MOTIVERING

1.BAKGRUND TILL FÖRSLAGET

•Motiv och syfte med förslaget

Stödprogrammet för strukturreformer för perioden 2017–2020 har funnits sedan den 20 maj 2017 med en budget på 142,8 miljoner euro. Programmet inrättades med målsättningen att stärka medlemsstaternas kapacitet att förbereda och genomföra tillväxtfrämjande förvaltnings- och strukturreformer, inklusive genom bistånd med att använda unionsfonderna effektivt och ändamålsenligt. Stöd enligt programmet ges av kommissionen på begäran av en medlemsstat, och det kan omfatta ett brett spektrum av politikområden.

Sedan förordningen om stödprogrammet för strukturreformer trädde ikraft har medlemsstaterna utnyttjat programmet i mycket hög grad, och de har begärt betydligt mer stöd än vad som finns tillgängligt i programmets årliga budget. Detta bekräftas av data för budgetcykeln för 2017. Trots att förordningen om stödprogrammet för strukturreformer antogs så sent lämnade 16 medlemsstater in stödbegäranden som uppskattningsvis motsvarade över 80 miljoner euro totalt. Anslaget för programmet för 2017 var endast 22,5 miljoner euro. Detta ledde till att kommissionen var tvungen att prioritera kraftigt, vilket resulterade i att flera begäranden om stöd inte kunde tillmötesgås. Situationen är ännu mer akut för budgetcykeln för 2018 som just har inletts (tidsfristen för att lämna in begäranden var den 31 oktober 2017). Sammanlagt lämnades 444 begäranden från 24 medlemsstater in och den totala beräknade kostnaden för begärandena är ungefär 152 miljoner euro, jämfört med anslaget för 2018 som är 30,5 miljoner euro. Detta visar tydligt att stödet behövs och att medlemsstaternas intresse för att få stöd från programmet övergår de tillgängliga finansiella medel som för närvarande finns inom programmet.

Erfarenheter har visat att många medlemsstater har begärt stöd från programmet och att dessa begäranden omfattar alla politikområden som täcks av programmet, exempelvis styrning och offentlig förvaltning, skatteförvaltning, offentlig finansförvaltning, tillväxt och företagsklimat, arbetsmarknad, utbildning, hälso- och sjukvård och sociala tjänster, finanssektorn och tillgång till finansiering.

Som Jean-Claude Juncker betonade i sitt tal (och bifogade avsiktsförklaring) inför Europaparlamentet den 13 september om tillståndet i unionen är euron tänkt att vara hela EU:s gemensamma valuta och alla medlemsstater utom två är skyldiga och har rätt att gå med i euroområdet. Det finns därför ett tydligt behov av att tänka framåt och ge stöd till medlemsstater utanför euroområdet för deras förberedelser för att gå med i euroområdet. För att få ansluta sig till euroområdet måste medlemsstaterna uppfylla Maastricht- eller konvergenskriterierna, som indikerar att de uppnått en hög grad av varaktig konvergens.

Den ekonomiska och finansiella krisen har visat att utöver nominell konvergens är det av avgörande betydelse för ett framgångsrikt deltagande i euroområdet att länderna uppnått real konvergens och har ekonomier som bygger på robusta ekonomiska strukturer, som gör att de kan absorbera chocker på ett effektivt sätt och snabbt återhämta sig från dem. Därför krävs det i synnerhet att medlemsstaterna har kapacitet att förvalta budgeten i enlighet med principerna om sund förvaltning av de offentliga finanserna och att de har de system som behövs för att delta i bankunionen. För att länderna på ett framgångsrikt sätt ska kunna integreras i euroområdet krävs utöver detta också fullt fungerande arbets- och produktmarknader som kan absorbera externa chocker, en hög grad av integration i fråga om handeln med varor och tjänster samt en välfungerande offentlig förvaltning.

Mot bakgrund av i) de ökade finansieringsbehoven för stöd för genomförandet av strukturreformer och ii) behovet att ge stöd till medlemsstater som har för avsikt att införa euron så att de kan påskynda den reala konvergensprocessen och utveckla mer motståndskraftiga ekonomiska och sociala strukturer för att säkra ett friktionsfritt deltagande i Ekonomiska och monetära unionen, är kommissionen fast besluten att, som ett första steg, öka budgeten för stödprogrammet för strukturreformer med 80 miljoner euro för perioden 2019–2020. Detta bör uppnås genom att man utnyttjar flexibilitetsmekanismen enligt artikel 11 i den gällande fleråriga budgetramen. Därmed skulle den totala finansieringsramen för stödprogrammet för strukturreformer uppgå till 222,8 miljoner euro. Ökningen skulle inte bara göra det möjligt att tillmötesgå stödbegäranden från medlemsstater utanför euroområdet som vill införa euron och behöver genomföra reformer, utan också det ökande antalet begäranden om stöd för att genomföra förvaltnings- och strukturreformer.

Dessa ytterligare medel skulle kompletteras genom att man uppmanar medlemsstaterna att utnyttja möjligheten att föra över en del av medlen för tekniskt stöd från de europeiska struktur- och investeringsfonderna till stödprogrammet för strukturfonder, enligt artikel 11 i förordningen om stödprogrammet för strukturreformer, för att stödja genomförandet av reformerna, inklusive reformer i samband med införandet av euron. Enligt de uppskattningar som gjorts så här långt av de potentiella stödbehoven skulle detta tillskott öka den sammanlagda tillgängliga stödbudgeten till 300 miljoner euro, och därmed fördubbla stödkapaciteten senast 2020.

Det skulle därmed bli möjligt att ge skräddarsytt stöd för genomförandet av alla politiska åtgärder för att hjälpa medlemsstaterna uppnå en hög grad av varaktig konvergens. Stöd kommer bland annat att ges inom följande områden: företagsklimat, finanssektorn, arbets- och produktmarknader, offentlig förvaltning och offentlig finansförvaltning. De viktigaste reformer som krävs för att främja real varaktig konvergens kommer att betonas inom ramen för den europeiska planeringsterminen.

Enligt ett särskilt arbetsflöde kommer de medlemsstater som vill göra framsteg för att ansluta sig till euroområdet att i dialog med kommissionen enas om en begränsad uppsättning reformåtaganden som är särskilt viktiga för ett framgångsrikt medlemskap i euroområdet. Dessa reformåtaganden kommer också att avspeglas i de berörda medlemsstaternas nationella reformprogram. Genom stödtjänsten för strukturreformer skulle kommission ingå en ny samarbets- och stödplan med de berörda medlemsstaterna. Planen skulle fokusera på tekniskt stöd för genomförandet av reformåtagandena i samband med införandet av euron. Planen skulle vara frivillig och ingen medfinansiering från de stödmottagande medlemsstaterna krävs.

•Förenlighet med befintliga bestämmelser inom området

Stödprogrammetför strukturreformer är ett innovativt unionsprogram. Genom programmet ger kommissionen, på medlemsstaternas begäran, stöd till medlemsstaterna i samband med utformning och genomförande av struktur- och förvaltningsreformer. Fokus för stödprogrammet för strukturreformer är att erbjuda skräddarsydda råd och sakkunskap på fältet för att handleda för de nationella myndigheterna hos den hjälpsökande medlemsstaten genom hela reformprocesen eller under angivna skeden eller perioder i processen. Detta gäller de mest angelägna hjälpbehoven i ett land enligt en ömsesidig överenskommelse mellan kommissionen och den berörda medlemsstaten i en samarbets- och stödplan.

Stödprogrammet för strukturreformer är ett komplement till de befintliga anslag för kapacitetsuppbyggnad och tekniskt stöd som finns inom andra EU-finansieringsprogram inom den fleråriga budgetramen, och till tekniskt stöd och andra insatser som finansieras av unionsfonderna. Detta garanteras i såväl planerings- som genomförandeskedena. Kommissionen har därför inrättat en teknisk stödsamordningsmekanism som omfattar de berörda avdelningarna, för att garantera att det stöd som tillhandahålls under de olika unionsprogrammen och fonderna är samstämmigt och inte överlappar åtgärderna inom stödprogrammet för strukturreformer.