RAPPORT FRÅN DEN OBEROENDE EXPERTGRUPPEN TILL KOMMISSIONEN om genomförandet av rådets förordning (EG) nr 1467/94 om bevarande, karakterisering, insamling och nyttjande av genetiska resurser inom jordbruket

INNEHÅLL

I. Inledning

II. Uppdragsbeskrivning (baserad på rådets förordning (EG) nr 1467/94 och arbetsprogrammet)

III. Läget efter halva tiden i fråga om GENRES-programmet

1. Rapport från kommissionen till rådet och Europaparlamentet om genomförandet av rådets förordning (EG) nr 1467/94 (KOM(97) 327)

2. Arbetspapper från Europeiska rådets 2034:e möte den 20-21 oktober 1997

3. Europaparlamentets resolution om kommissionens rapport till rådet och Europaparlamentet om genomförandet av rådets förordning (EG) nr 1467/94 (EGT C 167, 1.6.1998, s. 303)

IV. Den oberoende expertgruppens iakttagelser

1. Har programmets mål uppfyllts-

2. Har programmet varit rätt utformat-

3. Gjordes lämpliga prioriteringar i fråga om val av arter och organisation av det arbete som utförs i samordnade verksamheter och projekt med delade kostnader-

4. Har programmet haft vederbörlig gemenskapstäckning-

5. Har upprättandet av en förteckning och kompletterande åtgärder genomförts på rätt sätt-

6. Ligger projekten i linje med den gemensamma jordbrukspolitiken och Rio-konventionen (konventionen om biologisk mångfald)-

7. Har administrativa frågor och förvaltningsfrågor skötts på ett riktigt sätt-

8. Rättsliga aspekter av nyttjandet av genetiska resurser

9. Icke-statliga organisationers medverkan

10. Internationella organisationers medverkan inom samma områden

11. Integrering av nationella program för genetiska resurser

V. Rekommendationer

I. Inledning

Biologisk mångfald har blivit en angelägen fråga på högsta nivå i hela världen. Alla medlemsstater i EU har undertecknat och därmed åtagit sig att följa konventionen om biologisk mångfald. Den är viktig inte bara i jordbrukets vidaste bemärkelse, utan också för att skydda och förbättra miljön för framtida generationer.

Även om allmänhetens medvetenhet i allmänna frågor som rör biologisk mångfald har ökat betydligt råder stor eftersläpning när det gäller kunskaper om den genetiska mångfaldens stora betydelse för alla typer av dynamiska förändringar som uppträder i biologisk mångfald.

Denna eftersläpning är ännu större när det gäller kännedom om den centrala roll som genetisk mångfald har spelat för anpassningsförändringar av de odlade växter och tamdjur som har följt jordbruket sedan allra första början.

Avsiktlig avel och framsteg i fråga om effektiva avelsmetoder har i hög grad påskyndat den förändringsdynamik som utvecklats på områdena för växtsorter och djurraser under nittonhundratalet och som man nu inser kan äventyra den återstående förekomsten av genetisk mångfald.

Det är också riktigt att insatser för att bevara genetisk mångfald kan spåras tillbaka till början av nittonhundratalet då man främst samlade in fröprover från lantsorter som riskerade att försvinna. Flera hundratusen fröprover fyller hyllorna i medlemsstaternas genbanker och i länder runt om i världen. Det är dock endast genom en noggrann utvärdering av skillnader i fråga om ekonomiskt viktiga egenskaper som man kan få kännedom om värdefull genetisk mångfald som redan har bevarats och om den som återstår att tillvarata. Genom de mer förfinade laboratoriemetoder som nyligen utarbetats öppnas till och med möjligheter att mäta hur stort det genetiska avståndet är mellan genbanksprov och djurpopulationer. Detta har banat vägen för fastställande av den genetiska variation som fortfarande finns inom eller mellan hårt specialiserade husdjursraser liksom i gamla djurraser. Detta gäller också för odlade växters vilda släktingar. Men varken ordentlig utvärdering av ekonomiskt viktiga växtegenskaper i genbanksaccessioner eller mätning av genetiska avstånd mellan husdjur är lätt att erhålla.

Med riktiga kunskaper om den centrala roll som genetisk mångfald spelar bör det inte vara svårt att se och förstå det mervärde som uppnås genom samarbete och samordnade insatser mellan EU:s medlemsstater av det slag som har införts enligt rådets förordning (EG) nr 1467/94 av den 20 juni 1994 om bevarande, karakterisering, insamling och nyttjande av genetiska resurser inom jordbruket [1] med dess väl samordnade projekt. Utöver de skyldigheter till bevarande som har överenskommits inom ramen för konventionen om biologisk mångfald, kan förutses att tillgång till och nyttjande av genetisk mångfald kommer att bli en fråga av främsta vikt för att säkerställa den kontinuitet och framgång i avelsarbetet med odlade växter och tamdjur som krävs för att fylla behoven av hållbara odlingssystem i Europa under 2000-talet.

[1] EGT L 159, 28.6.1994, s. 1

II. Uppdragsbeskrivning (baserad på rådets förordning (EG) nr 1467/94 och arbetsprogrammet)

I rådets förordning (EG) nr 1467/94 anges (i artikel 11.1) att kommissionen under genomförandets tredje år skall granska programmet och analysera situationen, särskilt det finansiella läget. Kommissionen skall rapportera till Europaparlamentet och rådet rörande granskningsresultaten.

I förordning (EG) nr 1467/94 anges (i artikel 11.2) att kommissionen vid programmets slut skall utse en grupp oberoende experter för utvärdering av resultaten. Gruppens rapport och kommissionens kommentarer skall överlämnas till Europaparlamentet, rådet och Ekonomiska och sociala kommittén.

De genomförandebestämmelser för gemenskapsprogrammet enligt förordning (EG) nr 1467/94 som avses i artikel 8 i förordningen återfinns i bilaga 1. De allmänna bestämmelserna innefattar inrättande av en löpande förteckning över genetiska resurser inom jordbruket som finns i samlingar inom gemenskapen, samordnade verksamheter, projekt med delade kostnader för bevarande, karakterisering, insamling och nyttjande av dessa genetiska resurser samt kompletterande åtgärder. Det finns (bilaga 1, del III) tekniska bestämmelser inklusive tillämpningsområde och verksamheter (upprättande av en förteckning samt bevarande, dokumentering och informationsutbyte). För varje projekt ordnades de olika etapperna på följande sätt:

1) Upprättande av en arbetsplan

2) Karakterisering av samlingarna

3) Utvärdering med sekundär karakterisering

4) Sortering av samlingarna

5) Rationalisering av samlingarna

6) Anskaffning av genetiska resurser.

Expertpanelen gavs fria händer när det gällde att upprätta uppdragsbeskrivningen för denna granskning. Kommissionen lämnade preliminär information liksom ett stort antal dokument enligt följande:

- Rådets förordning (EG) nr 1467/94 av den 20 juni 1994, 17 sidor

- Kommissionens rapport till rådet och Europaparlamentet om genomförandet av rådets förordning (EG) nr 1467/94 av den 30 juni 1997 (KOM(97) 327 slutlig), 32 sidor

- Europaparlamentets resolution av den 15 maj 1998 om rapporten från kommissionen till rådet och Europaparlamentet om genomförandet av rådets förordning (EG) nr 1467/94 (EGT C 167, 1.6.1998, s. 303)

- Alla yttranden som expertpanelerna avgivit om de tre offentliggjorda inbjudningarna att inkomma med projektförslag

- Protokollen från de 13 möten som hållits inom kommittén för genetiska resurser

- Protokoll från möten som anordnats av kommissionen med icke-statliga organisationer

- De tekniska bilagorna till kontrakten för de 21 utvalda projekten

- De frågeformulär som den 25 januari 2000 sänts till varje projektsamordnare

- Svar som inkommit till ovannämnt frågeformulär när dessa funnits tillgängliga

- Vid behov tillgång till arkiv med administrativa akter om genetiska resurser.

Med hänvisning till rådets förordning (EG) nr 1467/94 och till den resolution som lagts fram av Europaparlamentet där följande 7 viktigare punkter angavs:

1. Kritik bristen på beslutsamhet

2. Kritik av att programmets följdåtgärder inte utnyttjats för utbyte mellan privata och offentliga genbanker och betoning av behovet att kvalitativt förbättra den löpande förteckningen över samlade resurser för bättre registrering

3. Rekommendation att ändra tillvägagångssättet genom att inte bara fokusera på enskilda arter utan på grupper av arter som hör samman med varandra

4. Uppmaning att inkludera mer åtgärder för bevarande och nyttjande in situ

5. Uppmaning att inte bara främja sällsynta djurraser utan också bevarande av regionalt anpassade kulturväxter och träd

6. Uppmaning att arbeta för ett konstruktivt samarbete mellan partner (genbanker, in situ-bevarare, trädgårdsodlare och uppfödare)

7. Rekommendation att bedriva ett närmare samarbete med det Europeiska samarbetsprogrammet för nätverk för genetiska resurser inom växtriket (ECP/GR) och Europeiska programmet för genetiska resurser inom skogsbruket (Euforgen) när det gäller fördelning av uppgifterna.

Expertpanelen beslutade att anta följande uppdragsbeskrivning:

1. Har programmets mål uppfyllts-

2. Har programmet varit rätt utformat-

3. Gjordes lämpliga prioriteringar i fråga om val av arter och arbetsorganisation-

4. Har programmet haft vederbörlig gemenskapstäckning-

5. Har kompletterande åtgärder och upprättandet av en förteckning genomförts på rätt sätt-

6. Ligger projekten i linje med den gemensamma jordbrukspolitiken och Rio-konventionen (konventionen om biologisk mångfald)-

7. Har administrativa frågor och förvaltningsfrågor skötts på ett riktigt sätt-

8. Rättsliga aspekter av nyttjandet av genetiska resurser

9. Icke-statliga organisationers medverkan

10. Internationella organisationers medverkan inom samma områden

11. Integrering av nationella program för genetiska resurser.

III. Läget efter halva tiden i fråga om GENRES-programmet

1. Rapport från kommissionen till rådet och Europaparlamentet om genomförandet av rådets förordning (EG) nr 1467/94, KOM(97) 327 av den 30 juni 1997

Följande slutsatser och rekommendationer när det gäller förvaltningsfrågor bör nämnas:

- Programkommittén har understrukit betydelsen av ökade utgifter när det gäller genetiska resurser inom djurriket.

- En särskild insats bör göras för att komplettera kommissionens "Förteckning över källor" så att den kan publiceras på World Wide Web.

Det finns ett särskilt behov av följande inslag:

- Seminarier, workshops, och tekniska konferenser särskilt om frågor som rör hållbart utnyttjande av genetiska resurser

- Utbildning, särskilt inriktad på att hjälpa icke-statliga organisationer.

Relevanta slutsatser är följande:

- Förordningen bör inte endast omfatta "europeiska" genetiska resurser utan också deras vilda släktingar.

- Medlemsstaterna är överens om att internationellt överenskomna och globalt genomförda accessavtal är helt avgörande för effektivt bevarande och hållbart utnyttjande av genetiska resurser inom växtriket.

- Det synes klokt om förvaltningen av förordning (EG) nr 1467/94 upprätthåller regelbundna kontakter med sina motsvarigheter i andra internationella program i syfte att uppnå maximal samordning och mervärde.

- Mot bakgrund av de nuvarande svåra internationella diskussionerna om tillträde till och ägarskap av genetiska resurser inom växtriket, vore det klokt om gemenskapen i förebyggande syfte antog en enad ståndpunkt i fråga om genetiska resurser inom växtriket.

2. Arbetspapper från Europeiska rådets 2034:e möte den 20/21 oktober 1997

Mot bakgrund av den rapport som kommissionen lagt fram granskade rådet läget vad avser genomförandet av det gemenskapsprogram som startade 1994 och stödde ordförandeskapets slutsatser i vilka följande inslag betonas:

- Denna åtgärds stora betydelse och det faktum att den måste ha tillräckliga medel och personal för att bli framgångsrik vilket inte ännu är fallet (brist på medel för vissa bra projekt, brist på personal avdelade för programförvaltning).

- Behovet att förbättra balansen mellan projekt som avser växter respektive djur.

Slutligen begärde rådet att kommissionen så snart som möjligt skulle inleda arbete för att förbereda det åtgärdsprogram som om två år skall efterträda det nuvarande programmet. Samtliga delegationer ansåg att räckvidden för detta program och de medel som anslås till det bör ökas, särskilt i syfte att förstärka gemenskapens trovärdighet i internationella förhandlingar.

3. Europaparlamentets resolution om kommissionens rapport till rådet och Europaparlamentet om genomförandet av rådets förordning (EG) nr 1467/94 (EGT C 167, 1.6.1998, s. 303)

IV. Expertgruppens iakttagelser

1. Har programmets mål uppfyllts-

I förordning (EG) nr 1467/94 anger rådet och medlemsstaterna att "alla nödvändiga åtgärder bör vidtas för att bevara, karakterisera, insamla och nyttja dessa resurser för att stödja den gemensamma jordbrukspolitikens mål och skydda den biologiska mångfalden i överensstämmelse med konventionen om biologisk mångfald".

Dessa övergripande avsikter anges dessutom närmare i detalj i arbetsprogrammet (VI/4128/94) på följande sätt "Programmets mål är att på gemenskapsnivå samordna och främja det arbete som utförs i medlemsstaterna i syfte att uppnå den gemensamma jordbrukspolitikens mål och i enlighet med subsidiaritetsprincipen stödja och komplettera insatser som görs i medlemsstaterna där nuvarande insatser förefallit otillräckliga".

Dessa detaljerade beskrivningar fokuserar på den gemensamma jordbrukspolitikens mål med särskild vikt vid nyttjandet av genetiska resurser. Konventionen om biologisk mångfald innehåller också skyddsaspekter som inte hänför sig till nyttjandet och dessa har inte direkt behandlats i projekten.

Bedömningen av i vilken utsträckning programmålen har uppfyllts i de godkända projekten måste främst baseras på de mål som nämnts i förslagen och på svaren på frågeformuläret eftersom 7 projekt startade först nyligen och endast två projekt har slutförts och slutlig rapport överlämnats.

Expertgruppen drar följande slutsatser:

1. De särskilda prioriteringar som räknas upp i arbetsprogrammet (artikel 1.6) dvs. prioritering av arter av ekonomisk betydelse i gemenskapen har i allmänhet uppfyllts i målen för de godkända projekten.

2. De särskilda preferenserna att nyttja genetiska resurser för 1. diversifiering av produktionen, 2. förbättrad produktkvalitet, och 3. bättre miljövård har i allmänhet endast tagits upp på ett indirekt sätt i målen i de godkända projekten.

3. Målet att inrikta arbetet med karakterisering och utnyttjande mot att förbättra produktkvalitet och produktionssystem vilket bidrar till att minska insatsvarorna och främja extensivt jordbruk varigenom en bättre miljövård säkerställs, har indirekt tagits upp genom projektinriktningen på icke-produktiva drag som hälsa och resistens hos mindre betydande raser som inte är konkurrenskraftiga jämfört med de raser som används inom kommersiell mjölk- svin- och kaninproduktion. Projekt inom växtsektorn har likaså fokuserat på härdighet och stresstolerans. Målet att finna nya användningsområden för traditionella eller nya jordbruksprodukter i syfte att öka deras mervärde har inte direkt behandlats. Inriktningen på mindre betydande raser och underutnyttjade grödor liksom deras särskilda icke-produktiva drag skulle dock passa för organiska odlingssystem med produktion av särskilda produkter.

4. Syftet att begränsa insamling till raser där det finns luckor som bevisligen begränsar deras användbarhet eller till raser med förväntade unika egenskaper som skulle kunna gå förlorade har indirekt uppfyllts genom val av mindre betydande raser som inte är konkurrenskraftiga jämfört med de raser som används i verksamheter inom kommersiell mjölk- svin- och kaninproduktion.

I tabell 1 nedan återfinns en översikt över den uppmärksamhet man har ägnat de olika inslagen i de övergripande målen. I allmänhet har störst vikt lagts vid karakterisering och samordning. I projekt som rör växter har mer betoning lagts vid utnyttjande och rationalisering än i projekt som rör djur.

Tabell 1. Grad av måluppfyllelse

>Plats för tabell>

Inte ifylld ingen uppmärksamhet ägnad åt berört mål

* liten uppmärksamhet //

** medelstor uppmärksamhet

*** betydande uppmärksamhet //

2. Har programmet varit rätt utformat-

I punkt III, "Tekniska bestämmelser" i förordning (EG) nr 1467/94 och i punkt 1.5. "Stödberättigade och icke stödberättigade verksamheter" i arbetsprogrammet dokument VI/4128/94 anges vilka verksamheter som är berättigade till stöd och vilka som inte är det.

Det tycks som om denna avgränsning i allmänhet har uppfattats korrekt och att alla projekt som godkänts (21 projekt) ligger helt i linje med bestämmelserna.

När det gäller ettåriga arter av örtväxter som antingen härstammar från Europa eller har nära släktingar på denna kontinent, skulle större betoning ha kunnat läggas vid bevarande in situ. Sådana genetiska resurser har ofta värdefulla gener särskilt när det gäller resistens mot sjukdomar och ohyra vilka skulle kunna tillföras deras odlade släktingar som produceras i Europa.

När det gäller perenna arter av vedväxter har eventuellt alltför stor betoning lagts vid klonat material varmed man bortser från det faktum att bevarande av fröförökat material har en viktig dynamisk dimension. Samlingar baserade på kloner har naturligtvis hög prioritet när klonerna är erkända gamla sorter. Det bör dock noteras att bevarande av kloner är statiskt och sålunda okänsligt för klimatförändringar och värd/parasit-interaktioner. Kloner kan på många sätt ur en utvecklingsaspekt betraktas som återvändsgränder och de bidrar inte i särskilt hög grad till att öka den genetiska variationen. Fröförökat material utgör populationer av genetiskt olika individer. Sådana populationer är därför särskilt värdefulla i en värld som står inför global klimatförändring eftersom de kan reagera genetiskt på en förändrad miljö. Det finns några värdefulla förslag på detta område i projekt nr 78 som avser Europeisk alm. I projektet föreslås att större tonvikt skulle läggas vid in situ-bevarande av naturliga populationer som till sist regenererar genom frön. Genom att samla in perenna växtarter i klonarkiv (ex situ), tycks det som om strävan till "gemenskapstäckning" i vissa fall kan ge upphov till inrättande av levande samlingar med material från hela det område som täcks i Europa. Sådana arkiv omfattar flera distinkt olika ekoregioner inom gemenskapen. Detta bör dock undvikas eftersom det i sådana arter finns en utpräglad genetisk anpassning till ekologiska gradienter som beror på ljus, temperatur, breddgrad och höjd. Därför speglar inte samlingar av denna typ artvariation särskilt bra eftersom kloner från olika ekoregioner reagerar på olika sätt på arkivets miljö. Levande samlingar bör snarare baseras på ekoregional områdesindelning. Det är bättre att inrätta flera små levande samlingar ekoregionalt än endast en eller två och bortse ifrån anpassningsfaktorer. Ekoregionala samlingar kan också direkt samverka med nyttjande av material som samlats in för att användas i växtförädlingssyfte.

De fyra projekten inom djurriket har varit inriktade på databasutveckling och raskarakterisering. Projekten som rör svin och kaniner fokuserar dessutom på bevarande genom lagring i låga temperaturer. Databasutvecklingen syftar till att integrera EAAP:s och FAO:s befintliga databaser för svin och boskap och att föra in kaniner i FAO:s databas. Raskarakteriseringen syftar till att bestämma vilka mindre betydande svin och boskapsraser som bör väljas ut för bevarande och nyttjande. Bevarandeåtgärderna inriktas på att förbättra och främja tekniker för bevarande vid låga temperaturer och användning av sådan teknik när det gäller svin och kaniner. Nyttjandeaspekterna behandlas endast indirekt.

3. Prioriteringar i fråga om val av arter och organisation av det arbete som utförs i samordnade verksamheter och projekt med delade kostnader

Särskilda prioriteringar för val av arter har formulerats inom riktlinjerna för ett Arbetsprogram utfärdat av kommissionen enligt rådets förordning (EG) nr 1467/94, punkt 1.6. Det tycks inte som om dessa riktlinjer har tillämpats särskilt strikt och beslut i enskilda fall kan ha fattats på basis av kvalitativa olikheter mellan tillämpningarna och därutöver kan de ha påverkats av tidvis medelsbrist inom ramen för icke-obligatoriska utgifter (t.ex. kort löptid för projekt nr 88 om husdjur).

I riktlinjerna i kommissionens arbetsprogram som nämns ovan anges att arbetet skall framskrida i 6 "logiska etapper". Endast två av dessa etapper gällde för samtliga dessa projekt, som avsåg nyttjande, uppdatering och ibland utveckling av deskriptorer som uppfyller internationella normer (t.ex. IPGRI för växter och EAAP/FAO för djur) för upprättande av relevanta databaser. Nästa etapp inom karakterisering och utvärdering är också i hög grad baserad på fastställda internationella normer.

a) Projekt inom djurriket

Fyra projekt har valts ut som omfattar tre arter samt en förteckning över genetiska resurser i Europa. Den kompletterande karakteriseringen av sekundära egenskaper som hänför sig till produktkvalitet och hälsa/robusthet är av vikt när det gäller att uppfylla det övergripande åtgärdsprogrammets mål. På samma sätt är karakterisering baserad på selektiva genetiska (DNA) markörer av vikt för det slutliga valet av de olika raser som skall granskas på djupet.

I den tredje etappen måste urvalet bland de tillgängliga mindre betydande raserna göras på basis av hur unika de är samt graden av genetiskt släktskap mellan dem.

I den slutliga etappen i projekten som rör djur underställs de utvalda raserna experimentella undersökningar i syfte att stärka den logiska grunden för bevarandet av dem och i syfte att avgöra deras potentiella användning i nischproduktion inom ekologiskt lantbruk och extensiva jordbrukssystem.

b) Projekt inom växtriket

Från de tre inbjudningarna att lämna in ansökningar utvaldes 17 projekt som rör växter. De innefattade 35 arter av odlade grödor av vilka 27 tillhör mindre betydande och ofta underutnyttjade grödor.

En obligatorisk begäran i riktlinjerna i det ovannämnda arbetsprogrammet var utvärdering av ekonomiskt viktiga egenskaper och snabbt utnyttjande. Majoriteten av växtegenskaper som faktiskt beaktades avsåg biotisk (sjukdomsresistens) eller abiotisk stress medan kvalitetsegenskaper endast i sporadiska fall har inkluderats. Därför tycks man i det faktiska arbetet ha varit negativt inställd till de ursprungliga målen. Men också med denna partiskhet, har faktiska framsteg nåtts genom de samordnade och gemensamma verksamheter som har igångsatts.

När det gäller utnyttjande bör nämnas att privata förädlingsföretag deltog i utvärderingsarbetet inom tre projekt (korn, Beta och potatis). På detta sätt kan det snabbaste utnyttjandet av utvärderingsresultaten uppnås.

Endast i ett fåtal fall (korn och potatis) lyckades man få icke-statliga organisationer att medverka. De deltog i fältförsök och är intresserade av omedelbart utnyttjande av lämpligt lantrasmaterial. Större medverkan från icke-statliga organisationer förväntades men om de få aktuella fallen slutligen lyckas, kan de tjäna som pionjärexempel för framtiden.

Även om det inte nödvändigtvis är tillämpligt, anges i riktlinjerna för kommissionens arbetsprogram att de första tre etapperna skall slutföras innan verksamheter för rationalisering och ytterligare insamling genomförs. Urval av kärnsamlingar och identifiering av duplikat införs med tanke på rationalisering. I 10 projekt tillhör skapande av kärnsamlingar faktiskt arbetsplanen (Allium, fruktträd, potatis, ris, Beta, alm, majs, korn, Avena, Cucumis). Identifiering av duplikat förväntas i ännu fler projekt. Om detta är framgångsrikt, åtminstone för stora samlingar, skulle det bidra till att maximera tillträdet till bassamlingarna. Men om kärnsamlingar först skulle ha inrättats på ekoregional bas skulle det ha varit möjligt att styra ytterligare utvärderingsverksamheter på ett mer effektivt sätt. När det gäller duplikat kommer det inte att bli möjligt att identifiera dem på basis av vanliga databaser och ytterligare verksamheter kan krävas för att arbetet skall bli framgångsrikt.

Stora insamlingsverksamheter undviks vederbörligen. Men identifiering av luckor i befintliga samlingar ingår i arbetsplanen i vissa projekt som en bas för planering av framtida insamlingresor. Eftersom genetiska resurser från vilda släktingar kommer att få allt större betydelse, föreslås eftertryckligt att en noggrann kontroll görs av möjligheterna att inrätta fältgenbanker inom gemenskapens medlemsstater där vilda släktingar är grundläggande inslag i den naturliga floran (Beta, Brassica, morot).

I ett antal projekt rapporteras om planerade verksamheter för att utan dröjsmål sprida de resultat som erhållits, vilket i vissa fall (mindre fruktträd, potatis, Beta) inkluderar distribution av utvärderat material. Av tillgänglig information tycks det som om spridningsverksamheter i allmänhet genomförs på ett mycket tillfredsställande sätt.

4. Har programmet haft vederbörlig gemenskapstäckning-

Eftersom Europeiska unionens råd beslutat att samordna och stödja åtgärder för behandling av genetiska resurser i jordbruket på gemenskapsnivå (förordning (EG) nr 1467/94, artikel 1) förtjänar frågan om i vilken utsträckning de verksamheter som växt fram ur GENRES-programmet har haft vederbörlig gemenskapstäckning särskild uppmärksamhet. Därför granskade gruppen av oberoende experter särskilt de 21 GENRES-projekt som startade under det första åtgärdsprogrammet (tabell 2). Expertgruppen är övertygad om att tillfredsställande projekt företrädesvis bör vända sig till potentiella partner som företräder mer än 60 % av relevanta medlemsstater (gemenskapstäckning), i syfte att påskynda uppnåendet av målen med den gemensamma jordbrukspolitiken. Sammantaget urskiljdes fem klasser av "gemenskapstäckning" med en spännvidd på 15 % (tabell 2).

Gruppen av oberoende experter konstaterar härmed att majoriteten av projekten uppvisar god gemenskapstäckning på mer än 75 %, varvid fyra av 21 projekt till och med vänder sig till partner i nästan alla relevanta medlemsstater. Endast två projekt (12, 52) har otillfredsställande gemenskapstäckning på mindre än 60 % och ytterligare två har mycket begränsad gemenskapstäckning som inte uppgår till 45 %. Stora medlemsstater (D, E, F, I, UK) som har ett fler relevanta institutioner, medverkar självfallet oftare än små medlemsstater. Eftersom de har ett stort antal växt- och djurarter är det viktigt att ha dem engagerade i projekten i en viss utsträckning. Kommissionen bör dock vara uppmärksam på partnerbalansen i projektstrukturen under framtida förhandlingar, så att en medlemsstat inte kommer att överstiga en andel på mer än en tredjedel (dvs. 104). Små medlemsstater bör uppmuntras att delta i framtida program.

Efter att ha granskat gemenskapstäckningen för de 21 godkända projekten kan den oberoende expertgruppen konstatera att anmärkningsvärda framsteg gjordes för att samordna verksamheter beträffande genetiska resurser på gemenskapsnivå, trots alla administrativa svårigheter. Den oberoende expertgruppen betonar det faktum att ytterligare insatser krävs för att slutföra de verksamheter som inletts.

Tabell 2: Gemenskapstäckning för de projekt som genomförts under perioden 1995-2000

>Plats för tabell>

IS = Island, CH = Schweiz, HU = Ungern, BG = Bulgarien, [ ] = underleverantörer.

5. Har upprättandet av en förteckning och kompletterande åtgärder genomförts på ett riktigt sätt-

a) Inom ramen för de allmänna bestämmelserna betraktas den löpande förteckningen som ett arbetsverktyg för att stödja programverksamheterna.

Giltigheten för förteckningarna, som skulle uppdateras med jämna mellanrum och regelbundet offentliggöras, uttrycktes endast i programmet i två versioner av "förteckning över informationskällor" som innefattade information i databas och hemsida.

I alla projekt med delade kostnader och samordnade verksamheter har stora insatser gjorts för att utveckla denna punkt men fördelarna med att ladda upp denna information som en övergripande strategi på redan befintliga och mer flexibla och effektiva strukturer för växter och träd (integration i FAO, IPGRI, etc.) har angivits på annan plats. Av dessa orsaker stödjer expertgruppen till fullo avsikten att inte stödja ytterligare verksamheter som avser utarbetande av förteckningar över genetiska resurser inom ramen för denna förordning. Projektet om husdjur syftade till att förbättra integrationen mellan FAO:s och EAAP:s databaser.

Trots att förteckningen har betraktats som föråldrad av kommissionen i dess rapport efter halva tiden, eftersom den har utvecklats enligt förväntningarna och arbetet har genomförts och slutförts, är det viktigt att beakta att med hänsyn till resultaten, måste uppmärksamhet riktas på adekvat beskrivning av förteckningarna främst de som är svårare att beskriva (t.ex. in situ-samlingar).

Andra aspekter som nämns i rådets förordning och som skulle kunna ingå i förteckningarna är mikroorganismer och vilda växter och djur, som skulle kunna användas på jordbruksområdet.

b) Kompletterande åtgärder

De kompletterande åtgärder som var tydligt fastställda och för vilka full finansiering beviljades rönte olika mått av framgång och utveckling.

Det mest genomgående inslaget bestod i främjande och utnyttjande av resultaten vilket skedde genom de tre informella möten som hölls mellan icke-statliga och statliga organisationer. I den slutliga analysen har det funnits en möjlighet att stimulera och främja detta samarbete.

I översynen av programmet efter halva tiden var behovet att göra en särskild insats uppenbar eftersom kompletterande åtgärderna inte hade aktiverats tillräckligt och kommittén för genetiska resurser lade därför fram förslag till särskilda seminarier och workshops. All detta kunde inte genomföras på grund av brist på medel under de följande åren.

Efter att ha identifierat kompletterande åtgärderna som en högre prioritet än projekt med delade kostnader sköts utvecklingen av dem upp och de program som har rönt minst framgång har varit program för utbildning och rörlighetssystem för specialistpersonal. Härigenom förlorades en del av de ursprungliga prioriteringarna vars mål var förståelse och utbyte mellan icke-statliga organisationer och statliga organisationer.

Samtidigt som man betänker de begränsade finansiella resurser som stått till buds kunde det vara klokt att utnyttja deltagarnas initiativ när det gäller möten och workshops och att använda dem för slutsatser och rekommendationer.

Denna situation gör det inte möjligt att just nu uppfylla ett annat av målen, dvs. att låta projektsamordnarna lägga fram resultaten i ett slutligt rapporteringsmöte.

6. Ligger projekten i linje med den gemensamma jordbrukspolitiken och Rio-konventionen (konventionen om biologisk mångfald)-

I bilaga VI till arbetsprogrammet (VI/4128/94) anges målen för den gemensamma jordbrukspolitiken och konventionen om biologisk mångfald.

Den gemensamma jordbrukspolitikens fyra främsta mål har hittills i allmänhet uppfyllts men det är ännu alltför tidigt att dra några slutsatser. När det gäller "att minska produktionen till nivåer som ligger mer i linje med efterfrågan på marknaden" utgör självfallet miljömässigt specialiserade växter och mindre betydande växtsorter och djurraser själva kärnan när det gäller marknadsefterfrågan på speciella, högkvalitativa produkter t.ex. på ostmarknaden (getost) och för produktion av särskilda viner och andra drycker som på något sätt är unika. Beträffande "inriktning på stöd till jordbrukarnas inkomster där det mest behövs" har många av projekten lagt tonvikten vid marginella ekologiska områden som gynnats mest av projektet. Detta är också incitamentet för att "stimulera jordbrukare att bo kvar på sina gårdar" under marginella ekologiska och/eller socioekonomiska förhållanden. När det gäller "att skydda miljön och utveckla landsbygdens naturliga möjligheter" har detta givits vederbörlig betoning endast när det gäller resistens mot sjukdom och ohyra. I detta sammanhang föreslås att projekten noggrannare studerar möjligheterna till "mångsidigt utnyttjande" av deras genetiska resurser, t.ex. växter som kan användas i livsmedel, foder och landskapsarkitektur. Särskild de mindre fruktträden med deras värde som prydnadsväxter kan spela en betydande roll när det gäller att utveckla landskapet.

Projekten ligger i allmänhet i linje med Rio-konventionen (konventionen om biologisk mångfald)"Rimlig och rättvis fördelning av de fördelar som härrör från utnyttjande av genetiska resurser" måste dock studeras noggrant inom "gemenskapsramen". Det är inte alltid standard att gemensamma projekt ger gemensamt utnyttjande av genetiska resurser som kommer från olika länder. Samordning behövs från kommissionens sida. En modell kan eventuellt vara Nordiska genbanken som agerar ekoregionalt.

7. Har administrativa frågor och förvaltningsfrågor skötts på ett riktigt sätt-

Kommissionens samordning

I förordning (EG) nr 1467/94 anges att en kommitté för bevarande, karakterisering, insamling och nyttjande av genetiska resurser inom jordbruket skall inrättas och bestå av företrädare för medlemsstaterna och ha en företrädare från kommissionen som ordförande.

Genetiska resurser som omfattar jordbruket i hela världen har blivit en allt viktigare fråga under den tid som förflutit sedan detta program inleddes 1994. Det arbete som har utförts och som kommer att utföras i internationella forum som FAO, CGIAR och WTO när det gäller utbyte, handel och nyttjande av nationellt ägda genetiska resurser, inklusive internationella immateriella rättigheter i fråga om genetiskt material, har ökat och kommer att fortsätta öka när vi träder in i 2000-talet. Vi anser att kommissionen måste förstärka sitt engagemang i samordningsfunktionerna i denna viktiga utveckling. Vi tror också att sådan samordning måste planeras för ytterligare två femårsperioder, dvs. till år 2010.

Personalresurser

I bilaga 2 till förordning (EG) nr 1467/94 "VÄGLEDANDE FINANSIELL FÖRDELNING" anges att den löpande förteckningen skall uppgå till cirka 10 % av de sammanlagda programkostnaderna och innefatta två anställda av grad A, två av grad B och två av grad C.

Expertgruppen har informerats om att denna fördelning av specialiserad personal inte genomfördes. Genetiska resurser i jordbruket synes ha viktiga återverkningar på ett antal interna strukturer och direktorat i EU-kommissionen. Dessutom måste EU spela en viktig roll på den globala nivån. De nuvarande 21 projekten som håller på att granskas är sålunda endast en liten del av all gemenskapsverksamhet på detta område som får allt större internationell betydelse. Kommissionen måste berömmas för det arbete som har inletts och utförts hittills, men vi ser vissa brister i den nuvarande personaltilldelningen, en stark samordningsfunktion skall kunna upprätthållas. Med hänsyn till den ökande vikt som detta område kommer att få är det av yttersta vikt att nu fastställa permanent personaltilldelning till denna post.

Det andra arbetsprogrammet och framtida arbetsprogram

Ett andra arbetsprogram förutsågs av kommissionen. I GENRES(NGO) 002/VI/1997 finns en hänvisning till detta program varvid anges att det skall läggas fram i slutet av 1998.

De 21 projekten enligt den nuvarande förordningen har i allmänhet varit väl organiserade men de utgör en liten och partiell del av alla viktiga genetiska resurser i europeiskt jordbruk. Vi tror att en tydligt riktad inbjudan att inkomma med förslag till ett femårigt arbetsprogram skulle kunna avhjälpa nuvarande brister. Vi ser också detta som viktigt med hänsyn till nästa anslutningsomgång av nya medlemsstater som innehar en betydande del av värdefulla europeiska genetiska resurser inom jordbruket. Ett andra arbetsprogram föreslogs dock aldrig. I ett längre perspektiv anser vi att ett tredje femårigt program som skulle sluta cirka år 2010 kan bli nödvändigt för att komplettera målen i den ursprungliga förordningen.

Ofullständigt utnyttjande av medel som förutsetts i förordningen, problem med icke-obligatoriska utgifter.

Vi upplystes om att den utgift om 20 miljoner euro som förutsågs för förordning (EG) nr 1467/94 klassificerades som en icke-obligatorisk utgift och att den faktiska summa som sålunda tagits i anspråk var ungefär hälften av detta belopp.

Icke-obligatoriska utgifter anpassas varje år i enlighet med andra trängande anslagsbehov. Detta inför otvivelaktigt ett inslag av viss instabilitet för nya projekt som skall införlivas i rådets förordning. En andra punkt är den oacceptabla förseningen av utbetalningar av medel till projekten, som avspeglas i många projektsamordnares kommentarer. Detta måste rättas till i framtiden, kanske först och främst genom uppgradering till obligatoriska utgifter och i andra hand genom att utbetalningar av årliga medel påskyndas.

8. Rättsliga aspekter av nyttjandet av genetiska resurser

I Rio-konventionen (konventionen om biologisk mångfald) anges att genetiska resurser är nationella naturresurser. Detta berör genetiska resurser som samlats in efter 1993.

Detta medför rättsliga aspekter vad avser allmänt utnyttjande av genetiska resurser inom EU. Andra rättsliga frågor rör immateriella rättigheter för genetiska resurser både inom länder, inom EU och på global nivå. Vi är övertygade om att riktig hantering av sådana rättsliga aspekter måste samordnas av kommissionen och dess särskilda kommitté som nämns i förordningen med bredast möjliga expertis. Samarbetande medlemsstater bör följa en gemensam linje när de agerar inom ramen för projekt enligt förordningen.

9. Icke-statliga organisationers medverkan

Kommissionen har genomfört tre möten med europeiska icke-statliga organisationer och protokollen från dessa möten (GENRES (NGO) 001/VI/1996, 002/VI/1997, 003/VI/1999) utgör grunden för denna kommentar.

Kommissionen har gjort särskilda ansträngningar för att informera och involvera icke-statliga organisationer i förordningen och dess projekt. När man studerar projekten och protokollen från särskilt sammankallade möten med icke-statliga organisationer tycks det som om deras bidrag har varit minimalt. Eftersom icke-statliga organisationer skulle kunna vara viktiga aktörer i programmet, måste deras deltagande i framtida verksamheter förstärkas och ett bättre arbetssätt inrättas för att övervinna befintliga svårigheter.

10. Internationella organisationers medverkan i samma frågor

Nästan alla projekt nämner en eller flera av följande organisationer som viktiga aktörer i samspelet: FAO, EAAP, CGIAR (särskilt IPGRI) och NGB. En nordisk genbank för djur (NGH) upprättas och en bank för nordiska skogsträd (NGF) planeras. Det är absolut nödvändigt att kommissionen anordnar och samordnar arbete i nätverk på högsta möjliga nivå och tydligt stakar ut gemenskapsdimensionen. Detta kunde hjälpa medlemsstaterna att rationalisera sina egna program som ofta har modellerats efter Leipzig Global Plan of Action (GPA).

11. Integrering av nationella program för genetiska resurser

Efter det att Leipzig Global Plan of Action (GPA) antogs 1996, har nationella program för genetiska resurser upprättats i de flesta av de deltagande europeiska länderna. Det är nu lämpligt att dessa nationella program integreras i kooperativa nät på gemenskapsnivå. Detta tillför en ny dimension i framtiden. Många av de pågående projekten skulle omedelbart kunna dra nytta av de nationella programmen och omvänt. Samordning på gemenskapsnivå är nu nödvändig.

I ett längre perspektiv kan de nationella programmen i hög grad förbättra genomförandetakten för förordningen. Återigen är samordning på gemenskapsnivå absolut nödvändig.

V. Rekommendationer

Förslag till rekommendationer

1. Förordningen bör fortsätta.

2. Ett andra reviderat femårigt program måste inledas.

3. Kommissionens personal måste vara fast anställd enligt bestämmelserna i den nuvarande förordningen.

4. Större tonvikt måste läggas vid in situ-bevarande av genetiska resurser för både växter och djur.

5. Samordnade rationaliseringsåtgärder med ex situ-samlingar bör uppmuntras.

6. När det gäller djur bör ex situ-samlingar komplettera in situ-bevarande.

7. I framtiden bör tonvikten inom projekten ligga på ordentlig relevant ekoregional täckning.

8. Verksamheter med löpande förteckningar bör inte fortsätta inom ramen för nuvarande förordning.

9. Mer aktivt deltagande från kommissionens avdelningar krävs i genomförandet av kompletterande åtgärderna.

10. Riktig handläggning av rättsliga aspekter av konventionen om biologisk mångfald måste samordnas med största möjliga expertis.

11. Större medverkan från icke-statliga organisationer måste stimuleras och främjas.

12. Större uppmärksamhet bör riktas på kommissionens medverkan för att samordna arbete i nätverk och utstakande av gemenskapsdimensionen bör ges större uppmärksamhet.

13. Samordning av nationella program för genetiska resurser bör vara en väsentlig del av förordningens mandat i framtida verksamheter.

BILAGA Förordning (EG) nr 1476/94 : Pågående projekt med delade kostnader och samordnade verksamheter

N° 0012 Projekt för en europeisk genbank för genetiska resurser för svin

N° 0020 Skydd av framtida gemenskapsgrödor: ett program för att bevara, karakterisera, utvärdera och samla in Allium grödor och vilda arter

N° 0029 Bevarande, utvärdering, utnyttjande och insamling av mindre betydande arter av fruktträd

N° 0037 Upprättande av beskrivning och dynamisk förvaltning av genetiska resurser för ris (Oryza sativa) som är anpassat för europeiska förhållanden

N° 0042 Utvärdering och förbättring av Beta-samlingar för extensifiering av jordbruksproduktionen

N° 0034 Genetiska resurser för potatis inklusive bevarande, karakterisering och utnyttjande av sekundära potatissorter för ekologiska produktionssystem i Europa

N° 0052 Europeiskt nät för karakterisering och utvärdering av genus Rosa Internationellt nät för genetiska resurser för Prunus groddplasma

N° 0060 Förteckning, karakterisering, utvärdering, bevarande och utnyttjande av genetiska resurser för europeisk kanin

N° 0061 Internationellt nät för genetiska resurser för Prunus

N° 0078 Samordning för bevarande, karakterisering, insamling och utnyttjande av genetiska resurser för europeisk alm

N° 0081 Europeiskt nät för bevarande och karakterisering av genetiska resurser för vinranka

N° 0083 En löpande förteckning över genetiska resurser för europeiska husdjur och verksamheter för karakterisering, bevarande och utnyttjande av dessa resurser

N° 0088 Genomförande av det europeiska nätet för utvärdering, bevarande och utnyttjande av genetiska resurser för europeiska lantraser av majs

N° 0097 Bevarande, karakterisering, insamling och nyttjande av genetiska resurser för oliver (Olea Europea)

N° 0104 Utvärdering och bevarande av genetiska resurser för korn för att förbättra gemenskapens odlares möjligheter att få tillträde till dessa resurser

N° 0118 Mot en strategi för bevarande av genetisk mångfald i fråga om europeisk boskap

N° 0105 Framtiden för europeisk morot: ett program för att bevara, karakterisera, utvärdera och insamla genetiska resurser för morot och dess vilda släktingar

N° 0108 Förvaltning, bevarande och tillvaratagande av genetiska resurser av C. me och vilda släktingar

N° 0109 Brassica-samlingar för att bredda utnyttjandet inom jordbruket

N° 0113 Förvaltning, bevarande och tillvaratagande av genetiska resurser för äggplanta (Solanum-arter).