Förslag till RÅDETS BESLUT om bemyndigande för medlemsstaterna att i Europeiska unionens intresse ratificera Internationella arbetsorganisationens konvention från 1990 om säkerhet vid användning av kemiska produkter i arbetslivet (konvention nr 170) /* COM/2012/0677 final - 2012/0320 (NLE) */





MOTIVERING 1. BAKGRUND TILL FÖRSLAGET Detta förslag kommer att göra det möjligt för medlemsstaterna att rättsenligt ratificera Internationella arbetsorganisationens (ILO) konvention nr 170 från 1990 om säkerhet vid användning av kemiska produkter i arbetslivet, nedan kallad kemikaliekonvention nr 170 eller konventionen. Kemikaliekonvention nr 170 antogs av Internationella arbetskonferensen vid dess 77:e möte den 25 juni 1990 och trädde i kraft den 4 november 1993. Syftet med konventionen är att förebygga och minska förekomsten av sjukdomar och skador i arbetslivet som orsakas av kemiska produkter och konventionen ska också förbättra skyddet för allmänheten och miljön. I juni 2012 hade kemikaliekonvention nr 170 ratificerats av 17 stater som är parter i Internationella arbetsorganisationen (ILO). Den tillhör de ILO-konventioner som organisationen har klassificerat som aktuella och som därför aktivt främjas. Europeiska unionen (EU) har åtagit sig att främja agendan för rimliga arbetsförhållanden, både internt och i sina yttre förbindelser. Arbetsnormer är en central del i begreppet rimliga arbetsförhållanden. Att medlemsstaterna ratificerar ILO-konventioner sänder därmed en viktig signal om samstämmigheten i unionens politik för att förbättra arbetsnormerna i hela världen. Det är därför nödvändigt att alla rättsliga hinder avlägsnas på EU-nivå för att medlemsstaterna ska kunna ratificera dessa konventioner, vilkas innehåll inte ger anledning till oro med hänsyn till unionens gällande regelverk. Bestämmelserna i kemikaliekonvention nr 170 omfattar följande: Införande av utvärdering av kemikalier, arbetsgivares mottagande av uppgifter från leverantörerna, tillhandahållande av information till arbetstagarna, behovet av lämpliga förebyggande åtgärder och inrättandet av skyddsprogram för arbetstagarna. Del I i konventionen innehåller bestämmelser om tillämpningsområde och definitioner, i del II anges allmänna principer, del III avser klassificering och tillhörande åtgärder, delarna IV och V gäller arbetsgivarnas och arbetstagarnas skyldigheter, medan del VI innehåller bestämmelser om arbetstagarnas rättigheter, bland annat arbetstagarnas rätt att avlägsna sig från en farlig situation och samtidigt vara skyddade mot otillbörliga konsekvenser när de utövar sina rättigheter. Del VII avser underrättelseskyldighet vid export till importerande ILO-medlemsstater. I EU är kemikaliesäkerhet en viktig fråga inom social-, miljö- och inre marknadspolitiken och regleras av en samling rättsakter i unionslagstiftningen, däribland följande: – Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1272/2008 om klassificering, märkning och förpackning av ämnen och blandningar, ändring och upphävande av direktiven 67/548/EEG och 1999/45/EG samt ändring av förordning (EG) nr 1907/2006[1]. – Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1907/2006 av den 18 december 2006 om registrering, utvärdering, godkännande och begränsning av kemikalier (Reach), inrättande av en europeisk kemikaliemyndighet, ändring av direktiv 1999/45/EG och upphävande av rådets förordning (EEG) nr 793/93 och kommissionens förordning (EG) nr 1488/94 samt rådets direktiv 76/769/EEG och kommissionens direktiv 91/155/EEG, 93/67/EEG, 93/105/EG och 2000/21/EG[2]. – Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/37/EG av den 29 april 2004 om skydd för arbetstagare mot risker vid exponering för carcinogener eller mutagena ämnen i arbetet (sjätte särdirektivet enligt artikel 16.1 i rådets direktiv 89/391/EEG)[3]. – Rådets direktiv 98/24/EG av den 7 april 1998 om skydd av arbetstagares hälsa och säkerhet mot risker som har samband med kemiska agenser i arbetet (fjortonde särdirektivet enligt artikel 16.1 i direktiv 89/391/EEG)[4]. 2. RESULTAT AV SAMRÅD MED BERÖRDA PARTER OCH KONSEKVENSBEDÖMNINGAR Ej tillämpligt. 3. FÖRSLAGETS RÄTTSLIGA ASPEKTER Enligt de bestämmelser om externa befogenheter som har utformats av Europeiska unionens domstol[5], i synnerhet vad gäller ingående och ratificering av kemikaliekonvention nr 170[6], kan inte medlemsstaterna själva besluta om ratificering av konventionen utan föregående bemyndigande av rådet, eftersom delar av konventionen omfattas av unionens behörighet. Samtidigt kan inte Europeiska unionen som sådan ratificera en ILO-konvention, eftersom endast stater kan vara parter i konventionen. Om ämnet för ett avtal till en del omfattas av unionens behörighet och till en del av medlemsstaternas behörighet måste därför unionens institutioner och medlemsstaterna vidta de åtgärder som är nödvändiga för att på bästa sätt säkerställa samarbete vid ratificeringen av konventionen och vid uppfyllandet av de förpliktelser som följer av denna konvention[7] När det gäller tre ILO-konventioner som antagits under det senaste årtiondet och som till en del omfattas av unionens behörighet, har rådet därför bemyndigat medlemsstaterna att i unionens intresse ratificera de delar som omfattas av unionens behörighet[8]. Vad beträffar kemikaliekonvention nr 170 fastslog domstolen redan 1993 att regleringsnivån avseende klassificering, förpackning och märkning av farliga ämnen och preparat var så hög att medlemsstaterna inte längre kunde agera självständigt inom utrikespolitiken i detta avseende[9]. Sedan dess har unionens regelverk på detta område vidareutvecklats och befästs. Området regleras främst genom förordning (EG) nr 1272/2008 om klassificering, märkning och förpackning av ämnen och blandningar, nedan kallad förordningen. Genom förordningen genomförs på unionsnivå det globalt harmoniserade systemet för klassificering och märkning av kemikalier (GHS) som utarbetats av Förenta nationerna. Unionslagstiftningen, som grundar sig på artikel 114 i EUF-fördraget, är betydligt mer detaljerad än de allmänna principerna i kemikaliekonvention nr 170. De allmänna principer som stadgas i konventionen står inte i motsats till förordningen. Det följer av artikel 19.8 i ILO:s stadgar att konventionen innehåller miniminormer, som innebär att det vid genomförandet på nationell nivå kan föreskrivas högre normer än enligt konventionen. Vad beträffar synsättet i bestämmelserna om arbetstagarnas hälsa och säkerhet finns det ingen motsättning mellan konventionen och minimikraven i unionens regelverk på detta område. Detta innebär att unionens åtgärder kan vara strängare än ILO:s normer eller omvänt[10]. Syftet med detta förslag är därför att bemyndiga medlemsstaterna att i unionens intresse ratificera de delar av kemikaliekonvention nr 170 som omfattas av unionens behörighet. Förslaget grundar sig på artikel 218.6 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget), som analogt är tillämplig, jämförd med artikel 114 i EUF-fördraget, som utgör den rättsliga grunden för unionens lagstiftning om tillnärmning av lagarna på området för klassificering, märkning och förpackning av ämnen och blandningar. 2012/0320 (NLE) Förslag till RÅDETS BESLUT om bemyndigande för medlemsstaterna att i Europeiska unionens intresse ratificera Internationella arbetsorganisationens konvention från 1990 om säkerhet vid användning av kemiska produkter i arbetslivet (konvention nr 170) EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA BESLUT med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 114 jämförd med artikel 218.6 a v och artikel 218.8 första stycket, med beaktande av Europeiska kommissionens förslag, med beaktande av Europaparlamentets godkännande[11], och av följande skäl: (1) Europaparlamentet, rådet och kommissionen främjar ratificeringen av internationella arbetskonventioner som Internationella arbetsorganisationen klassificerat som aktuella som ett led i Europeiska unionens ansträngningar för att främja rimliga arbetsförhållanden för alla i och utanför unionen, och där skydd och förbättring av arbetstagarnas hälsa och säkerhet är en viktig aspekt. (2) Bestämmelserna i del III i Internationella arbetsorganisationens (ILO) konvention nr 170 från 1990 om säkerhet vid användning av kemiska produkter i arbetslivet, nedan kallad konventionen, omfattas till stor del av unionens regelverk om tillnärmning av lagar och andra författningar om klassificering, förpackning och märkning, som har utvecklats sedan 1967 och ytterligare befästs[12]. (3) Följaktligen omfattas delar av konventionen av unionens behörighet och medlemsstaterna kan inte göra åtaganden utanför ramarna för unionens institutioner vad beträffar dessa delar[13]. (4) Europeiska Unionen kan inte ratificera konventionen, eftersom endast stater kan vara parter i den. (5) I denna situation måste medlemsstaterna och unionens institutioner samarbeta i fråga om ratificeringen av konventionen. (6) Rådet ska därför bemyndiga de medlemsstater som är bundna av unionsrätten om tillnärmning av lagar och andra författningar om klassificering, förpackning och märkning att ratificera konventionen i Europeiska unionens intresse. HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. Artikel 1 Medlemsstaterna bemyndigas härmed att, vad avser de delar som faller under den behörighet som tilldelats unionen i fördragen, ratificera Internationella arbetsorganisationens konvention från 1990 om säkerhet vid användning av kemiska produkter i arbetslivet (konvention nr 170). Artikel 2 Detta beslut riktar sig till medlemsstaterna. Utfärdat i Bryssel den På rådets vägnar Ordförande [1] EUT L 353, 31.12.2008, s. 1. [2] EUT L 396, 30.12.2006, s. 1. [3] EUT L 158, 30.4.2004, s. 50. [4] EGT L 131, 5.5.1998, s. 11, [5] EU-domstolens dom av den 31 mars 1971 i mål 22/70, AETR, REG 1971, s. 263. Se även artikel 3.2 i EUF-fördraget, där dessa principer kodifieras. [6] EU-domstolens yttrande 2/91 av den 19 mars 1993, REG 1993, s. I-1061. [7] EU-domstolens yttrande 2/91 (ibid), punkterna 36, 37 och 38. [8] Under det senaste årtiondet har det antagits tre rådsbeslut som bemyndigar medlemsstaterna att ratificera ILO-konventioner: Rådets beslut av den 7 juni 2007 om bemyndigande för medlemsstaterna att i Europeiska gemenskapens intresse ratificera Internationella arbetsorganisationens konvention från 2006 om arbete till sjöss, EUT L 161, 22.6.2007, s. 63, rådets beslut av den 14 april 2005 om bemyndigande för medlemsstaterna att i Europeiska gemenskapens intresse ratificera Internationella arbetsorganisationens konvention nr 185 om identitetshandlingar för sjömän, EUT L 136, 30.5.2005, s. 1, och rådets beslut av den 7 juni 2010 om bemyndigande för medlemsstaterna att i Europeiska unionens intresse ratificera ILO:s konvention om arbete i fiskenäringen från 2007 (konvention nr 188), EUT L 145, 11.6.2010, s. 12. [9] EU-domstolens yttrande 2/91, punkterna 25 och 26. [10] EU-domstolens yttrande 2/91, punkt 18. [11] EUT C…, , s…. [12] Förordning (EG) nr 1272/2008 om klassificering, märkning och förpackning av ämnen och blandningar, ändring och upphävande av direktiven 67/548/EEG och 1999/45/EG samt ändring av förordning (EG) nr 1907/2006, EUT L 353, 31.12.2008, s. 1. [13] EU-domstolens yttrande 2/91 av den 19 mars 1993, REG 1993, s. I-1061, punkt 26.