Förslag till RÅDETS BESLUT om den ståndpunkt som på Europeiska unionens vägnar ska intas i det associeringsråd som inrättats genom avtalet om upprättande av en associering mellan Europeiska ekonomiska gemenskapen och Turkiet vad gäller bestämmelserna om samordning av de sociala trygghetssystemen /* COM/2012/0152 final - 2012/0076 (NLE) */





MOTIVERING 1. BAKGRUND TILL FÖRSLAGET Motiv och syfte Enligt artikel 12 i avtalet om upprättande av en associering mellan Europeiska ekonomiska gemenskapen och Turkiet[1] (nedan kallat Ankaraavtalet) och artikel 36 i tilläggsprotokollet till Ankaraavtalet[2] (nedan kallat tilläggsprotokollet) ska den fria rörlighen för arbetstagare mellan Europeiska unionen och Turkiet genomföras etappvis. I artikel 9 i Ankaraavtalet fastställs att all diskriminering på grund av medborgarskap ska vara förbjuden inom avtalets tillämpningsområde. I artikel 39 i tilläggsprotokollet fastställs att associeringsrådet ska anta bestämmelser om social trygghet för turkiska arbetstagare som flyttar från en medlemsstat till en annan samt för deras familjemedlemmar som är bosatta i unionen. I samma artikel fastställs också de principer om samordning som bestämmelserna bör genomföra. Som ett första steg mot genomförandet av dessa principer om samordning av de sociala trygghetssystemen i Ankaraavtalet och dess tilläggsprotokoll, antog associeringsrådet den 19 september 1980 beslut nr 3/80 om tillämpningen av Europeiska gemenskapens medlemsstaters system för sociala trygghet på turkiska arbetstagare och deras familjemedlemmar (nedan kallat beslut nr 3/80)[3]. Det andra steget, dvs. antagandet av en förordning för att genomföra bestämmelserna i beslut nr 3/80, togs aldrig[4]. Samtidigt har domstolen fastställt att artikel 3.1 i beslut nr 3/80, om principen om icke-diskriminering, och artikel 6 i det här beslutet, om undantag från krav på bosättning när det gäller förmåner som ska utbetalas enligt beslutet, har direkt verkan och kan åberopas inför nationella domstolar[5]. För att garantera rättslig säkerhet och ge full verkan åt principerna om samordning av de sociala trygghetssystemen i Ankaraavtalet och dess tilläggsprotokoll måste associeringsrådet anta ett nytt beslut, för att ersätta beslut nr 3/80. Kommissionens tidigare förslag att genomföra beslut nr 3/80 kommer att dras tillbaka eftersom det är meningen att associeringsrådets nya beslut ska genomföra skyldigheterna i avtalet och dess protokoll i ett enda steg. Allmän bakgrund Bestämmelserna i Ankaraavtalet och tilläggsprotokollet om arbetstagarnas fria rörlighet och de bestämmelser som antagits för att genomföra dem, i synnerhet associeringsrådets beslut nr 1/80, bör åtföljas av lämpliga bestämmelser om samordning av de sociala trygghetssystemen. Artikel 39 i tilläggsprotokollet innehåller dessutom uttryckliga bestämmelser om samordning av de sociala trygghetssystemen, som ska genomföras. I detta avseende krävs ett beslut av associeringsrådet. En rad andra associeringsavtal med tredjeländer innehåller också bestämmelser om samordning av de sociala trygghetssystemen. Detta förslag ingår i en serie förslag med liknande innehåll som avser avtalen med Albanien, Montenegro och San Marino. En första serie med liknande förslag som avser Algeriet, Marocko, Tunisien, Kroatien, f.d. jugoslaviska republiken Makedonien och Israel antogs av rådet i oktober 2010[6]. För att fastställa den ståndpunkt som ska intas på unionens vägnar i associeringsrådet krävs ett beslut av rådet. Gällande bestämmelser På EU-nivå samordnas medlemsstaternas sociala trygghetssystem genom förordning (EG) nr 883/2004[7] och dess tillämpningsförordning (EG) nr 987/2009[8]. Genom rådets förordning (EU) nr 1231/2010[9] har bestämmelserna i förordning (EG) nr 883/2004 och förordning (EG) nr 987/2009 utvidgats till att gälla de medborgare i tredjeländer som enbart på grund av sitt medborgarskap inte redan omfattas av dessa bestämmelser. Av den förordningen följer redan att principen om sammanläggning av försäkringsperioder som fullgjorts av turkiska arbetstagare i olika medlemsstater ska tillämpas beträffande rätten till vissa förmåner enligt artikel 39.2 i tilläggsprotokollet till avtalet med Turkiet. Förenlighet med Europeiska unionens politik och mål på andra områden Turkiet har varit associerat till den europeiska integrationen sedan 1963 då Ankaraavtalet om associering undertecknades. Avtalet kompletterades 1970 med ett tilläggsprotokoll. Arbetstagarnas fria rörlighet mellan Turkiet och EU är ett mål i dessa avtal, ett mål som ska uppnås gradvis. Till följd av dessa bestämmelser, som fastställer ett program, innehåller artikel 39 i tilläggsprotokollet bestämmelser om samordning av de sociala trygghetssystemen. Om dessa bestämmelser tillämpas fullt ut kommer det att stärka de särskilda förbindelserna med Turkiet, i enlighet med artikel 8 i EU-fördraget. Samtidigt kommer det att ge Turkiet möjlighet att anpassa sin politik när det gäller samordning av de sociala trygghetssystemen med EU i samband med förberedelserna för en framtida anslutning till EU. 2. RESULTAT AV SAMRÅD MED BERÖRDA PARTER OCH KONSEKVENSBEDÖMNINGAR Samråd med berörda parter Detta förslag om samordning mellan medlemsstaternas och Turkiet sociala trygghetssystem kommer att ersätta beslut nr 3/80. Förslaget har utformats i det närmaste exakt som paketet med de sex utkasten till beslut av associeringsrådet respektive beslut av stabiliserings- och associeringsrådet när det gäller Algeriet, Marocko, Tunisien, Kroatien, f.d. jugoslaviska republiken Makedonien och Israel, för vilka Europeiska unionens ståndpunkt antogs av rådet i oktober 2010. Närmare förhandlingar om innehållet i dessa beslut fördes i rådet under 2010. Förhandlingarna föregicks av intensiva diskussioner med alla medlemsstater i administrativa kommissionen för samordning av de sociala trygghetssystemen. Extern experthjälp Någon extern experthjälp har inte behövts. Konsekvensbedömning Artikel 39 i tilläggsprotokollet till avtalet med Turkiet innehåller bestämmelser om samordning mellan medlemsstaternas och Turkiets sociala trygghetssystem. En rad andra avtal med tredjeländer innehåller också bestämmelser om samordning av de sociala trygghetssystemen. I alla avtalen föreskrivs att ett beslut ska fattas av det organ som inrättats genom dessa avtal för att principerna om samordning enligt artikel 39 ska få verkan. Syftet med bestämmelserna om social trygghet i sådana avtal är att ge arbetstagare från associerade länder rätt till vissa socialförsäkringsförmåner enligt den eller de medlemsstaters lagstiftning som de omfattas eller har omfattats av. Bestämmelsen är ömsesidig och gäller även medborgare i EU-medlemsstaterna som arbetar i det associerade landet. Eftersom alla bestämmelserna i förslagen i det föreliggande paketet med förslag för de fyra associerade länderna (Albanien, Montenegro, San Marino och Turkiet) är nästan identiska – och även i det närmaste identiska med det första paketet med sex beslut avseende Algeriet, Marocko, Tunisien, Kroatien, f.d. jugoslaviska republiken Makedonien och Israel som antogs av rådet under 2010 – kommer detta att underlätta tillämpningen av bestämmelserna för medlemsstaternas socialförsäkringsinstitutioner. Förslagen kan få vissa budgetkonsekvenser för de nationella socialförsäkringsinstitutionerna, eftersom de t.ex. måste utge de förmåner som avses i artikel 39 i tilläggsprotokollet. Den artikeln avser dock enbart personer som gör eller har gjort inbetalningar till det sociala trygghetssystemet i det berörda landet enligt nationell lagstiftning. I detta skede kan det emellertid vara svårt att göra en exakt bedömning av förslagens konsekvenser för de nationella sociala trygghetssystemen. 3. FÖRSLAGETS RÄTTSLIGA ASPEKTER Sammanfattning av den föreslagna åtgärden Detta förslag består av ett rådsbeslut om den ståndpunkt som ska intas på unionens vägnar i det associeringsråd som inrättats genom avtalet med Turkiet samt, i bilagan, ett utkast till beslut av associeringsrådet som rör social trygghet. Det föreslagna beslutet av associeringsrådet uppfyller kravet på ett sådant beslut enligt artikel 39 i tilläggsprotokollet för att säkerställa tillämpningen av principerna för social trygghet enligt den artikeln. Beslutet innehåller dessutom tillämpningsbestämmelser för de bestämmelser i artikel 39 i tilläggsprotokollet till avtalet med Turkiet som inte redan omfattas av förordning (EU) nr1 231/2010. Dessutom finns det, liksom i beslut nr 3/80, särskilda bestämmelser för att genomföra artikel 9 i avtalet på området samordning av de sociala trygghetssystemen. Det föreslagna beslutet av associeringsrådet innebär också att bestämmelserna om export av förmåner och beviljande av familjeförmåner genom principen om ömsesidighet även gäller EU-arbetstagare som är lagligen anställda i Turkiet och deras familjemedlemmar som är lagligen bosatta i Turkiet. Eftersom associeringsrådets beslut i detta avseende skulle gå utöver vad som anges i artikel 39 i tilläggsprotokollet är utkastet till associeringsrådets beslut också baserat på artikel 22.3 i Ankaraavtalet. Rättslig grund Rådets beslut om den ståndpunkt som ska intas i associeringsrådet bör baseras på artikel 218.9 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt jämförd med artikel 48 i samma fördrag. Ankaraavtalet och tilläggsprotokollet skapar ett rättsläge som måste skiljas från det rättsläge som fastställs i andra relevanta associeringsavtal med bestämmelser om social trygghet, eftersom Ankaraavtalet och tilläggsprotokollet – till skillnad från dessa andra avtal – uttryckligen anger att fri rörlighet för arbetstagare är ett mål som ska uppnås gradvis. Begreppet arbetstagarnas fria rörlighet ska förstås på samma sätt som i de relevanta EU-bestämmelserna (jfr artikel 12 i Ankaraavtalet). Målet om arbetstagarnas fria rörlighet mellan Turkiet och EU har mycket riktigt inte alls uppnåtts och det är därför inte möjligt att beskriva det aktuella rättsläget som en utvidgning av den inre marknaden när det gäller fri rörlighet för personer (som är fallet när det gäller EES och Schweiz). Med tanke på de olika perspektiv som anläggs i associeringsavtalet och tilläggsprotokollet, och som går ut på att i så stor utsträckning som möjligt låta de principer som fastställs i EU:s bestämmelser om fri rörlighet för arbetstagare också gälla för turkiska medborgare[10], bör tillämpningen av bestämmelserna om social trygghet, som utgör en nödvändig följd av arbetskraftens rörlighet, på samma sätt ha sin rättsliga grund i artikel 48 i EU-fördraget. Subsidiaritetsprincipen Tilläggsprotokollet innehåller de principer för samordning av de sociala trygghetssystemen som måste tillämpas på samma sätt av alla medlemsstater. Tillämpningen av principerna bör därför omfattas av enhetliga villkor, som bättre kan uppnås på unionsnivå. Proportionalitetsprincipen Förslaget är förenligt med proportionalitetsprincipen av följande skäl: Medlemsstaterna är ensamma behöriga när det gäller att utforma, organisera och finansiera sina nationella sociala trygghetssystem. Förslaget organiserar bara samordningen av de sociala trygghetssystemen i medlemsstaterna och Turkiet för medborgarna i dessa länder. Förslaget påverkar heller inte rättigheterna och skyldigheterna enligt bilaterala konventioner om social trygghet som slutits mellan enskilda medlemsstater och Turkiet, när bestämmelserna i sådana konventioner innebär mer gynnsam behandling av de berörda personerna. Förslaget innebär en minimal finansiell och administrativ belastning för de nationella myndigheterna, eftersom det ingår i en serie förslag som ska säkerställa en enhetlig tillämpning av bestämmelserna om social trygghet i associeringsavtalen med tredjeländer. Val av regleringsform Föreslagen regleringsform: Rådets beslut (åtföljt av ett utkast till beslut av associeringsrådet). Övriga regleringsformer skulle vara olämpliga av följande skäl: Det finns inget alternativ till den föreslagna åtgärden. Enligt artikel 39 i tilläggsprotokollet till avtalet krävs beslut av respektive associeringsråd. Enligt artikel 218.9 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt ska rådet fatta beslut för att bestämma vilka ståndpunkter som på unionens vägnar ska intas i ett organ som inrättats genom ett avtal, om detta organ ska fatta beslut med rättslig verkan. 4. BUDGETKONSEKVENSER Förslaget påverkar inte unionens budget. 5. ÖVRIGT Förenklingar Förslaget kommer att leda till att de administrativa förfarandena förenklas både för nationella myndigheter och privata aktörer. Närmare redogörelse för förslaget A. Rådets beslut om den ståndpunkt som på Europeiska unionens vägnar ska intas i det associeringsråd som inrättats genom associeringsavtalet med Turkiet vad gäller bestämmelserna om samordning av de sociala trygghetssystemen Artikel 1 I artikel 1 föreskrivs antagandet av EU:s ståndpunkt i associeringsrådet EU–Turkiet. B. Bilaga med utkast till beslut av associeringsrådet om bestämmelser om samordning av de sociala trygghetssystemen enligt avtalet Del I: Allmänna bestämmelser Artikel 1 I denna artikel definieras termerna avtalet, förordningen, tillämpningsförordningen, medlemsstat, arbetstagare, familjemedlem, lagstiftning, förmåner och förmåner som får exporteras vid tillämpningen av medlemsstaternas lagstiftning och turkisk lagstiftning. En hänvisning görs också till förordningen och tillämpningsförordningen när det gäller andra termer som används i det åtföljande beslutet. Artikel 2 I denna artikel anges den personkrets som det åtföljande beslutet ska tillämpas på enligt artikel 39 i tilläggsprotokollet till avtalet med Turkiet. Artikel 3 I denna artikel föreskrivs icke-diskriminerande behandling av alla personer som omfattas av avtalet när det gäller de socialförsäkringsförmåner som det omfattar. Del II Förhållandet mellan medlemsstaterna och Turkiet I denna del av det åtföljande beslutet behandlas principerna i artikel 39.4 i tilläggsprotokollet till avtalet med Turkiet och klausulen om ömsesidighet för EU-medborgare och deras familjemedlemmar. Artikel 4 I denna artikel behandlas principen om export av kontantförmåner enligt artikel 39.4 tilläggsprotokollet till avtalet med Turkiet. Där fastställs att denna princip bara gäller förmånerna i artikel 1.1 i i det åtföljande beslutet som anger de förmåner som avses i detta stycke. Del III Diverse bestämmelser Artikel 5 Denna artikel innehåller allmänna bestämmelser om samarbete mellan medlemsstaterna och deras institutioner, å ena sidan, och Turkiet och dess institutioner, å den andra, samt mellan de försäkrade och de berörda institutionerna. Bestämmelserna liknar de bestämmelser som föreskrivs i artikel 76.3, 76.4 första och tredje styckena och 76.5 i förordning (EG) nr 883/2004. Artikel 6 I denna artikel fastställs förfaranden för administrativa kontroller och läkarundersökningar liknande dem som anges i artikel 87 i förordning (EG) nr 987/2009. Dessutom föreskrivs möjligheten att anta andra tillämpningsbestämmelser på området. Artikel 7 Denna artikel hänvisar till möjligheten att utnyttja de tvistelösningsförfaranden som fastställs i avtalet. Artikel 8 Denna artikel hänvisar till bilaga II till det åtföljande beslutet, som liknar bilaga XI till förordning (EG) nr 883/2004. Bilagan krävs för att fastställa de särskilda bestämmelser som behövs för tillämpningen av turkisk lagstiftning med avseende på det åtföljande beslutet. Artikel 9 Genom denna artikel kan administrativa förfaranden från tidigare avtal mellan medlemsstaterna och Turkiet under vissa förutsättningar fortsätta att tillämpas. Artikel 10 I denna artikel föreskrivs möjligheten att sluta kompletterande administrativa överenskommelser. Artikel 11 Övergångsbestämmelserna i denna artikel liknar de övergångsbestämmelser som föreskrivs i artikel 87.1, 87.3, 87.4, 87.6 och 87.7 i förordning (EG) nr 883/2004. Dessutom finns det en bestämmelse för att skydda rättigheterna för turkiska arbetstagare, som till följd av domstolens dom i mål C-485/07 (Akdas) om den direkta effekten av artikel 6.1 i beslut nr 3/80, får pension eller andra förmåner från en medlemsstat innan beslutet träder i kraft. Artikel 12 I denna artikel förtydligas den rättsliga status som bilagorna till det åtföljande beslutet har och tillämpliga ändringsförfaranden för dessa. Artikel 13 I denna artikel fastställs dagen för det åtföljande beslutets ikraftträdande. 2012/0076 (NLE) Förslag till RÅDETS BESLUT om den ståndpunkt som på Europeiska unionens vägnar ska intas i det associeringsråd som inrättats genom avtalet om upprättande av en associering mellan Europeiska ekonomiska gemenskapen och Turkiet vad gäller bestämmelserna om samordning av de sociala trygghetssystemen EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA BESLUT med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 48, jämförd med artikel 218.9, med beaktande av Europeiska kommissionens förslag, och av följande skäl: (1) Enligt avtalet om upprättande av en associering mellan Europeiska ekonomiska gemenskapen och Turkiet[11] (nedan kallat avtalet) och tilläggsprotokollet till avtalet av den 23 november 1970[12] (nedan kallat tilläggsprotokollet) ska den fria rörligheten för arbetstagare mellan unionen och Turkiet genomföras gradvis. (2) I artikel 9 i avtalet fastställs att all diskriminering på grund av medborgarskap ska vara förbjuden inom avtalets tillämpningsområde. (3) I artikel 39 i tilläggsprotokollet fastställs att associeringsrådet ska anta bestämmelser om social trygghet för turkiska arbetstagare som flyttar från en medlemsstat till en annan och för deras familjemedlemmar som är bosatta i gemenskapen. (4) Som ett första steg mot genomförandet av artikel 39 i tilläggsprotokollet och artikel 9 i avtalet på området social trygghet antog associeringsrådet den 19 september 1980 beslut nr 3/80 om tillämpningen av Europeiska gemenskapens medlemsstaters system för social trygghet på turkiska arbetstagare och deras familjemedlemmar[13] (nedan kallat beslut nr 3/80). (5) Det är nödvändigt att säkerställa att artikel 9 i avtalet och artikel 39 i tilläggsprotokollet genomförs fullt ut på området social trygghet. (6) Det är nödvändigt att uppdatera innehållet i beslut nr 3/80 så att dess bestämmelser avspeglar utvecklingen inom samordningen av de sociala trygghetssystemen i Europeiska unionen[14]. (7) Beslut nr 3/80 bör därför upphävas och ersättas med ett beslut av associeringsrådet som i ett enda steg genomför alla de relevanta bestämmelserna om samordning av de sociala trygghetssystemen i avtalet och i tilläggsprotokollet. HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. Artikel 1 Den ståndpunkt som på Europeiska unionens vägnar ska intas i det associeringsråd som inrättats genom avtalet om upprättande av en associering mellan Europeiska ekonomiska gemenskapen och Turkiet vad gäller bestämmelserna om samordning av de sociala trygghetssystemen, ska grundas på det utkast till beslut av associeringsrådet som åtföljer det här beslutet. Mindre ändringar av utkastet till beslut får godkännas av företrädare för unionen i associeringsrådet utan något nytt beslut av rådet. Artikel 2 Associeringsrådets beslut ska offentliggöras i Europeiska unionens officiella tidning. Artikel 3 Detta beslut träder i kraft samma dag som det antas. Utfärdat i Bryssel den På rådets vägnar Ordförande BILAGA Utkast till BESLUT nr …/…. AV ASSOCIERINGSRÅDET EU–TURKIET av den ... vad gäller bestämmelserna om samordning av de sociala trygghetssystemen ASSOCIERINGSRÅDET HAR ANTAGIT DETTA BESLUT med beaktande av avtalet om upprättande av en associering mellan Europeiska ekonomiska gemenskapen och Turkiet[15], särskilt artikel 22.3, med beaktande av tilläggsprotokollet av den 23 november 1970[16], särskilt artikel 39, och av följande skäl: (1) Enligt avtalet om upprättande av en associering mellan Europeiska ekonomiska gemenskapen och Turkiet (nedan kallat avtalet) och tilläggsprotokollet till avtalet av den 23 november 1970 (nedan kallat tilläggsprotokollet) ska den fria rörligheten för arbetstagare mellan unionen och Turkiet genomföras gradvis. (2) I artikel 9 i avtalet fastställs att all diskriminering på grund av medborgarskap ska vara förbjuden inom avtalets tillämpningsområde. (3) I artikel 39 i tilläggsprotokollet föreskrivs samordning av medlemsstaternas och Turkiets sociala trygghetssystem samt principer för en sådan samordning. (4) I artikel 39 i tilläggsprotokollet fastställs att associeringsrådet ska anta bestämmelser om social trygghet för turkiska arbetstagare som flyttar från en medlemsstat till en annan och för deras familjemedlemmar som är bosatta i gemenskapen. (5) Som ett första steg mot genomförandet av artikel 39 i tilläggsprotokollet antog associeringsrådet den 19 september 1980 beslut nr 3/80 om tillämpningen av Europeiska gemenskapens medlemsstaters system för sociala trygghet på turkiska arbetstagare och deras familjemedlemmar (nedan kallat beslut nr 3/80)[17]. (6) Det är nödvändigt att säkerställa att artikel 9 i avtalet och artikel 39 i tilläggsprotokollet genomförs fullt ut på området social trygghet. (7) Det är nödvändigt att uppdatera innehållet i beslut nr 3/80 så att dess bestämmelser avspeglar den senaste utvecklingen inom samordningen av de sociala trygghetssystemen i Europeiska unionen. (8) Genom rådets förordning (EU) nr 1231/2010[18] har bestämmelserna i förordning (EG) nr 883/2004 och förordning (EG) nr 987/2009 redan utvidgats till att gälla de medborgare i tredjeländer som enbart på grund av sitt medborgarskap inte redan omfattas av dessa bestämmelser. Av förordning (EU) nr 1231/2010 följer redan att principen om sammanläggning av försäkringsperioder som fullgjorts av turkiska arbetstagare i olika medlemsstater ska tillämpas beträffande rätten till vissa förmåner enligt artikel 39.2 i tilläggsprotokollet. (9) Beslut nr 3/80 bör därför upphävas och ersättas med ett beslut av associeringsrådet som i ett enda steg genomför alla principer om samordning av de sociala trygghetssystemen i avtalet och i tilläggsprotokollet. (10) När det gäller tillämpningen av principen om icke-diskriminering bör detta beslut inte ge några ytterligare rättigheter som uppstår genom vissa omständigheter eller händelser som äger rum inom den andra avtalsslutande partens territorium, när sådana omständigheter eller händelser inte beaktas enligt den första avtalsslutande partens lagstiftning, utöver rätten till export av vissa förmåner. (11) Vid tillämpningen av detta beslut gäller att turkiska arbetstagare bör ha rätt till familjeförmåner om deras familjemedlemmar är lagligen bosatta tillsammans med dem i den medlemsstat där arbetstagarna är anställda. Detta beslut bör inte ge arbetstagarna någon rätt till familjeförmåner för familjemedlemmar som är bosatta i en annan stat, t.ex. Turkiet. (12) Det kan vara nödvändigt att fastställa särskilda bestämmelser med hänsyn till särdragen i Turkiets lagstiftning för att underlätta tillämpningen av samordningsbestämmelserna. (13) För att säkerställa en smidig samordning av medlemsstaternas och Turkiets sociala trygghetssystem är det nödvändigt att fastställa särskilda bestämmelser för samarbetet mellan medlemsstaterna och Turkiet respektive mellan den berörda personen och institutionen i den behöriga staten. (14) Övergångsbestämmelser bör antas för att skydda de personer som omfattas av detta beslut och för att undvika att de går miste om rättigheter på grund av att beslutet träder i kraft. HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. DEL I ALLMÄNNA BESTÄMMELSER Artikel 1 Definitioner 1. I detta beslut avses med a) avtalet: avtalet om upprättande av en associering mellan Europeiska ekonomiska gemenskapen och Turkiet, b) förordningen: Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 883/2004 av den 29 april 2004 om samordning av de sociala trygghetssystemen[19], som den tillämpas i Europeiska unionens medlemsstater, c) tillämpningsförordningen: Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 987/2009 av den 16 september 2009 om tillämpningsbestämmelser till förordning (EG) nr 883/2004 om samordning av de sociala trygghetssystemen[20], d) medlemsstat: en medlemsstat i Europeiska unionen, e) arbetstagare: i) vid tillämpningen av en medlemsstats lagstiftning, en person som arbetar som anställd enligt artikel 1 a i förordningen, ii) vid tillämpningen av Turkiets lagstiftning, en person som arbetar som anställd enligt den lagstiftningen, f) familjemedlem: i) vid tillämpningen av medlemsstaternas lagstiftning, en familjemedlem enligt artikel 1 i i förordningen, ii) vid tillämpningen av Turkiets lagstiftning, en familjemedlem enligt den lagstiftningen, g) lagstiftning: i) när det gäller medlemsstaterna, lagstiftning enligt artikel 1.l i förordningen, som den tillämpas på de förmåner som omfattas av detta beslut, ii) när det gäller Turkiet, gällande tillämplig lagstiftning i Turkiet med avseende på de förmåner som omfattas av detta beslut, h) förmåner: i) När det gäller medlemsstaterna, förmåner enligt artikel 3 i förordningen, ii) när det gäller Turkiet, motsvarade förmåner som tillämpas i Turkiet, i) förmåner som får exporteras: i) när det gäller medlemsstaterna, – ålderspension, – efterlevandepension, – pension vid olycksfall i arbetet och arbetssjukdomar, – pension vid invaliditet, enligt förordningen, med undantag för de särskilda icke avgiftsfinansierade kontantförmåner som förtecknas i bilaga X till förordningen, ii) när det gäller Turkiet, motsvarande förmåner enligt Turkiets lagstiftning, med undantag för särskilda de icke avgiftsfinansierade kontantförmåner som anges i bilaga I till detta beslut. 2. Övriga termer som används i detta beslut ska ha den betydelse som de ges, a) när det gäller medlemsstaterna, i förordningen och i tillämpningsförordningen, b) när det gäller Turkiet, i gällande tillämplig lagstiftning i Turkiet. Artikel 2 Personkrets Detta beslut ska tillämpas på följande personer: a) Turkiska arbetstagare som är eller har varit lagligen anställda inom en medlemsstats territorium och som omfattas eller har omfattats av en eller flera medlemsstaters lagstiftning, samt deras efterlevande. b) Familjemedlemmar till de arbetstagare som avses i led a, förutsatt att dessa familjemedlemmar är eller har varit lagligen bosatta tillsammans med den berörda arbetstagaren medan arbetstagaren är anställd i en medlemsstat. c) Arbetstagare som är medborgare i en medlemsstat och som är eller har varit lagligen anställda inom turkiskt territorium och som omfattas eller har omfattats av turkisk lagstiftning, samt deras efterlevande. d) Familjemedlemmar till de arbetstagare som avses i led c, förutsatt att dessa familjemedlemmar är eller har varit lagligen bosatta tillsammans med den berörda arbetstagaren medan arbetstagaren är anställd i Turkiet. Artikel 3 Likabehandling 1. Turkiska arbetstagare som är lagligen anställda i en medlemsstat, samt deras familjemedlemmar som är lagligen bosatta tillsammans med dem, får i fråga om förmåner enligt artikel 1.1 h inte diskrimineras på grund av medborgarskap i förhållande till medborgare i den medlemsstat där de är anställda. 2. Arbetstagare som är medborgare i en medlemsstat och som är lagligen anställda i Turkiet, samt deras familjemedlemmar som är lagligen bosatta tillsammans med dem, får i fråga om förmåner enligt artikel 1.1 h inte diskrimineras på grund av medborgarskap i förhållande till turkiska medborgare. Del II FÖRHÅLLANDET MELLAN MEDLEMSSTATERNA OCH TURKIET Artikel 4 Undantag från krav på bosättning 1. Förmåner som får exporteras enligt artikel 1.1 i och som personer har rätt till enligt artikel 2 a och c får inte minskas, ändras, innehållas, dras in eller konfiskeras på grund av att förmånstagaren i) i fråga om förmåner enligt en medlemsstats lagstiftning är bosatt inom turkiskt territorium, eller ii) i fråga om förmåner enligt lagstiftningen i Turkiet är bosatt inom en medlemsstats territorium. 2. Familjemedlemmar till en arbetstagare enligt artikel 2 b har rätt till förmåner som får exporteras enligt artikel 1.1 i i på samma sätt som familjemedlemmar till en arbetstagare som är medborgare i den berörda medlemsstaten, om dessa familjemedlemmar är bosatta inom turkiskt territorium. 3. Familjemedlemmar till en arbetstagare enligt artikel 2 d har rätt till förmåner som får exporteras enligt artikel 1.1 i ii på samma sätt som familjemedlemmar till en arbetstagare som är turkisk medborgare om dessa familjemedlemmar är bosatta inom en medlemsstats territorium. DEL III DIVERSE BESTÄMMELSER Artikel 5 Samarbete 1. Medlemsstaterna och Turkiet ska ge varandra fullständig information om sådana ändringar av deras lagstiftning som kan påverka tillämpningen av detta beslut. 2. Vid tillämpningen av detta beslut ska myndigheterna och institutionerna i medlemsstaterna och i Turkiet bistå varandra och handla som om de tillämpade sin egen lagstiftning. Den administrativa hjälp som dessa myndigheter och institutioner tillhandahåller ska som regel vara kostnadsfri. Medlemsstaternas och Turkiets behöriga myndigheter får dock komma överens om att vissa kostnader ska ersättas. 3. Medlemsstaternas och Turkiets myndigheter och institutioner får vid tillämpningen av detta beslut ta direkt kontakt med varandra och med berörda personer eller deras företrädare. 4. De institutioner och personer som omfattas av detta beslut ska vara skyldiga att informera och samarbeta med varandra för att säkerställa en korrekt tillämpning av detta beslut. 5. De berörda personerna måste så snart som möjligt informera institutionerna i den behöriga medlemsstaten eller Turkiet, om det landet är behörig stat, och institutionerna i bosättningsmedlemsstaten eller Turkiet, om det landet är bosättningsland, om alla ändrade personliga förhållanden eller familjeförhållanden som påverkar deras rätt till förmåner enligt detta beslut. 6. Om den informationsskyldighet som avses i punkt 5 inte iakttas får proportionella åtgärder vidtas enligt nationell lagstiftning. Dessa åtgärder ska dock motsvara de som vidtas i liknande situationer enligt den nationella lagstiftningen och får inte göra det praktiskt omöjligt eller alltför svårt att utöva de rättigheter som de berörda personerna ges genom detta beslut. 7. Medlemsstaterna och Turkiet får föreskriva nationella bestämmelser som fastställer villkor för kontrollen av rätten till förmåner för att ta hänsyn till det faktum att förmånstagarna vistas eller är bosatta utanför den stats territorium där gäldenärsinstitutionen ligger. Sådana bestämmelser ska vara proportionella, får inte diskriminera på grundval av medborgarskap och ska följa principerna i detta beslut. Sådana bestämmelser ska anmälas till associeringsrådet. Artikel 6 Administrativa kontroller och läkarundersökningar 1. Denna artikel ska tillämpas på de personer som avses i artikel 2 som uppbär förmåner som får exporteras enligt artikel 1.1 i samt på de institutioner som ansvarar för tillämpningen av detta beslut. 2. Om den som uppbär eller ansöker om förmåner, eller en medlem av dennes familj, vistas eller är bosatt inom en medlemsstats territorium, om gäldenärsinstitutionen ligger i Turkiet, eller i Turkiet om gäldenärsinstitutionen ligger i en medlemsstat, ska läkarundersökningen på denna institutions begäran utföras av institutionen på förmånstagarens vistelse- eller bosättningsort i enlighet med de förfaranden som fastställs i den lagstiftning som den institutionen tillämpar. Gäldenärsinstitutionen ska underrätta institutionen på vistelse- eller bosättningsorten om särskilda krav som, i förekommande fall, ska uppfyllas och om vad läkarundersökningen ska omfatta. Institutionen på vistelse- eller bosättningsorten ska lämna en rapport till den gäldenärsinstitution som har begärt läkarundersökningen. Gäldenärsinstitutionen ska förbehålla sig rätten att låta förmånstagaren undersökas av en läkare som den väljer, antingen inom det territorium där den som uppbär eller ansöker om förmåner vistas eller är bosatt eller i det land där gäldenärsinstitutionen ligger. Förmånstagaren kan emellertid uppmanas att återvända till den stat där gäldenärsinstitutionen finns endast om han eller hon kan företa resan utan att det påverkar hans eller hennes hälsa negativt och gäldenärsinstitutionen står för utgifterna för resa och logi. 3. Om den som uppbär eller ansöker om förmåner, eller en medlem av dennes familj, vistas eller är bosatt inom en medlemsstats territorium, om gäldenärsinstitutionen ligger i Turkiet, eller i Turkiet om gäldenärsinstitutionen ligger i en medlemsstat, ska den administrativa kontrollen på denna institutions begäran utföras av institutionen på förmånstagarens vistelse- eller bosättningsort. Institutionen på vistelse- eller bosättningsorten ska lämna en rapport till den gäldenärsinstitution som har begärt den administrativa kontrollen. Gäldenärsinstitutionen ska förbehålla sig rätten att låta förmånstagarens situation undersökas av en sakkunnig som den väljer. Förmånstagaren kan emellertid uppmanas att återvända till den stat där gäldenärsinstitutionen finns endast om han eller hon kan företa resan utan att det påverkar hans eller hennes hälsa negativt och gäldenärsinstitutionen står för utgifterna för resa och logi. 4. En eller flera medlemsstater och Turkiet får komma överens om andra administrativa bestämmelser efter att ha informerat associeringsrådet om detta. 5. Som ett undantag från principen om kostnadsfri ömsesidig administrativ hjälp enligt artikel 5.2 i detta beslut ska den faktiska kostnaden för de kontroller som avses i punkterna 2 och 3 i den här artikeln återbetalas till den institution som uppmanats att utföra dem, av den gäldenärsinstitution som begärt kontrollerna. Artikel 7 Tillämpning av artikel 25 i avtalet Artikel 25 i avtalet ska gälla om en av parterna anser att den andra parten inte har fullgjort sina skyldigheter enligt artiklarna 5 och 6. Artikel 8 Särskilda bestämmelser för tillämpning av Turkiets lagstiftning Associeringsrådet får vid behov fastställa särskilda bestämmelser för tillämpningen av Turkiets lagstiftning i bilaga II. Artikel 9 Administrativa förfaranden enligt gällande bilaterala avtal Administrativa förfaranden enligt gällande bilaterala avtal mellan en medlemsstat och Turkiet får fortsätta att tillämpas under förutsättning att sådana förfaranden inte negativt påverkar de berörda personernas rättigheter eller skyldigheter enligt detta beslut. Artikel 10 Överenskommelser som kompletterar förfarandena för tillämpningen av detta beslut En eller flera medlemsstater och Turkiet får ingå överenskommelser för att komplettera de administrativa förfarandena för tillämpningen av detta beslut, särskilt för att hindra och bekämpa bedrägerier och felaktigheter. DEL IV ÖVERGÅNGS- OCH SLUTBESTÄMMELSER Artikel 11 Övergångsbestämmelser 1. Inga rättigheter ska förvärvas enligt detta beslut för perioden innan beslutet träder i kraft. 2. Med förbehåll för punkt 1 ska en rättighet förvärvas enligt detta beslut även om den hänför sig till en omständighet som uppkom före dagen för dess ikraftträdande. 3. Varje förmån som inte har beviljats eller som har innehållits på grund av en persons medborgarskap eller bosättningsort ska på den berörda personens begäran utges eller åter utges från och med den dag då detta beslut träder i kraft, under förutsättning att de rättigheter för vilka förmåner tidigare utgetts inte har medfört utbetalning av ett engångsbelopp. 4. Om en begäran som avses i punkt 3 lämnas in inom två år från den dag då detta beslut trädde i kraft, ska de rättigheter som har förvärvats enligt detta beslut ha verkan från den dag då detta beslut trädde i kraft, och lagstiftningen i en medlemsstat eller i Turkiet om förverkande eller preskription av rätten till förmåner får inte åberopas mot personen i fråga. 5. Om en begäran som avses i punkt 3 lämnas in efter utgången av tvåårsperioden efter detta besluts ikraftträdande, ska de rättigheter som inte har förverkats eller preskriberats ha verkan från den dag då begäran lämnades in, om inte förmånligare bestämmelser gäller enligt en medlemsstats eller Turkiets lagstiftning. 6. Rättigheterna för en person som får pension eller särskilda icke avgiftsfinansierade kontantförmåner av en medlemsstat före det datum då detta beslut träder i kraft till följd av den direkta effekten av artikel 6.1 i associeringsrådets beslut nr 3/80, ska inte begränsas eller förverkas till följd av det här beslutet. Artikel 12 Bilagor till detta beslut Bilagorna till detta beslut utgör en integrerad del av beslutet. Artikel 13 Upphävande Associeringsrådets beslut nr 3/80 av den 19 september 1980 ska upphöra att gälla från och med den dag då detta beslut träder i kraft. Artikel 14 Ikraftträdande Detta beslut träder i kraft dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning. Utfärdat i Bryssel På associeringsrådets vägnar Ordförande BILAGA I FÖRTECKNING ÖVER TURKISKA SÄRSKILDA ICKE AVGIFTSFINANSIERADE KONTANTFÖRMÅNER BILAGA II SÄRSKILDA BESTÄMMELSER OM TILLÄMPNINGEN AV TURKIETS LAGSTIFTNING [1] EGT 217, 29.12.1964, s. 3687/64. [2] EGT L 293, 29.12.1972, s. 3. [3] EGT C 110, 25.4.1983, s. 60. [4] Kommissionen lade fram ett förslag till förordning för att genomföra beslut nr 3/80 den 2 februari 1983, (KOM(83) 13). [5] EG-domstolens dom i mål C-262/96, Sürül och mål C-485/07, Akdas. [6] EUT L 306, 23.11.2010. [7] EUT L 166, 30.4.2004, s. 1. [8] EUT L 284, 30.10.2009, s. 1. [9] EUT L 344, 29.12.2010, s. 1. I enlighet med protokollen nr 21 och 22 är förordning (EU) nr 1231/2010 inte bindande för eller tillämplig på Danmark och Förenade kungariket. Den tidigare förordningen (EG) nr 859/2003 (EUT L 124, 20.5.2003, s. 1) är dock fortfarande bindande för och tillämplig på Förenade kungariket. [10] Domstolens dom i mål C-275/02, Ayaz, punkterna 44–45 samt mål C-467/02, Cetinkaya, punkterna 42–43. [11] EGT 217, 29.12.1964, s. 3687/64. [12] EGT L 293, 29.12.1972, s. 3. [13] EGT C 110, 25.4.1983, s. 60. [14] Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 883/2004 av den 29 april 2004 om samordning av de sociala trygghetssystemen (EUT L 166, 30.4.2004, s. 1), Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 987/2009 av den 16 september 2009 (EUT L 284, 30.10.2009, s. 1), Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1231/2010 av den 24 november 2010 om utvidgning av förordning (EG) nr 883/2004 och förordning (EG) nr 987/2009 till att gälla de tredjelandsmedborgare som enbart på grund av sitt medborgarskap inte omfattas av dessa förordningar (EUT L 344, 29.12.2010, s. 1). [15] EGT 217, 29.12.1964, s. 3687/64. [16] EGT L 293, 29.12.1972, s. 3. [17] EGT C 110, 25.4.1983, s. 60. [18] EUT L 344, 29.12.2010, s. 1. [19] EUT L 166, 30.4.2004, s. 1. [20] EUT L 284, 30.10.2009, s. 1.