav på att diarieföra ansökan. I övriga fall ska instruktionerna kräva att ansökan, tillsammans med alla relevanta upplysningar, överlämnas till den myndighet som är behörig att diarieföra den.

Medlemsstaterna ska se till att övriga myndigheter som en person som önskar lämna in en asylansökan kan komma att vända sig till är i stånd att informera personen om hur och var ansökan kan lämna in och medlemsstaterna får även kräva att dessa myndigheter ska vidarebefordra ansökan till den behöriga myndigheten.

9. En ansökan om internationellt skydd ska diarieföras av den behöriga myndigheten inom 72 timmar från det att önskan om att ansöka om internationellt skydd uttryckts, i enlighet med punkt 8 första stycket.

Artikel 7

Information och rådgivning vid gränsövergångsställen och anläggningar för kvarhållande i förvar

1. Medlemsstaterna ska se till att upplysningar om de förfaranden som ska följas för att ansökan om internationellt skydd ställs till förfogande

a) vid gränsövergångsställen, däribland transitzoner, vid yttre gränser och

b) i anläggningar för kvarhållande i förvar.

2. Medlemsstaterna ska tillhandahålla tolkning för att etablera kommunikationen mellan personer som vill ansöka om internationellt skydd och gränsvakter eller personal vid anläggningar för kvarhållande i förvar.

3. Medlemsstaterna ska se till att organisationer som enligt överenskommelse med medlemsstaternas behöriga myndigheter lämnar råd och stöd till personer som söker internationellt skydd har tillträde till gränsövergångsställen, däribland transitzoner, och anläggningar för kvarhållande i förvar.

Medlemsstaterna får anta bestämmelser om sådana organisationers närvaro på de områden som avses i denna artikel.

⎢2005/85/EG

? ny

Artikel 78

Rätt att stanna kvar i medlemsstaten under prövningen av ansökan

1. De sökande ska ha rätt att stanna kvar i medlemsstaten enbart så länge som förfarandet pågår till dess att den beslutande myndigheten har fattat beslut i enlighet med de förfaranden i första instans som fastställs i kapitel III. Rätten att stanna kvar ska inte utgöra ett berättigande till uppehållstillstånd.

2. Medlemsstaterna får avvika från denna regel endast när en efterföljande ansökan i enlighet med artiklarna 32 och 34 ? görs ⎪ inte kommer att prövas vidare ? i enlighet med artikel 35.8 ⎪ eller när de kommer att överlämna eller i förekommande fall utlämna en person antingen till en annan medlemsstat enligt skyldigheter i enlighet med en europeisk arresteringsorder[18] eller på annat sätt, eller till ett tredjeland ?, som dock inte får vara den sökandes ursprungsland, ⎪ eller till internationella brottmålsdomstolar eller tribunaler.

∫ny

3. En medlemsstat får utlämna en sökande till tredjeland i enlighet med punkt 2 endast om de behöriga myndigheterna är säkra på att ett utlämningsbeslut inte kommer att resultera i direkt eller indirekt refoulement i strid med medlemsstatens internationella åtaganden.

⎢2005/85/EG (anpassad)

?ny

Artikel 89

Krav som ställs på prövningen av ansökningar

1. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 23.4 i Medlemsstaterna ska se till att asylansökningar ? ansökningar om internationellt skydd ⎪ inte avslås eller nekas prövning enbart på den grunden att de inte har lämnats in så snart som möjligt.

∫ny

2. Ansökningar om internationellt skydd ska först prövas för att utreda om den sökande är att anse som flykting. Om inte, ska ansökan prövas för att se om den sökande kan beviljas subsidiärt skydd.

⎢2005/85/EG (anpassad)

?ny

23. Medlemsstaterna ska se till att den beslutande myndigheten fattar sina beslut om ? ansökningar om internationellt skydd ⎪ asylansökningar efter en korrekt prövning. Medlemsstaterna ska därför se till att

a) ansökningar prövas och beslut fattas individuellt, objektivt och opartiskt,

b) exakt och aktuell information erhålls från olika källor, t.ex. från Förenta nationernas flyktingkommissariat (UNHCR) ? eller europeiska byrån för samarbete i asylfrågor⎪, om den allmänna situation som råder i de asylsökandes ursprungsländer och, vid behov, i de länder som de asylsökande har rest igenom, och att denna information görs tillgänglig för den personal som ansvarar för att pröva asylansökningar och fatta beslut om dessa ? samt för den sökande och dennes juridiska rådgivare om den beslutande myndigheten väger in dessa uppgifter när beslutet ska fattas ⎪,

c) den personal som har att pröva ansökningar och fatta beslut om dessa har kunskaper om tillämpliga normer på området för asyl- och flyktinglagstiftning,.

∫ny

d) den personal som har att pröva ansökningar och fatta beslut om dessa får instruktioner och har möjlighet att vid behov inhämta råd från experter i särskilda frågor, t.ex. medicinska spörsmål, frågor om kulturella förhållanden, barn eller könsrelaterade frågor.

⎢2005/85/EG

? ny

34. De myndigheter som anges i kapitel V ska, genom den beslutande myndigheten, genom sökanden eller på annat sätt, få tillgång till den allmänna information som avses i punkt 23b, när denna behövs för att de ska kunna utföra sitt arbete.

45. Medlemsstaterna får ? ska ⎪ föreskriva regler för översättning av handlingar som är relevanta för prövningen av ansökningar.

Artikel 910

Krav som ställs på beslut av den beslutande myndigheten

1. Medlemsstaterna ska se till att beslut om asylansökningar ? internationellt skydd ⎪ meddelas skriftligen.

2. När en ansökan ? om flyktingstatus eller subsidiärt skydd ⎪ avslås ska medlemsstaterna dessutom se till att de faktiska och rättsliga skälen för detta anges i beslutet och att det ges skriftlig information om hur ett beslut som går sökanden emot kan överklagas.

Medlemsstaterna behöver inte uppge skälen för att inte bevilja flyktingstatus i beslutet om sökanden beviljas en status som ger samma rättigheter och förmåner enligt den nationella lagstiftningen och gemenskapslagstiftningen som flyktingstatus enligt direktiv 2004/83/EG. I dessa fall skall medlemsstaterna se till att skälen för att inte bevilja flyktingstatus uppges i sökandens akt och att sökanden på begäran får tillgång till sin akt.

Dessutom Medlemsstaterna behöver inte lämna skriftlig information om hur ett negativt beslut skall överklagas tillsammans med beslutet om sökanden har försetts med informationen i ett tidigare skede antingen skriftligen eller med hjälp av elektroniska medel som är tillgängliga för sökanden.

3. För de ändamål som avses i artikel 6.3.4, och när ansökan grundar sig på samma skäl, får medlemsstaterna fatta ett enda beslut som omfattar samtliga personer som är beroende av sökanden för sin försörjning.

∫ny

4. Punkt 3 ska inte tillämpas på ärenden där det faktum att en persons individuella förhållanden röjs för dennes familjemedlemmar kan innebära fara för personens intressen, bland annat vid könsrelaterad eller åldersbaserad förföljelse. I sådana fall ska ett separat beslut fattas om den berörda personen.

⎢2005/85/EG (anpassad)

?ny

Artikel 1011

Garantier för asylsökande ? den som söker internationellt skydd ⎪

1. Medlemsstaterna ska se till att alla asylsökande ? som sökt internationellt skydd ⎪ omfattas av följande garantier i samband med de förfaranden som föreskrivs i kapitel III:

a) Sökandena ska upplysas på ett språk som de rimligen kan förväntas förstå om det förfarande som ska följas och om sina rättigheter och skyldigheter under detta förfarande och de tänkbara konsekvenserna av att inte uppfylla sina skyldigheter och inte samarbeta med myndigheterna. De ska upplysas om den tidsram och de medel som står till deras förfogande för att uppfylla skyldigheten att lägga fram de fakta som avses i artikel 4 i direktiv 2004/83/EGdirektiv […./../EG] [skyddsdirektivet]. Informationen ska tillhandahållas i så god tid att de kan utöva de rättigheter som garanteras genom det här direktivet och uppfylla de skyldigheter som anges i artikel 1112.

b) Sökandena ska närhelst så är nödvändigt få hjälp av en tolk som kan framföra deras argument till de behöriga myndigheterna. Medlemsstaterna ska anse det vara nödvändigt att tillhandahålla tolk åtminstone när den beslutande myndigheten kallar sökanden till en intervju i enlighet med artiklarna 12 och 13 13, 14, ? 15, 16 och 30⎪ och adekvat kommunikation inte kan säkerställas utan sådana tjänster. I detta fall, liksom i andra situationer då de behöriga myndigheterna kallar in sökanden, ska kostnaderna för tolken täckas med offentliga medel.

c) Sökandena får inte nekas möjlighet att meddela sig med UNHCR eller någon annan organisation som verkar för flyktingkommissariatets räkning på medlemsstatens territorium enligt avtal med ? lämnar juridisk rådgivning eller stöd till asylsökande i enlighet med den nationella lagstiftningen i ⎪ medlemsstaten.

d) Sökandena ska inom skälig tid underrättas om vilket beslut den beslutande myndigheten har fattat om deras asylansökan ? ansökan om internationellt skydd ⎪. Om en juridisk rådgivare eller annan rådgivare rättsligt företräder sökanden, får medlemsstaterna välja att underrätta honom eller henne om beslutet i stället för den asylsökande ? som sökt internationellt skydd ⎪.

e) Sökandena ska på ett språk som de rimligen kan förväntas förstå informeras om resultatet av det beslut som fattats av den beslutande myndigheten, om de inte biträds eller företräds av en juridisk rådgivare eller annan rådgivare och om kostnadsfritt rättsligt bistånd inte tillhandahålls. Denna information ska i enlighet med bestämmelserna i artikel 910.2 innefatta upplysningar om möjligheterna att överklaga ett beslut som går dem emot.

2. Medlemsstaterna ska i fråga om de förfaranden som föreskrivs i kapitel V se till att alla asylsökande omfattas av garantier motsvarande dem som anges i punkt 1 led b, c och d i denna artikel.

Artikel 1112

De asyl ? sökandes ⎪ skyldigheter

1. ?De som söker internationellt skydd ska samarbeta med de behöriga myndigheterna för att man ska kunna fastställa deras identitet och andra uppgifter som avses i artikel 4.2 i direktiv […./../EG] [skyddsdirektivet].⎪ Medlemsstaterna får ålägga de asylsökande √ övriga ∏ skyldigheter att samarbeta med de behöriga myndigheterna i den utsträckning behandlingen av ansökan kräver.

2. Medlemsstaterna får särskilt föreskriva att

a) de asylsökande ska rapportera till de behöriga myndigheterna eller infinna sig där personligen, antingen genast eller vid en angiven tidpunkt,

b) de asylsökande måste överlämna handlingar de innehar som är av betydelse för prövning av ansökan, t.ex. egna pass,

c) de asylsökande ska informera de behöriga myndigheterna om sin aktuella bostadsort eller adress samt om ändringar av dessa snarast möjligt. Medlemsstaterna får föreskriva att sökanden måste ta emot eventuella underrättelser på den senaste bostadsort eller adress som han eller hon har uppgivit,

d) de behöriga myndigheterna får kroppsvisitera sökanden och söka igenom de föremål han eller hon bär med sig ð, men visitationen ska utföras av någon med samma kön som den sökande, ï

e) de behöriga myndigheterna får ta ett fotografi av sökanden, och

f) de behöriga myndigheterna får registrera sökandens muntliga utsagor, förutsatt att han eller hon blivit upplyst om detta i förväg.

Artikel 1213

Personlig intervju

1. Innan den beslutande myndigheten fattar något beslut ska den asylsökande ges tillfälle att höras om sin asyl ansökan ? om internationellt skydd ⎪ av en person som är behörig att utföra en sådan intervju enligt nationell lagstiftning. ?Intervjuer om innehållet i en ansökan om internationellt skydd ska alltid utföras av personal vid den beslutande myndigheten. ⎪

Medlemsstaterna får även ge varje myndig person som är beroende av den asylsökande för sin försörjning och som avses i artikel 6.3 möjlighet att genomgå en personlig intervju.

∫ny

Om den sökande har ansökt om internationellt skydd även för personer som är beroende av sökanden, ska alla vuxna bland dessa personer ges tillfälle att uttrycka sin åsikt enskilt och intervjuas om sin ansökan.

⎢2005/85/EG (anpassad)

? ny

Medlemsstaterna får genom nationell lagstiftning fastställa i vilka fall en underårig ska ges möjlighet till en personlig intervju.

2. Den personliga intervjun ? om innehållet i ansökan ⎪ behöver inte genomföras om

a) den beslutande myndigheten kan fatta ett positivt beslut ? om flyktingstatus ⎪ på grundval av tillgänglig bevisning, eller

b) den behöriga myndigheten redan har haft ett möte med sökanden för att hjälpa honom eller henne att fylla i sin ansökan och överlämna väsentliga uppgifter för ansökan i enlighet med artikel 4.2 i direktiv 2004/83/EG, eller

c) den beslutande myndigheten på grundval av en fullständig prövning av den information som sökanden har lämnat betraktar ansökan som ogrundad i de fall när de omständigheter föreligger som anges i artikel 23.4 a, c, g, h och j.

3. Den personliga intervjun behöver heller inte genomföras om

b) detta möter praktiska hinder, särskilt om den behöriga myndigheten anser att sökanden inte bör eller kan höras på grund av varaktiga omständigheter som ligger utanför hans eller hennes kontroll. Om oklarhet råder ð ska den behöriga myndigheten anlita en medicinsk sakkunnig för att fastställa om tillståndet är övergående eller permanent. ï får medlemsstaterna begära ett intyg från läkare eller psykolog

Om medlemsstaten inte erbjuder den sökande möjlighet till en personlig intervju i enlighet med denna punkt led b eller, vid behov, till en intervju för personer som är beroende av den asylsökande för sin försörjning, ska skäliga ansträngningar göras för att ge sökanden eller personer som är beroende av sökanden för sin försörjning möjlighet att lämna ytterligare upplysningar.

43. Även om någon personlig intervju som avses i denna artikel inte har genomförts, ska den beslutande myndigheten kunna fatta beslut i ett asylärende ? om internationellt skydd ⎪.

54. Även om någon personlig intervju enligt punkt 2 b och c samt punkt 3 inte har genomförts, ska detta inte påverka den beslutande myndighetens beslut i negativ riktning.

65. Oberoende av artikel 2024.1 får medlemsstaterna när de fattar beslut om en asylansökan ? internationellt skydd ⎪ beakta att sökanden inte har infunnit sig för en personlig intervju, såvida inte han eller hon haft godtagbara skäl för att inte infinna sig.

Artikel 1314

Krav på den personliga intervjun

1. Personliga intervjuer ska normalt äga rum utan att familjemedlemmar är närvarande såvida inte den beslutande myndigheten finner det nödvändigt för en korrekt prövning att andra familjemedlemmar är närvarande.

2. En personlig intervju ska genomföras under förhållanden som garanterar tillbörlig sekretess.

3. Medlemsstaterna ska vidta lämpliga åtgärder för att se till att personliga intervjuer genomförs under sådana förhållanden att sökandena kan lägga fram skälen för sina ansökningar på ett heltäckande sätt. Medlemsstaterna ska därför

a) se till att intervjuaren är tillräckligt kompetent att om möjligt beakta de personliga och allmänna omständigheter som ligger bakom ansökan, inklusive sökandens kulturella ursprung, ? kön, ⎪eller utsatta ställning,, och

∫ny

b) om möjligt se till att den sökande på begäran intervjuas av en person av samma kön,

⎢2005/85/EG (anpassad)

?ny

bc) utse en n ? kunnig ⎪ tolk som kan garantera en fungerande kommunikation mellan sökanden och intervjuaren. Det är dock inte nödvändigt att kommunikationen äger rum på det språk som asylsökanden föredrar, om det finns något annat språk som han eller hon rimligen kan förväntas förstår och som han eller hon kan kommunicera ? väl på. Om möjligt ska medlemsstaterna på begäran från den sökande tillhandahålla en tolk av samma kön. ⎪

∫ny

d) se till att den som intervjuar en person som ansökt om internationellt skydd om innehållet i ansökan inte är uniformerad,

e) se till att intervjuer med underåriga sker på ett barntillvänt sätt.

⎢2005/85/EG

4. Medlemsstaterna får fastställa regler för tredje parts närvaro vid den personliga intervjun.

5. Denna artikel skall även tillämpas på det möte som avses i artikel 12.2 b.

∫ny

Artikel 15

Den personliga intervjuns innehåll

När den beslutande myndigheten genomför en personlig intervju om innehållet i en ansökan om internationellt skydd ska myndigheten se till att den sökande har lämpliga möjligheter att lägga fram underlag som behövs för att styrka ansökan om internationellt skydd i enlighet med artikel 4.1 och 4.2 i direktiv […/../EG] [skyddsdirektivet]. Medlemsstaterna ska därför se till att

a) frågor som ställs till den sökande är relevanta för bedömningen av huruvida han eller hon är i behov av internationellt skydd i enlighet med direktiv […/../EG] [skyddsdirektivet],

b) den sökande har lämpliga möjligheter att förklara sig angående sådant underlag som behövs för att styrka ansökan men som saknas och eventuella inkonsekvenser eller självmotsägelser i sina uttalanden.

⎢2005/85/EG

Artikel 14

Den ställning som protokollet från den personliga intervjun har i förfarandet

Medlemsstaterna skall sörja för att det förs ett skriftligt protokoll över alla personliga intervjuer vilket minst skall innehålla de väsentliga uppgifter för ansökan som lämnats av sökanden i enlighet med artikel 4.2 i direktiv 2004/83/EG.

Medlemsstaterna skall se till att sökandena i god tid får tillgång till protokollet från den personliga intervjun. Om tillgång beviljas först efter det att den beslutande myndigheten fattat beslut, skall medlemsstaterna se till att tillgång kan ges inom den tid som krävs för att förbereda och lämna in ett överklagande i rätt tid.

Medlemsstaterna får begära att sökanden godkänner innehållet i protokollet från den personliga intervjun.

Om en sökande vägrar godkänna innehållet i protokollet, skall skälen till denna vägran införas i sökandens akt.

Om en sökande vägrar godkänna innehållet i protokollet, skall detta inte hindra den beslutande myndigheten från att fatta beslut om asylansökan.

Denna artikel skall även tillämpas på det möte som avses i artikel 12.2 b.

∫ny

Artikel 16

Protokoll och rapport från den personliga intervjun

1. Medlemsstaterna ska se till att protokoll förs över alla personliga intervjuer.

2. Medlemsstaterna ska begära att sökanden godkänner innehållet i protokollet från den personliga intervjun. Medlemsstaterna ska därför ge den sökande möjlighet att kommentera eller förtydliga eventuella felöversättningar eller missuppfattningar i protokollet.

3. Om en sökande vägrar godkänna innehållet i protokollet, ska skälen till denna vägran införas i sökandens akt.

Om en sökande vägrar godkänna innehållet i protokollet, ska detta inte hindra den beslutande myndigheten från att fatta beslut om ansökan.

4. Utan hinder av punkt 1 och 2 får medlemsstaterna upprätta en skriftlig rapport från en personlig intervju som åtminstone ska innehålla de uppgifter från sökanden som är väsentliga för ansökan. I sådana fall ska medlemsstaterna se till att protokollet från den personliga intervjun bifogas till rapporten i en bilaga.

5. Medlemsstaterna ska se till att de sökande i god tid innan den beslutande myndigheten fattar sitt beslut får tillgång till protokollet, och i förekommande fall rapporten, från den personliga intervjun.

Artikel 17

Rättsmedicinska rapporter

1. Medlemsstaterna ska tillåta att sökande på begäran genomgår läkarundersökning för att styrka påståenden om tidigare förföljelse eller allvarlig skada. Medlemsstaterna ska därför ge sökanden en rimlig tidsfrist för att lämna in ett läkarintyg till den beslutande myndigheten.

2. Utan hinder av punkt 1 ska den beslutande myndigheten med den sökandes medgivande se till att läkarundersökning genomförs om det finns rimlig anledning att anta att den sökande lider av posttraumatisk stress.

3. Medlemsstaterna ska vidta nödvändiga åtgärder för att se till att opartiska och kvalificerade medicinska experter är tillgängliga för att utföra sådana läkarundersökningar som avses i punkt 2.

4. Medlemsstaterna ska anta ytterligare regler och vidta ytterligare åtgärder för att identifiera och dokumentera symptom på tortyr och andra former av fysiskt, sexuellt eller psykiskt våld som är relevanta för tillämpningen av denna artikel.

4. Medlemsstaterna ska se till att personer som intervjuar sökande i enlighet med det här direktivet får utbildning i hur man känner igen symptom på tortyr.

6. Resultaten av de läkarundersökningar som avses i punkt 1 och 2 ska vägas in i den beslutande myndighetens bedömning tillsammans med övriga inslag i ansökan. Särskild hänsyn ska tas till uppgifterna när man fastställer om den sökandes påståenden är trovärdiga och tillräckliga.

⎢2005/85/EG

? ny

Artikel 1518

Rätt till rättsligt bistånd och biträde

1. ? Den som söker internationellt skydd ska få möjlighet att ⎪ Medlemsstaterna skall ge asylsökande en faktisk möjlighet att på egen bekostnad rådgöra med en juridisk rådgivare eller annan enligt den nationella lagstiftningen godkänd eller tillåten rådgivare i frågor som rör asylansökan ? om internationellt skydd i alla stadier av förfarandet, även efter ett negativt besked ⎪.

2. Om den beslutande myndigheten har fattat ett beslut som går den sökande emot, ska Medlemsstaterna ska se till att kostnadsfritt rättsligt bistånd eller biträde beviljas på begäran, med förbehåll för bestämmelserna i punkt 3. ð Medlemsstaterna ska därför ï

ò ny

a) tillhandahålla kostnadsfritt rättsligt bistånd i förfaranden i enlighet med kapitel III. Detta ska åtminstone omfatta information till den sökande om förfarandet mot bakgrund av hans eller hennes särskilda situation och en förklaring av de rättsliga och faktiska omständigheter som har legat till grund för ett eventuellt avslag,

b) tillhandahålla kostnadsfritt rättsligt bistånd och biträde i förfaranden i enlighet med kapitel V. Detta ska åtminstone omfatta utarbetande av de nödvändiga inlagorna och deltagande i förhandlingarna i domstol i första instans på den sökandes vägnar.

⎢2005/85/EG (anpassad)

?ny

3. Medlemsstaterna får i sin nationella lagstiftning föreskriva att kostnadsfritt rättsligt bistånd och/eller biträde ska beviljas

a) endast för förfaranden vid en domstol i enlighet med kapitel V och inte till ytterligare överklagande eller omprövning som föreskrivs i nationell lagstiftning, inbegripet förnyad behandling av ett överklagande som följer på ett ytterligare överklagande eller en ytterligare omprövning, och/eller

b)a) endast för personer som saknar tillräckliga tillgångar, och/eller

c)b)endast till juridiska rådgivare eller andra rådgivare som genom nationell lagstiftning särskilt har utsetts att bistå och/eller företräda asylsökande, ? personer som söker internationellt skydd.⎪ och/eller

d) endast om det är sannolikt att överklagandet eller omprövningen godkänns.

Medlemsstaterna skall säkerställa att rättsligt bistånd och/eller biträde som beviljas enligt led d inte godtyckligt begränsas.

∫ny

Med avseende på de förfaranden som avses i kapitel V får medlemsstaterna välja att endast tillhandahålla kostnadsfritt rättsligt bistånd och/eller biträde till sökande om sådant bistånd krävs för att säkerställa en faktisk tillgång till rättslig prövning. Medlemsstaterna ska se till att rättsligt bistånd och/eller biträde som beviljas enligt denna punkt inte godtyckligt begränsas.

⎢2005/85/EG

? ny

44. Medlemsstaterna får fastställa närmare föreskrifter för hur en sådan begäran om rättsligt bistånd och/eller biträde ska lämnas in och handläggas.

∫ny

5. Medlemsstaterna får tillåta icke-statliga organisationer att lämna kostnadsfritt rättsligt bistånd och/eller biträde till personer som söker internationellt skydd i förfaranden som avses i kapitel III och/eller kapitel V.

⎢2005/85/EG (anpassad)

?ny

56. Medlemsstaterna får även

a) införa belopps- och/eller tidsgränser för tillhandahållandet av kostnadsfritt rättsligt bistånd och/eller biträde, förutsatt att dessa gränser inte innebär att tillgången till rättsligt bistånd och/eller biträde godtyckligt begränsas,

b) när det gäller avgifter och andra kostnader, föreskriva att behandlingen inte ska vara mer förmånlig än den behandling som de egna medborgarna vanligtvis får i frågor som gäller rättsligt bistånd.

67. Medlemsstaterna får begära att helt eller delvis få ersättning för beviljade utgifter om och när sökandens ekonomiska situation avsevärt har förbättrats eller om beslutet att bevilja sådana förmåner fattades på grundval av falska uppgifter från sökanden.

Artikel 1619

Räckvidden för rättsligt bistånd och biträde

1. Medlemsstaterna ska se till att en juridisk rådgivare eller en annan, enligt den nationella lagstiftningen godkänd eller tillåten, rådgivare som i enlighet med villkoren i nationell lagstiftning bistår eller företräder en ? person som sökt internationellt skydd ⎪ asylsökande har tillgång till sådan √ den ∏ information i sökandens akt som ? ligger eller kan komma att ligga till grund för beslutet. ⎪ kan komma att prövas av de myndigheter som avses i kapitel V, i den mån uppgifterna är relevanta för prövningen av ansökan.

Medlemsstaterna får göra undantag för sådana fall där offentliggörande av uppgifter eller källor skulle äventyra den nationella säkerheten, säkerheten för de organisationer eller den eller de personer som tillhandahöll uppgifterna eller säkerheten för den eller de personer som uppgifterna hänför sig till eller där utredningar i samband med medlemsstaternas behöriga myndigheters behandling av av √ ansökningar om ∏ asylansökningar ? internationellt skydd ⎪ eller medlemsstaternas internationella relationer skulle äventyras. I dessa fall ? ska medlemsstaterna ⎪

∫ny

a) bevilja åtminstone juridiska rådgivare eller andra rådgivare som genomgått säkerhetskontroll tillgång till uppgifterna eller källorna i fråga, i den mån uppgifterna är relevanta för prövningen av ansökan eller beslutet om att återkalla internationellt skydd.

⎢2005/85/EG (anpassad)

?ny

√b) bevilja ∏ de myndigheter som avses i kapitel V ges tillgång till de berörda uppgifterna eller källorna, utom när sådan tillgång är utesluten i fall som rör den nationella säkerheten.

2. Medlemsstaterna ska se till att den juridiska rådgivaren eller en annan rådgivare som bistår eller företräder en ? person som söker internationellt skydd ⎪ asylsökande har tillträde till områden med begränsat tillträde som förvarsenheter och transitzoner för att kunna rådgöra med denne.

Medlemsstaterna får endast begränsa möjligheterna att besöka asylsökande inom områden med begränsat tillträde, om denna begränsning enligt nationell lagstiftning är objektivt nödvändig av hänsyn till säkerheten, den allmänna ordningen eller den administrativa verksamheten på området eller för att sörja för en effektiv prövning av ansökan, och under förutsättning att den juridiska rådgivarens eller en annan rådgivares tillträde inte därigenom begränsas avsevärt eller omöjliggörs.

∫ny

3. Medlemsstaterna får tillåta att sökanden till den personliga intervjun tar med sig en juridisk rådgivare eller annan, enligt den nationella lagstiftningen godkänd, rådgivare.

⎢2005/85/EG

? ny

34. Medlemsstaterna får föreskriva regler för juridiska rådgivares eller andra rådgivares närvaro vid alla intervjuer under asylförfarandet, utan att det påverkar tillämpningen av denna artikel eller artikel 1721.1 b.

4. Medlemsstaterna får föreskriva att sökanden till den personliga intervjun tillåts ta med sig en juridisk rådgivare eller annan, enligt den nationella lagstiftningen godkänd, rådgivare.

Medlemsstaterna får begära att sökanden är närvarande vid den personliga intervjun även om han eller hon i enlighet med villkoren i nationell lagstiftning företräds av en juridisk rådgivare eller annan rådgivare och får kräva att sökanden personligen besvarar de frågor som ställs.

Frånvaron av juridisk rådgivare eller annan rådgivare ska inte hindra den behöriga myndigheten från att genomföra den personliga intervjun med sökanden, ? utan att det påverkar tillämpningen av artikel 21.1 b ⎪.

∫ny

Artikel 20

Sökande med särskilda behov:

1. Medlemsstaterna ska vidta lämpliga åtgärder för att se till att sökande med särskilda behov får tillfälle att så fullständigt som möjligt lägga fram de omständigheter som stödjer ansökan och styrka dessa med all tillgänglig bevisning. Vid behov ska den sökande beviljas extra tid för att kunna lämna in underlag eller vidta andra nödvändiga åtgärder i förfarandet.

2. Om den beslutande myndigheten tror att en sökande utsatts för tortyr, våldtäkt eller andra andra allvarliga former av sådant psykiskt, fysiskt eller sexuellt våld som avses i artikel 21 i direktiv […/../EG] [om miniminormer för mottagande av asylsökande i medlemsstaterna (direktivet om mottagningsvillkoren)] ska den sökande beviljas tillräcklig tid och relevant stöd för att förebereda sig för en personlig intervju om innehållet i ansökan.

3. Artiklarna 27.6 och 27.7 ska inte tillämpas på de sökande som avses i punkt 2.

⎢2005/85/EG (anpassad)

?ny

Artikel 1721

Garantier för ensamkommande barn

1. När det gäller alla förfaranden som fastställs i detta direktiv ska medlemsstaterna, utan att det påverkar tillämpningen av artiklarna 12 och 14 13, ? 14 ⎪ och 15,

a) snarast möjligt vidta åtgärder för att säkerställa att en företrädare företräder och/eller biträder det ensamkommande barnet i samband med ? inlämnandet och ⎪ prövningen av ansökan. ?Företrädaren ska vara oberoende och ha relevanta kunskaper om barns rättigheter och behov. ⎪ Denna företrädare kan också vara den företrädare som avses i artikel 19 i direktiv 2003/9/EG av den 27 januari 2003 om miniminormer för mottagande av asylsökande i medlemsstaterna [19] , direktiv […/…/EG] [direktivet om mottagningsvillkoren],

b) se till att företrädaren ges tillfälle att informera det ensamkommande barnet om innebörden och de tänkbara konsekvenserna av den personliga intervjun och, i förekommande fall, om hur han eller hon kan förbereda sig inför den personliga intervjun. Medlemsstaterna ska ge ? se till att ⎪ √ en ∏ företrädaren ? och/eller juridisk rådgivare eller annan rådgivare som godkänns som sådan enligt nationell lag ⎪ möjlighet att närvarar vid denna intervju och ? har möjlighet ⎪ att ställa frågor och lämna synpunkter, inom en av intervjuaren fastställd ram

Medlemsstaterna får kräva att det ensamkommande barnet ska närvara vid den personliga intervjun, även om företrädaren är närvarande.

2. Medlemsstaterna får avstå från att utse någon företrädare om det ensamkommande barnet

a) med största sannolikhet kommer att uppnå myndighetsålder innan ett beslut fattas i första instans, eller

b) kostnadsfritt kan använda sig av en juridisk rådgivare eller en annan rådgivare som godkänns som sådan enligt nationell lagstiftning för att fullgöra de ovannämnda uppgifter som tillkommer företrädaren, eller

c)b) är gift eller har varit gift.

3. Medlemsstaterna får i enlighet med de lagar och andra författningar som gäller den 1 december 2005 även avstå från att utse en företrädare om det ensamkommande barnet är 16 år eller äldre, förutsatt att han eller hon kan fullfölja sin ansökan utan en företrädare.

43. Medlemsstaterna ska se till att

a) Om ett ensamkommande barn intervjuas om sin asylansökan ? ansökan om internationellt skydd ⎪ i enlighet med artiklarna 12, 13 and 14,13, 14 och 15, ska denna intervju utföras av en person som har nödvändiga kunskaper om underårigas särskilda behov.

b) Den beslutande myndighetens beslut om en asylansökan från ett ensamkommande barn ska förberedas av en tjänsteman med nödvändiga kunskaper om underårigas särskilda behov.

∫ny

4. Ensamkommande barn ska på de villkor som anges i artikel 18 beviljas kostnadsfritt rättsligt bistånd i alla förfaranden enligt det här direktivet.

⎢2005/85/EG

? ny

5. Medlemsstaterna får använda sig av läkarundersökningar för att fastställa åldern på ensamkommande barn i samband med prövningen av en asylansökan ? ansökan om internationellt skydd ⎪ ? i de fall där medlemsstaterna efter sökandens allmänna uttalanden eller annan relevant bevisning fortfarande tvivlar på den sökandes ålder ⎪ .

∫ny

Alla läkarundersökningar ska ske med full respekt för den personliga värdigheten och mindre invasiva undersökningar bör föredras.

⎢2005/85/EG

? ny

Vid läkarundersökning ska medlemsstaterna se till att

a) ensamkommande barn före prövningen av asylansökan ? ansökan om internationellt skydd ⎪ informeras om att en åldersbestämning genom en läkarundersökning kan komma att göras och att denna information ges på ett språk de rimligen kan förväntas förstår. Denna information ska innehålla upplysningar om undersökningsmetoden och eventuella konsekvenser som resultatet av läkarundersökningen kan få för prövningen av asylansökan ? ansökan om internationellt skydd ⎪ och också om konsekvenserna av en vägran från det ensamkommande barnet att genomgå en läkarundersökning,

b) ensamkommande barn och/eller deras företrädare ger sitt samtycke till att en undersökning görs för att fastställa de berörda underårigas ålder, och

c) ett beslut om avslag på en asylansökan ? ansökan om internationellt skydd ⎪ från ett ensamkommande barn som har vägrat att undergå en sådan läkarundersökning inte baserar sig enbart på denna vägran.

Det faktum att ett ensamkommande barn har vägrat att genomgå läkarundersökningen ska inte vara ett hinder för den beslutande myndigheten att fatta beslut om asyl ansökan ? om internationellt skydd ⎪.

∫ny

6. Artikel 27.6 och 27.7, artikel 29.2 c, artikel 32 och artikel 37 ska inte vara tillämpliga på ensamkommande barn.

ê 2005/85/EG (anpassad)

ð ny

67. Barnets bästa ska komma i första hand när medlemsstaterna genomför bestämmelserna i denna artikel.

Artikel 1822

Kvarhållande

1. Medlemsstaterna får inte hålla en person i förvar endast av det skälet att han eller hon ð ansökt om internationellt skydd ï är asylsökande. ð Skäl och villkor för kvarhållandet samt garantier för kvarhållna personer som sökt internationellt skydd ska utformas i enlighet med direktiv […/../EG] [direktivet om mottagningsvillkor]. ï

2. I de fall en asylsökande ? person som ansökt om internationellt skydd ⎪ hålls i förvar ska medlemsstaterna säkerställa att det finns en möjlighet till påskyndad rättslig prövning ? i enlighet med direktiv […/…/EG] [direktivet om mottagningsvillkor] ⎪.

Artikel 1923

Förfarande när ansökan återkallas

1. I den mån som medlemsstaterna i sin nationella lagstiftning föreskriver en möjlighet att uttryckligen återkalla ansökan skall de se till att den beslutande myndigheten fattar beslut om att antingen avbryta prövningen eller att avslå ansökan om en asylsökande uttryckligen återkallar asylansökan ? ansökan om internationellt skydd ⎪.

2. Medlemsstaterna får också bestämma att den beslutande myndigheten ska ha rätt att avbryta prövningen utan att fatta beslut. I så fall ska medlemsstaterna se till att den beslutande myndigheten inför en tjänsteanteckning i sökandens akt.

Artikel 2024

Förfarande om den sökande implicit återkallar eller avstår från sin ansökan

1. Om det finns skälig grund att anta att en asylsökande ? person som ansökt om internationellt skydd ⎪ implicit har återkallat eller avstått från sin asylansökan ? ansökan om internationellt skydd ⎪, ska medlemsstaterna se till att den beslutande myndigheten fattar beslut om att antingen avbryta prövningen eller avslå ansökan på grundval av att sökanden inte har visat sig ha rätt till flyktingstatus enligt direktiv 2004/83/EG.

Medlemsstaterna får förutsätta att sökanden implicit har återkallat eller avstått från sin asylansökan ? ansökan om internationellt skydd ⎪ i synnerhet om det har kunnat fastställas att

a)a) sökanden har underlåtit att besvara en begäran om att lämna information av betydelse för ansökan i enlighet med artikel 4 i direktiv 2004/83/EG […/…/EG] [skyddsdirektivet] eller har underlåtit att infinna sig till en personlig intervju enligt artiklarna 12,13, 1314, 15 och 1416, om inte sökanden inom rimlig tid kan visa att hans eller hennes underlåtenhet beror på omständigheter som han eller hon inte rådde över.

bb) sökanden har avvikit eller utan tillstånd lämnat den plats där han eller hon bodde eller hölls i förvar utan att inom skälig tid kontakta den behöriga myndigheten, eller sökanden har underlåtit att inom skälig tid fullgöra sin anmälningsskyldighet eller annan skyldighet att meddela sig..

För att genomföra dessa bestämmelser får medlemsstaterna fastställa tidsfrister eller riktlinjer.

2. Medlemsstaterna ska se till att en sökande som efter ett beslut om att avbryta prövningen enligt punkt 1 i denna artikel åter anmäler sig hos den behöriga myndigheten har möjlighet att begära att asylärendet tas upp på nytt såvida inte ansökan prövas i enlighet med artiklarna 32 och 34.

Medlemsstaterna får besluta om en tidsfrist efter vilken sökandens ärende inte längre kan tas upp på nytt.

Medlemsstaterna ska se till att en sådan person inte avlägsnas i strid med principen om non-refoulement.

Medlemsstaterna får föreskriva att den beslutande myndigheten ska kunna återuppta prövningen i det skede där prövningen av ansökan avbröts.

∫ny

3. Bestämmelserna i denna artikel ska inte påverka tillämpningen av förordning (EG) nr …/…. [Dublinförordningen].

⎢2005/85/EG

? ny

Artikel 2125

UNHCR:s roll

1. Medlemsstaterna ska ge Förenta nationernas flyktingkommissariat (UNHCR) möjlighet att

a) ta kontakt med ? personer som söker internationellt skydd ⎪ asylsökande, även de som hålls i förvar eller i transitzoner på flygplatser eller i hamnar,

b) få tillgång till information om enskilda asylansökningar ? ansökningar om internationellt skydd ⎪, om förfarandets gång och om vilka beslut som har fattats, under förutsättning att den asylsökande samtycker till detta,

c) vid utövandet av sin tillsyn enligt artikel 35 i Genèvekonventionen lägga fram synpunkter till vilken behörig myndighet som helst i fråga om enskilda asylansökningar ? ansökningar om internationellt skydd ⎪ i alla skeden av förfarandet.

2. Punkt 1 ska även vara tillämplig på organisationer som för flyktingkommissariatets räkning verkar i den berör