SV

Bryssel den 12.4.2011

KOM(2011) 201 slutlig

2011/0083 (NLE)

Förslag till

RÅDETS FÖRORDNING

om införande av en slutgiltig utjämningstull på import av bestruket finpapper med ursprung i Folkrepubliken Kina

MOTIVERING

1. BAKGRUND

Motiv och syfteDetta förslag rör tillämpningen av artikel 10 i rådets förordning (EG) nr 597/2009 av den 11 juni 2009 om skydd mot subventionerad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska gemenskapen. |

Allmän bakgrundFörslaget läggs fram som ett led i tillämpningen av grundförordningen och grundar sig på en undersökning som genomförts i enlighet med grundförordningens materiella och formella krav. |

Gällande bestämmelserPreliminära antidumpningsåtgärder infördes för samma produkt genom kommissionens förordning (EU) nr 1042/2010 (EUT L 299, 16.12.2010, s. 7).Parallellt förslag om att införa slutgiltiga antidumpningsåtgärder. |

Förenlighet med Europeiska unionens politik och mål på andra områdenEj tillämpligt. |

2. RESULTAT AV SAMRÅD MED BERÖRDA PARTER OCH KONSEKVENSANALYSER

Samråd med berörda parter |

De parter som berörs av förfarandet har under undersökningen getts möjlighet att försvara sina intressen, i överensstämmelse med bestämmelserna i grundförordningen. |

Extern experthjälp |

Någon extern experthjälp har inte behövts. |

KonsekvensanalysFörslaget är ett resultat av tillämpningen av grundförordningen.Grundförordningen innehåller inga bestämmelser om en allmän konsekvensanalys, men den innehåller en uttömmande förteckning över villkor som måste bedömas. |

3. RÄTTSLIGA ASPEKTER

Sammanfattning av den föreslagna åtgärdenDen 17 april 2010 inledde kommissionen ett antisubventionsförfarande beträffande import av bestruket finpapper med ursprung i Kina.Vid undersökningen konstaterades subventionering av den berörda produkten, vilket vållade unionsindustrin skada. Vid undersökningen konstaterades även att det inte skulle strida mot unionens intresse att införa antisubventionsåtgärder.Det föreslås därför att rådet antar det bifogade förslaget till förordning om att införa slutgiltiga antisubventionsåtgärder beträffande import av bestruket finpapper med ursprung i Kina. |

Rättslig grundRådets förordning (EG) nr 597/2009 av den 11 juni 2009 om skydd mot subventionerad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska gemenskapen (nedan kallad grundförordningen). |

SubsidiaritetsprincipenFörslaget avser ett område där unionen är ensam behörig. Subsidiaritetsprincipen är därför inte tillämplig. |

ProportionalitetsprincipenFörslaget är förenligt med proportionalitetsprincipen av följande skäl: |

Åtgärdsformen beskrivs i grundförordningen och ger inget utrymme för nationella beslut. |

Det är inte tillämpligt att ange på vilket sätt den ekonomiska och administrativa börda som faller på unionen, nationella regeringar, regionala och lokala myndigheter, ekonomiska aktörer och medborgare begränsas till ett minimum och står i proportion till förslagets mål. |

Val av regleringsform |

Föreslagen regleringsform: Förordning. |

Övriga regleringsformer skulle vara olämpliga, eftersom det inte föreskrivs några alternativ i grundförordningen. |

4. BUDGETKONSEKVENSER

Förslaget påverkar inte EU:s budget. |

2011/0083 (NLE)

Förslag till

RÅDETS FÖRORDNING

om införande av en slutgiltig utjämningstull på import av bestruket finpapper med ursprung i Folkrepubliken Kina

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,

med beaktande av rådets förordning (EG) nr 597/2009 av den 11 juni 2009 om skydd av subventionerad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska gemenskapen [1] (nedan kallad grundförordningen), särskilt artikel 15,

med beaktande av det förslag som Europeiska kommissionen (nedan kallad kommissionen) lagt fram efter samråd med rådgivande kommittén, och

av följande skäl:

1. FÖRFARANDE

1.1. Inledande

(1) Den 17 april 2010 meddelade Europeiska kommissionen genom ett tillkännagivande (nedan kallat tillkännagivande om inledande) som offentliggjordes i Europeiska unionens officiella tidning [2] att ett antisubventionsförfarande hade inletts beträffande import till unionen av bestruket papper med ursprung i Folkrepubliken Kina (nedan kallat Kina eller det berörda landet).

(2) Antisubventionsförfarande inleddes till följd av ett klagomål som ingavs den 4 mars 2010 av Cepifine, de europeiska finpapperstillverkarnas intresseorganisation (nedan kallad klagandenet), såsom företrädare för tillverkare som svarar för en betydande del, i detta fall mer än 25 %, av unionens totala produktion av bestruket finpapper. Klagomålet innehöll prima facie-bevisning för subventionering av produkten i fråga och därav vållad väsentlig skada, och denna bevisning ansågs tillräcklig för att motivera inledandet av ett förfarande.

(3) Innan förfarandet inleddes underrättades kommissionen, i enlighet med artikel 10.7 i grundförordningen, Kinas regering om att den hade mottagit ett vederbörligen underbyggt klagomål i vilket det påstods att subventionerad import av bestruket finpapper med ursprung i Kina vållar unionsindustrin väsentlig skada. Kinas regering inbjöds till samråd i syfte att klargöra situationen när det gäller påståendena i klagomålet och i syfte att uppnå en ömsesidig lösning. Den kinesiska regeringen godtog erbjudandena om samråd, som därefter hölls. Vid samrådet kunde ingen gemensam lösning nås. Man beaktade dock synpunkterna från myndigheterna i Kina när det gällde påståendena i klagomålet om att stödsystemen inte var utjämningsbara. Efter samrådet inkom inlagor från den kinesiska regeringen.

1.2. Antidumpningsförfarande

(4) Den 18 februari 2010 meddelade Europeiska kommissionen genom ett tillkännagivande i Europeiska unionens officiella tidning [3] att ett antidumpningsförfarande hade inletts beträffande import till unionen av bestruket finpapper med ursprung i Kina.

(5) Den 17 november 2010 införde kommissionen genom förordning (EU) nr 1042/20 [4] en preliminär antidumpningstull på import av bestruket finpapper med ursprung i Kina.

(6) De skadebedömningar som genomförts inom ramen för denna antisubventionsundersökning och den parallella antidumpningsundersökningen är identiska, eftersom definitionen av unionsindustri, representativa unionstillverkare och undersökningsperiod är desamma i båda undersökningarna. Av detta skäl beaktades synpunkter på skadeaspekter som framförts inom ramen för dessa förfaranden i båda förfarandena.

1.3. Parter som berörs av förfarandet

(7) Kommissionen underrättade officiellt klaganden, andra kända unionstillverkare, de kända exporterande tillverkarna i Kina och en intresseorganisation (som företräder papperstillverkare), företrädarna för det berörda landet, kända importörer samt kända användare om inledandet av förfarandet. Berörda parter gavs möjlighet att inom den tidsfrist som anges i tillkännagivandet om inledande skriftligen lämna synpunkter och begära att bli hörda.

(8) Eftersom ett stort antal exporterande tillverkare, unionstillverkare och icke-närstående importörer föreföll vara berörda, angav kommissionen i tillkännagivandet om inledande att den i enlighet med artikel 27 i grundförordningen planerade att tillämpa ett stickprovsförfarande. För att kommissionen skulle kunna besluta om huruvida ett stickprovsförfarande var nödvändigt och i så fall göra ett urval, ombads alla exporterande tillverkare i det berörda landet och deras kända intresseorganisationer samt alla unionstillverkare och icke-närstående importörer att ge sig till känna genom att kontakta kommissionen och, enligt vad som anges i tillkännagivandet om inledande, lämna grundläggande uppgifter om sin verksamhet när det gäller den berörda produkten (se avsnitt 2.1 nedan) under perioden 1 januari 2009–31 december 2009. Samråd ägde också rum med de kinesiska myndigheterna.

(9) Såsom anges i skäl 51 nedan inkom två grupper av kinesiska exporterande tillverkare med de begärda uppgifterna och gick med på att ingå i stickprovet. Under dessa omständigheter beslutade kommissionen att det inte var nödvändigt med ett stickprov avseende de exporterande tillverkarna i Kina.

(10) Såsom anges i skäl 53 nedan beslutade man att ett stickprovsförfarande inte var nödvändigt för unionstillverkare.

(11) Såsom anges i skäl 54 nedan beslutade man att ett stickprovsförfarande inte var nödvändigt för icke-närstående importörer.

(12) Kommissionen sände frågeformulär till alla parter som såvitt känt var berörda och till alla övriga parter som begärde det inom de tidsfrister som angavs i tillkännagivandet om inledande, det vill säga klaganden, andra kända unionstillverkare, de kända exporterande tillverkarna i Kina och en intresseorganisation som företräder papperstillverkare, företrädarna för det berörda landet, kända importörer, kända användare.

(13) Svar på frågeformuläret och andra inlagor mottogs från två grupper av exporterande tillverkare i Kina, den klagande intresseorganisationen (de europeiska finpapperstillverkarnas intresseorganisation, Cepifine), de fyra klagande unionstillverkarna och en ytterligare unionstillverkare, 13 icke-närstående importörer och handlare, fem användare och en intresseorganisation för tryckeribranschen.

(14) Kommissionen inhämtade och kontrollerade alla uppgifter som den bedömde vara nödvändiga för ett avgörande i fråga om subventionering, därav vållad skada och unionens intresse. Kontrollbesök gjordes på plats hos följande statliga myndighet och företag:

a) Kinas regering

– Kinas handelsministerium, Peking, Kina

b) Unionstillverkare och en intresseorganisation i unionen

– Cepifine, Bryssel, Belgien

– Sappi Fine Paper Europe, Bryssel, Belgien

– LECTA Group (CARTIERE DEL GARDA SpA, Riva del Garda, Italy CONDAT SAS, Le Plessis Robinson, Frankrike och TORRASPAPEL, S.A., Barcelona, Spain), Barcelona, Spanien

– Burgo Group spa, Altavilla Vicentina, Italien och de närstående företagen Burgo Distribuzione srl, Milano, Italien och Ebix sa, Barcelona, Spanien

– Papierfabriek Scheufelen GmbH, Lenningen, Tyskland

c) Exporterande tillverkare i Kina

1) Sinar Mas Paper (China) Investment Co Ltd, holdingbolag för Asia Pulp & Paper Group (nedan kallad APP)

– Gold East Paper (Jiangsu) Co., Ltd, Zhenjiang City, Jiangsuprovinsen, Kina

– Gold Huasheng Paper (Suzhou Industrial Park) Co., Ltd, Suzhou City, Jiangsuprovinsen, Kina

– Ningbo Zhonghua Paper Co., Ltd, Ningbo City, Zhejiangprovinsen, Kina

– Ningbo Asia Pulp & Paper Co., Ltd, Ningbo City, Zhejiangprovinsen, Kina

2) Chenming Paper Group (nedan kallad Chenming)

– Shangdong Chenming Paper Holdings Limited, Shouguang City, Shandongprovinsen, Kina

– Shouguang Chenming Art Paper Co., Ltd, Shouguang City, Shandongprovinsen, Kina

d) Importörer i unionen

– Cartaria Subalpina, Turin, Italien

– Paperlinx, Northampton, Förenade kungariket

1.4. Undersökningsperiod och skadeundersökningsperiod

(15) Undersökningen av subventioner och skada omfattade perioden 1 januari 2009−31 december 2009 (nedan kallad undersökningsperioden eller i tabeller UP). Undersökningen av utvecklingstendenser som är av betydelse för bedömningen av skada omfattade perioden från och med den 1 januari 2006 till och med undersökningsperiodens slut (nedan kallad skadeundersökningsperioden).

2. BERÖRD PRODUKT OCH LIKADAN PRODUKT

2.1. Berörd produkt

(16) Den berörda produkten är bestruket finpapper, bestående av papper eller papp belagt på ena sidan eller båda sidorna (utom kraftpapper eller kraftpapp), i ark eller rullar, med en vikt av 70 g/m² eller mer men inte över 400 g/m² och en ljushet på mer än 84 (uppmätt enligt ISO 2470-1), med ursprung i Kina (nedan kallad den berörda produkten) som för närvarande klassificeras enligt KN-nummer ex 4810 13 20, ex 4810 13 80, ex 4810 14 20, ex 4810 14 80, ex 4810 19 10, ex 4810 19 90, ex 4810 22 10, ex 4810 22 90, ex 4810 29 30, ex 4810 29 80, ex 4810 99 10, ex 4810 99 30 och ex 4810 99 90.

(17) Den berörda produkten är ett högkvalitativt papper som vanligtvis används för att trycka läsmaterial, t.ex. tidskrifter, kataloger, årsredovisningar och årsböcker. Den berörda produkten omfattar både ark och rullar som används vid arkoffset (”cut star”). Rullar som säljs för användning vid arkoffset (”cutter rolls”) är utformade för att skäras i ark före tryckning, och anses därför vara utbytbara och direkt konkurrerande med ark.

(18) Den berörda produkten inbegriper inte rullar som är lämpliga för användning vid rulloffset. Rullar lämpliga för användning vid rulloffset definieras som rullar som när de provas enligt provningsstandarden ISO 3783:2006, bestämning av motståndskraft mot plockning – hastighetsmetoden med IGT-provningsanordning (elektrisk modell), ger ett resultat på mindre än 30 N/m uppmätt i papprets tvärriktning och ett resultat på mindre än 50 N/m uppmätt i maskinens riktning. Till skillnad från rullar som används vid arkoffset matas rullar som används vid rulloffset dessutom direkt i pressarna och skärs inte i förväg.

(19) En part ansåg att definitionen av den produkt som är föremål för undersökningen var för snäv och att rullar med bestruket finpapper som lämpar sig för rulloffset-tryckning borde ha tagits med. Man hävdade att rullar avsedda att användas vid rulloffset och de som omfattas av produktdefinitionen i den aktuella undersökningen (”cutter rolls” och ark) har samma grundläggande tekniska och fysiska egenskaper och inte går att särskilja. Man ansåg dessutom att båda används för tryckning av hög kvalitet och att produkterna därför i viss mån är utbytbara.

(20) Tvärt emot ovanstående påstående bekräftade emellertid undersökningen att de tekniska och fysiska egenskaperna faktiskt skiljer sig åt, när det gäller t.ex. fukthalt och styvhet i det papper som används vid rulloffset och i det som används vid arkoffset. Undersökningen bekräftade vidare att de tekniska egenskaper som anges i skäl 18 ovan är unika för rullar som är lämpliga att användas vid rulloffset. Till följd av dessa skillnader kan det papper som används vid rulloffset och det som används vid arkoffset inte användas i samma typ av press och är därför inte utbytbara. Det ska noteras att alla parter var eniga om att de två typerna av papper skiljer sig åt när det gäller yt- och draghållfasthet.

(21) Parten i fråga hävdade vidare att kunderna ser bestruket finpapper i form av ark, ”cutter rolls” och rullar för rulloffset som en enda marknad och att distributionskanalerna således är desamma. Att de tekniska egenskaperna är olika visar sig bara som mindre prisskillnader i dessa produktgrupper.

(22) Undersökningen visade emellertid att de två typerna av rullar inte heller är utbytbara ur ekonomisk synvinkel, eftersom rullar avsedda att användas vid rulloffset används vid tryckning av stora volymer, i allmänhet tillverkas på beställning och kräver JIT-leveranser (”just in time”), vilket innebär att dessa produkter inte lagerhålls av mellanhänder utan levereras direkt till slutanvändarna, dvs. de säljs genom en annan distributionskanal än rullar avsedda för användning vid arkoffset. Den annorlunda tillverkningsprocessen och de olika stordriftsfördelarna i tryckprocessen visar sig i tydliga prisskillnader.

(23) Det ska också noteras att inga rullar som användes vid rulloffset hade importerats från Kina under skadeundersökningsperioden. Det får också anses osannolikt att dessa produkter kommer att importeras i framtiden, eftersom det inte är ekonomiskt lönsamt med en inköpskälla på så långt avstånd av de anledningar som uppgavs i förra skälet.

(24) På grundval av detta avvisades dessa påståenden.

(25) Samma part hävdade att motståndskraften mot plockning inte var en lämplig teknisk egenskap för att särskilja produkterna, eftersom detta test skulle vara av ett generellt slag och testresultaten dessutom riskerade att påverkas av det testade papprets fukthalt. Parten hävdade vidare att på grundval av några test som gjorts vid partens eget laboratorium för att mäta motståndskraften mot plockning hos rullar för rulloffset tillverkade av unionsindustrin, kan man se att dessa produkter inte skulle omfattas av den nuvarande produktdefinitionen, vilket skulle visa att kriteriet med ”motståndskraft mot plockning” är olämpligt när det gäller att skilja det bestrukna finpapper som används i rulloffset från det som används i arkoffset. På grundval av dessa bevis hävdade parten att uteslutandet av rullar för rulloffset hade skett på ett godtyckligt sätt.

(26) Inga bevis lämnades för påståendet att papprets fukthalt skulle kunna göra testresultaten för provningsstandard ISO 3783:2006 opålitliga.

(27) Testresultaten som lämnades av den exporterande tillverkaren bestod av en sammanfattning av de testresultat som utförts i tillverkarens eget laboratorium. Det avgörande var att resultaten inte tillhandahölls för kontroll och synpunkter från andra berörda parter, särskilt unionsindustrin, och den exporterande tillverkaren lämnade inte heller in en meningsfull icke-konfidentiell sammanfattning av resultaten, trots upprepade påminnelser.

(28) Efter meddelandet av uppgifter lämnade den exporterande tillverkaren ingen ytterligare detaljerad information som kunde bidra till att analysera testets tillförlitlighet. Eftersom ingen icke-konfidentiell version av testet lämnades, kunde de företag vars rullar för rulloffset ingick i testet enligt den berörda partens påstående inte besvara testresultaten. Kommissionen kunde därför inte objektivt kontrollera huruvida de inlämnade testresultaten var tillförlitliga och korrekta och således kunde användas i undersökningen. På grundval av de uppgifter som kommissionen hade tillgång till ansåg den att testet inte var tillräckligt objektivt och tillförlitligt, eftersom de upplysningar som lämnats in konfidentiellt inte kunde dubbelkontrolleras mot tillförlitliga källor.

(29) Efter meddelandet om uppgifter lämnade samma exporterande tillverkare in resultat från ytterligare ett test som utförts på uppdrag av tillverkaren av ett externt testlaboratorium, och upprepade att det bestrukna finpapper som används vid rulloffset hade undantagits från undersökningen på ett godtyckligt sätt. Testrapporterna angav att motståndskraften mot plockning hade mätts på 25 prover av rullar för rulloffset som den exporterande tillverkaren hade lämnat till laboratoriet och som den identifierat som prover av papper som framställts av unionstillverkare. Enligt denna rapport uppfyllde inget av dessa pappersprover de kriterier som anges i skäl 18 ovan.

(30) Analysen av testrapporten visade för det första att det externa testlaboratoriets testresultat mestadels gällde produkter som resultaten var irrelevanta för, eftersom de flesta proverna inte var rullar för rulloffset och, för det andra, att testresultaten gällde produkter som inte gick att identifiera, eftersom det inte var möjligt att fastställa om de testade pappersproverna var papper för arkoffset eller rulloffset, eftersom det pappersmärke som angavs i rapporten fanns i båda formaten. Dessutom lämnades det inga garantier i rapporten om huruvida de provade rullar som angavs verkligen var de som hade testats.

(31) Som svar på det externa laboratoriets testresultat, lämnade klaganden in resultat från de tester som utförts av en av unionstillverkarna på samma prover av rullar för rulloffset som det påstods att det externa laboratoriet hade testat. Detta test uppvisade andra resultat. Klaganden trodde att skillnaderna kunde bero på olika testförhållanden och således att ISO-standarden ISO 3783:2006 eventuellt inte hade uppfyllts, dvs. den standard enligt vilken det motstånd mot plockning som anges i skäl 16 i den provisoriska förordningen bör mätas.

(32) Efter det slutgiltiga meddelandet av uppgifter ifrågasatte den exporterande tillverkaren kommissionens objektivitet, när den avvisade det externa laboratoriets testresultat. Tillverkaren hävdade att testningen var ett blindtest som den oberoende experten hade utfört enligt den gällande ISO-standarden. Tillverkaren lämnade in en skriftlig försäkran där den oberoende expertens chef förklarade vilken källa man använt för proverna i testet för att visa att testet var oberoende, korrekt och representativt.

(33) För det första ifrågasatte kommissionen aldrig objektiviteten i det externa laboratoriets testresultat och det är därför irrelevant att testningen var ett blindtest. Å andra sidan fanns det tvivel rörande försäkran om urval och ursprung för de testade proverna men inte rörande själva testningen. Den exporterande tillverkarens argument undanröjde inte dessa tvivel, eftersom argumenten var ofullständiga och oklara ur flera aspekter. Till exempel hävdades det att det faktum att andra produkter än rullar för rulloffset ingick i testet berodde på administrativa misstag eller på att leverantörerna hade misstagit sig och kanske tillhandahållit fel prover.

(34) Eftersom både källan till och proverna i det påstådda testet var oklara och de olika parternas testresultat motsägelsefulla, ansågs det att de testresultat som lämnats in av det externa laboratoriet på den kinesiska exporterande tillverkarens vägnar inte slutgiltigt kunde bevisa att testet för motståndskraften mot plockning inte var lämpligt för att skilja mellan bestruket finpapper som används vid rulloffset-tryckning å ena sidan och, bestruket finpapper som används vid arkoffset-tryckning å andra sidan. Följaktligen kunde testresultaten inte visa att det bestrukna finpapper som används vid rulloffset-tryckning godtyckligt skulle ha uteslutits från undersökningen.

(35) När det gäller frågan om huruvida motstånd mot plockning är ett relevant kriterium för att särskilja rullar som lämpar sig för rulloffset-tryckning, erinras det om att de två grupperna i produktdefinitionen särskiljs från varandra, bland annat på grundval av deras användning, dvs. huruvida produkten är lämplig för användning vid rulloffset eller vid arkoffset, vilket avgörs av vilken typ av tryckpressar de används i, vilket bland annat visar sig i den egenskap som gäller motstånd mot plockning. Det ska dessutom noteras att motstånd mot plockning endast är en av de egenskaper som särskiljer bestruket finpapper som lämpar sig för användning vid rulloffset-tryckning från bestruket finpapper som lämpar sig för användning vid arkoffset-tryckning. I skälen 18 och 20 ovan anges ytterligare kriterier som den berörda exporterande tillverkaren inte har ifrågasatt. En part hävdade att fuktigheten, såsom den definieras i skäl 20 inte är en tydlig grundläggande egenskap för att särskilja produkterna. Under undersökningen gjordes emellertid olika påståenden om detta av andra parter. Hur som helst konstaterade man att styvhet och motstånd mot plockning är de mest relevanta faktorerna.

(36) I sitt svar på detta tillstod klaganden att det kan finnas rullar som inte fullständigt uppfyller alla de kriterier för motstånd mot plockning som anges i skäl 18 ovan, men som ändå kan användas vid rulloffset-tryckning. Klaganden vidhöll emellertid sin åsikt att motstånd mot plockning är det enda test som med säkerhet kan avgöra om en rulle faktiskt är lämplig för användning vid rulloffset-tryckning, dvs. om rullen i fråga uppfyller de kriterier för motstånd mot plockning som anges i skäl 18 ovan, är den förvisso en rulloffsetrulle.

(37) Som stöd för ovannämnda påståenden om motstånd mot plockning hänvisade den exporterande tillverkaren till argument som framförts av en av de klagande unionstillverkarna i antidumpnings- och antisubventionsundersökningar i Förenta staterna, i vilka unionstillverkaren enligt uppgift tillstod att rullar för rulloffset inte kan särskiljas genom ett test som grundas på motstånd vid plockning eller någon annan mätning.

(38) Klaganden invände mot dessa uppgifter från den exporterande tillverkaren och hävdade tvärtom att förfarandena i Förenta staterna innebär att en tydlig skiljelinje kan fastställas mellan rullar för rulloffset och bestruket finpapper.

(39) För det första ska det noteras att de uppgifter som den exporterande tillverkaren hänvisade till hade lämnats in i samband med andra undersökningar inom andra jurisdiktioner och av andra parter än de som berörs av det aktuella förfarandet och de är således inte relevanta här. För det andra drog de amerikanska myndigheterna i den nämnda undersökningen slutsatsen att det finns en tydlig skillnad mellan bestruket finpapper som används vid arkoffset-tryckning å ena sidan och bestruket finpapper som lämpar sig för användning vid rulloffset-tryckning å andra sidan. ”Cutter rolls” betraktades som halvfabrikat, medan rullar som är lämpliga att användas vid rulloffset-tryckning inte ansågs utgöra en berörd produkt. De amerikanska myndigheterna definierade inte uttryckligen rullar för rulloffset-tryckning i sin definition av produktomfattningen. Kriteriet med motstånd mot plockning var därför inte relevant för produktomfattningen i de nämnda undersökningarna.

(40) På grundval av ovanstående synpunkter bekräftades det att den tekniska egenskapen ”motstånd mot plockning” är en tillförlitlig egenskap för att beskriva bestruket finpapper som lämpar sig för användning vid rulloffset-tryckning.

(41) De synpunkter som lämnades visade emellertid också att det finns rullar för rulloffset som kan användas vid rulloffset-tryckning trots att de inte fullständigt uppfyller alla kriterier för motstånd mot plockning. Det är därför nödvändigt att ytterligare precisera definitionen av rullar som är lämpliga för användning vid rulloffset-tryckning.

(42) För att fastställa ett ytterligare kriterium för att särskilja rullar för rulloffset som inte fullständigt uppfyller alla kriterier för motstånd vid plockning, föreslog klaganden att rullar som inte fullständigt uppfyller testet för motstånd vid plockning, men som har en kärnstorlek på högst 80 mm också bör anses utgöra rullar som lämpar sig för användning vid rulloffset.

(43) Den kinesiska regeringen och den exporterande tillverkaren hävdade att tillägget av kärnstorlek som ett nytt inslag i produktdefinitionen utgjorde en ändring av definitionen av rullar för rulloffset och således av den berörda produkten. Det hävdades också att den inre kärnstorleken inte är ett lämpligt kriterium, eftersom det finns rullar för rulloffset med en kärnstorlek på mer än 80 mm och ”cutter rolls” med en kärnstorlek på mindre än 80 mm.

(44) Kommissionen strävade efter att ytterligare precisera definitionen av rullar som är lämpliga för användning vid rulloffset-tryckning och komma med ytterligare klargöranden för att man ännu tydligare ska kunna skilja mellan den berörda produkten och andra produkter, också i syfte att minimera risken för kringgående av åtgärderna. De bevis som lämnades in om lämpligheten av kärnstorlek som ett alternativt kriterium i definitionen visade emellertid att detta kriterium skulle kunna leda till ett uteslutande av den berörda produkten, dvs. ”cutter rolls” med en kärnstorlek på mindre än 80 mm, från åtgärderna. Man övergav därför detta kriterium för att definiera rullar som lämpar sig för rulloffset-tryckning.

(45) Det som sagts ovan påverkar inte tillförlitligheten hos den metod enligt vilken rullar som är lämpliga för användning vid rulloffset-tryckning har undantagits från undersökningen, vilket den kinesiska gruppen av exporterande tillverkare hävdade.

(46) Under undersökningen hävdade vissa parter också att flerskiktspapper och flerskiktskartong (se definitionen i nästa skäl) borde uteslutas från undersökningen. De ansåg att flerskiktspapper och flerskiktskartong hade andra fysiska egenskaper, till exempel flera skikt, högre styvhet och lägre densitet, samt att dessa produkter hade en annan slutanvändning, eftersom de vanligtvis används vid tillverkning av vikkartonger och för förpackningsändamål. Slutligen hävdade dessa parter att enskiktspapper och enskiktskartong enkelt skulle kunna särskiljas från flerskiktspapper och flerskiktskartong genom det fysiska utseendet.

(47) Flerskiktspapper och flerskiktskartong, såsom de definieras i de förklarande anmärkningarna till undernummer 4805 i det Harmoniserade systemet, är produkter som man får genom att pressa ihop ett eller flera skikt av fuktiga massor med åtminstone en egenskap som skiljer dem åt. Skillnaderna kan bero på vilket slag av massa som används (t.ex. återvunnet avfall), produktionsmetoden (t.ex. mekanisk eller kemisk), eller om massan är av samma slag och framställts med samma metod, graden av bearbetning (t.ex. oblekt, blekt eller färgat).

(48) Undersökningen visade att flerskiktspapper och flerskiktskartong faktiskt uppvisar vissa andra fysiska och tekniska egenskaper, närmare bestämt har de flera lager av massa som ökar deras styvhet. Flerskiktspapper och flerskiktskartong tillverkas genom en annan produktionsmetod som kräver en annan pappersmaskin än den som används för att tillverka bestruket finpapper, eftersom det under produktionsprocessen formas flera skikt av massa på varandra till en enda produkt. Slutligen kan flerskiktspapper och flerskiktskartong användas för olika ändamål (främst förpackningsändamål) jämfört med bestruket finpapper som används till reklamtryck, tidningar etc. av hög kvalitet. Flerskiktspapper och flerskiktskartong (se definitionen i skäl 47) anses därför inte vara den berörda produkten. Följaktligen undantas från produktdefinitionen i den här undersökningen de KN-nummer som anges ovan och som omfattar import av flerskiktspapper och flerskiktskartong.

(49) Slutligen hävdade en kinesisk tillverkare att s.k. papp borde undantas från undersökningen, eftersom den på grund av de påstådda skillnaderna i fråga om vikt, tjocklek och styvhet inte omfattas av definitionen av finpapper (bestruket eller inte). Det konstaterades att begreppet ”papp” normalt används för papper med ett högt materialinnehåll som i allmänhet gör pappret tyngre, dvs. ”papp” definieras normalt som papper med en basvikt på över 224 g/m². Undersökningen visade emellertid att viktskillnaden inte har någon större betydelse för de återstående fysiska och tekniska egenskaperna eller slutanvändningsområdena som skulle göra att man kunde särskilja denna produkt från den berörda produkten. Vidare konstateras det att, i enlighet med skäl 16, omfattades uttryckligen alla bestrukna finpapper med en vikt på 70 g/m² eller mer, men inte över 400 g/m², av definitionen av den berörda produkten. Följaktligen betraktas papp preliminärt som den berörda produkten.

2.1.1. Likadan produkt

(50) Det visade sig att den berörda produkten, den produkt som tillverkas och säljs på hemmamarknaden i Kina och den produkt som tillverkas och säljs i unionen av unionstillverkare, hade samma grundläggande fysiska och tekniska egenskaper och samma grundläggande användningsområden. De anses därför vara likadana produkter i den mening som avses i artikel 2 c i grundförordningen.

3. STICKPROVSFÖRFARANDE

3.1. Stickprovsförfarande avseende exporterande tillverkare i Kina

(51) Endast två grupper av exporterande tillverkare i Kina gav sig till känna och lämnade de uppgifter som begärts i tillkännagivandet om inledande. Den ena gruppen (Chenming) företräder två närstående exporterade tillverkare och den andra gruppen (APP) företräder fyra närstående exporterande tillverkare. De samarbetsvilliga exporterande tillverkarna står för den totala exporten av den berörda produkten från Kina till unionen. Under dessa omständigheter beslutade kommissionen att det inte var nödvändigt med ett stickprov avseende de exporterande tillverkarna i Kina.

(52) Två av de fyra närstående exporterande tillverkarna i APP-gruppen endast tillverkade flerskiktskartong (se skäl 47 ovan). I detta avseende erinras om den dragna slutsatsen att flerskiktskartong skulle undantas från produktdefinitionen i den aktuella undersökningen. Det erinras också om att flerskiktskartong undantogs från produktdefinitionen i det parallella antidumpningsförfarandet. Slutsatsen är således att de båda berörda exporterande tillverkarna som befanns tillverka enbart flerskiktskartong inte berörs av det aktuella förfarandet. De resultat som redovisas nedan bygger således inte på information och uppgifter från dem.

3.2. Stickprovsförfarande avseende unionstillverkare

(53) Eftersom ett stort antal unionstillverkare föreföll vara berörda av förfarandet, angavs det i tillkännagivandet om inledande att ett stickprovsförfarande skulle kunna komma att genomföras i enlighet med artikel 27 i grundförordningen. Efter en granskning av de inlämnade uppgifterna och med hänsyn till att endast fyra unionstillverkare gav sig till känna inom de tidsfrister som fastställdes i tillkännagivandet om inledande, beslutades det emellertid att ett stickprovsförfarande inte var nödvändigt. De fyra ovannämnda exporterande tillverkarna ansågs representativa (de svarar för 61 % av den sammanlagda tillverkningen) för unionsindustrin, enligt skäl 372 nedan. De uppgifter som lämnades av de fyra företagen kontrollerades på plats och användes för mikroindikatorerna, såsom förklaras i skäl 386.

3.3. Stickprovsförfarande avseende icke-närstående importörer

(54) Eftersom ett stort antal icke-närstående importörer förefaller vara berörda av förfarandet, angavs i tillkännagivandet om inledande att ett stickprovsförfarande skulle kunna komma att genomföras i enlighet med artikel 27 i grundförordningen. Efter en granskning av de inlämnade uppgifterna och med hänsyn till att så få importörer visat samarbetsvilja, beslutades det emellertid att ett stickprovsförfarande inte var nödvändigt.

4. SUBVENTIONERING

4.1. Inledande anmärkningar

(55) Det erinras om att både den kinesiska regeringen och de fyra exporterande kinesiska tillverkarna lämnade svar på frågeformuläret och godkände besök på plats för att kontrollera svaren.

(56) I fråga om den kinesiska regeringen skickade kommissionen, när svar inkommit på frågeformuläret, tre skrivelser om att de lämnat ofullständiga svar och en skrivelse före kontrollen till den kinesiska sidan. Kommissionen gav den kinesiska regeringen gott om tid att utarbeta och inge sina framställningar så snart detta begärdes och motiverades. Den kinesiska regeringen beviljades faktiskt betydande förlängningar av tidsfristerna: två veckors förlängning för att svara på frågeformuläret, vilket ledde till en tidsfrist på sammanlagt 49 dagar för att svara på frågeformuläret och tre veckor för att svara på den första skrivelsen om ofullständigt svar, vilket ledde till en sammanlagd tidsfrist på 40 dagar.

(57) Före kontrollbesöket på plats begärde den kinesiska regeringen att kommissionen skulle lämna ytterligare skriftlig information, framför allt en förteckning över alla frågor som kommissionen skulle ställa under kontrollen plus en förteckning över de regeringsavdelningar som förväntades delta i kontrollbesöket på plats. Utan dessa, hävdade man, skulle kommissionen inte kunna fullgöra sina skyldigheter som undersökande myndighet i enlighet med WTO-avtalet om subventioner och utjämningstullar (SCM-avtalet), särskilt skyldigheterna i punkt 8 i bilaga VI. Den kinesiska regeringen framförde också att i avsaknad av denna information skulle den inte kunna garantera resultaten av kontrollen.

(58) Kommissionen kunde med alla respekt inte godta den kinesiska regeringens begäran. I detta avseende ska det noteras att kommissionen har uppfyllt alla berörda krav i punkt 8 i bilaga VI till WTO-avtalet om subventioner och utjämningstullar (SCM-avtalet) samt artikel 26 i grundförordningen. Före kontrollen skickades en utförlig skrivelse till den kinesiska regeringen med en bekräftelse av dagordningen (dagar och grupper av förmånssystem att diskutera per kontrolldag) och en begäran om att de myndigheter som ansvarar för respektive system och de tjänstemän som deltagit i utarbetandet av den kinesiska regeringens inlagor skulle närvara. Kommissionen förklarade också före kontrollbesöken på plats att endast den kinesiska regeringen känner till vilka myndigheter som ansvarar för de system som skulle undersökas och vet vilka tjänstemän som lämpligen bör delta i kontrollen och svara på frågor. I fråga om förteckningen över särskilda frågor förklarade kommissionen före och efter kontrollbesöken på plats att den inte var obligatorisk enligt WTO- eller EU-lagstiftningen och att syftet med undersökningen var att kontrollera den kinesiska regeringens svar på frågeformuläret och de relevanta kompletterande inlagorna. Kontrollen skulle därför följa uppläggningen i dessa dokument. Kommissionen skulle också försöka att inhämta och klargöra ytterligare uppgifter som behövdes för det pågående förfarandet, men de exakta frågorna i det sammanhanget skulle vara beroende av den kinesiska regeringens svar på den inledande kontrollen av dess svar. Det gjordes också klart för den kinesiska regeringen före kontrollbesöken på plats att en vägran att tillhandahålla nödvändiga upplysningar eller bistå den undersökande myndigheten i kontrollen av information och uppgifter som bedömdes nödvändiga för förfarandet kan få negativa effekter på undersökningsförfarandet. Kinas regering erinrades också om konsekvenserna av bestämmelserna i artikel 28 i grundförordningen.

(59) Under kontrollbesöket på plats hos det kinesiska handelsministeriet i Peking försökte kommissionen i enlighet med bestämmelserna i artiklarna 11 och 26 i grundförordningen kontrollera den lämnade informationen utifrån de styrkande handlingar som användes för utarbetandet av den kinesiska regeringens svar. Kommissionen drog därför den preliminära slutsatsen att avsaknaden av information och styrkande handlingar inte gjorde det möjligt att genomföra en ordentlig kontroll av svaren på frågeformuläret. Vidare hade viss information inte lämnats alls trots att den uttryckligen hade begärts och vissa frågor hade helt enkelt inte besvarats. Den kinesiska regeringen uppmärksammades i enlighet med artikel 28.1 och 28.6 i grundförordningen på följderna av bristande samarbetsvilja.

(60) Den kinesiska regeringen hävdade att den undersökande myndigheten skulle bedöma behovet av information på ett rimligt sätt och inte missbruka sina rättigheter. Det hävdades också att även om uppgifterna inte bedömdes vara idealiska ur alla aspekter borde de inte lämnas utan avseende. På grundval av ovannämnda argument vidhöll den kinesiska regeringen att den samarbetade efter bästa förmåga och att dess svar på frågeformuläret var fullständigt. Man hävdade också att kontrollbesöket på plats var dåligt planerat eftersom skrivelsen före kontrollen inte gav en rimlig uppfattning om vad som skulle kontrolleras och kommissionen inte genomförde särskilda besök för kontroll på plats av varje regering. Vidare framfördes det att kommissionen lade en orimligt stor börda på den kinesiska regeringen och begärde upplysningar som var irrelevanta och onödiga.

(61) När det gäller planeringen av kontrollen på plats erinras det om att den kinesiska regeringen godkänt planeringen av mötet och besöket. Diskussionerna om tidpunkten för kontrollbesöket på plats ägde faktiskt rum under augusti 2010. Kommissionen föreslog från början att kontrollbesöket på plats skulle äga rum i oktober 2010 och ändrade därefter sitt förslag två gånger på kinesisk begäran, första gången till andra veckan i oktober 2010 och slutligen till tredje veckan i oktober 2010. Således finns det ingen grund för klagomål om planeringen av besöken på plats, eftersom kommissionen gjorde sitt yttersta för att tillmötesgå varje vederbörligen motiverad begäran från kineserna. I fråga om de begärda uppgifterna noteras det att den kinesiska regeringen aldrig har invänt mot utformningen av frågeformuläret eller det sätt på vilket uppgifter begärdes. Det kinesiska handelsministeriet lämnade på den kinesiska regeringens vägnar dess svar på frågeformuläret och därefter följande framställningar. Kommissionen begärde uppgifter som den ansåg nödvändiga för att komma fram till ett representativt resultat och efterfrågade konsekvent samma uppgifter och upplysningar under hela undersökningsförfarandet och begärde att den kinesiska regeringen skulle förklara de lämnade uppgifterna och deras innebörd för de undersökta systemen.

4.2. De enskilda systemen

(62) På grundval av uppgifterna i klagomålet och svaren på kommissionens frågeformulär undersöktes följande system, som påstods inbegripa beviljande av subventioner från den statliga myndigheten:

I) System med förmånslån till tillverkare av bestruket papper

II) Program för inkomstskatt

– Skattemässig särbehandling av högteknologiska eller spjutspetsteknologiska företag

– Skattemässig särbehandling av forskning och utveckling

– Skillnader ifråga om skattebefrielse på utdelning mellan berättigade inhemska företag.

III) Program för indirekt beskattning och importtullar

– Befrielse från mervärdesskatt och tull för importerad utrustning

– Nedsatt mervärdesskatt för utrustning av inhemsk tillverkning

– Skatter och avgifter för stadsunderhåll, byggande samt utbildningstillägg för företag med utländska investeringar (nedan kallad FIE-företag)

IV) Bidragsprogram

– Kända varumärken

– Särskilda anslag för att främja projekt med utländska investeringar

– Hjälp till svarande i antidumpningsärenden

– Shouguang – bidrag till teknisk upprustning

– Suzhou Industrial Park – fond för immateriell äganderätt

– Bidrag från fonden för högteknologisk industriell utveckling

– Stöd från Suzhou Industrial Park för upprätthållande av tillväxt

– Särskild fond för behandling av vattenföroreningar i sjön Taihu i Jiangsuprovinsen

– Särskild fond för energibesparingar i Suzhou Industrial Park

– Särskild fond för minskning av de totala utsläppen av svåra föroreningar på kommunal nivå i kommunen Suzhou

– Stöd till vattenhushållning och utsläppsminskning

– Stöd till miljöskyddsåtgärder från Suzhous miljöskyddsbyrå

– Stöd till energisparande åtgärder i Shouguang

V) Statligt tillhandahållande av varor och tjänster mot otillräcklig ersättning

– Tillhandahållande av rätt till markanvändning

– Tillhandahållande av kemikalier för papperstillverkning

– Tillhandahållande av elförsörjning

4.2.1. System med förmånslån till tillverkare av bestruket papper

a) Inledning

(63) Det påstås att de kinesiska tillverkarna av den berörda produkten åtnjuter lån till låg ränta från statliga politiska banker och statligt ägda affärsbanker i överensstämmelse med den kinesiska regeringens politik att ge ekonomiskt stöd för att främja och stödja pappersindustrins tillväxt och utveckling i Kina. Såsom framgår av femårsplanen och industripolitiken har papperstillverkningsindustrin dragit nytta av förmånliga finansieringsinitiativ från bankväsendet.

b) Användande av tillgängliga uppgifter

(64) På grundval av informationen i klagomålet försökte kommissionen att undersöka bankutlåningen till tillverkare av bestruket papper. Det ansågs därför nödvändigt att begära att den kinesiska regeringen i svaret på frågeformuläret och senare inlagor skulle lämna specifika uppgifter och information om en rad statliga planer och projekt för att främja och stödja utvecklingen av Kinas papperssektor. Det rörde sig om följande planer och projekt:

– Den tionde femårsplanen för Kinas civila ekonomi och sociala utveckling (nedan kallad den tionde femårsplanen)

– Den tionde femårsplanen inom papperstillverkningsindustrin (nedan kallad papperstillverkningsplanen)

– Den tionde femårsplanen och 2010 års särskilda plan för inrättandet av ett nationellt integrationsprojekt för skogsbruk och papperstillverkning (nedan kallat integrationsprojektet)

– Statsrådets beslut nr 40 om utfärdande och genomförande av tillfälliga bestämmelser om främjande av industriell strukturanpassning (nedan kallat beslut nr 40)

– Vägledande katalog för omläggning av industristrukturen (nedan kallad vägledande katalogen)

– Riktlinjer för den elfte femårsplanen för nationell ekonomisk och social utveckling (2006–2010) (nedan kallad den elfte femårsplanen)

– Statsrådets cirkulär om uppnåendet av huvudmålen i den elfte femårsplanen och uppdelningen av uppgifter (nedan kallad genomförandecirkuläret om den elfte femårsplanen)

– 2007 års utvecklingspolitik för papperstillverkningsindustrin (nedan kallad 2007 års papperstillverkningsplan)

– Utvecklingsplanen för Guandong

– Den elfte femårsplanen för staden Zhanjiang

– Den elfte femårsplanen för kommunen Jining

(65) Den kinesiska regeringen lämnade endast en del av de begärda uppgifterna om planerna. Endast två av de begärda planerna tillhandahölls till fullo, dvs. den kinesiska versionen tillsammans med en engelsk översättning (beslut nr 40 samt den vägledande katalogen för omläggning av industristrukturen). I fråga om de tre regionala planer som kommissionen ursprungligen begärde, framförde de kinesiska myndigheterna att de inte var relevanta eftersom det inte finns några samarbetsvilliga exporterande tillverkare i dessa regioner. De tillhandahölls därför inte. Kommissionen godtog detta, men begärde utvecklingsplanerna för de områden (regioner, provinser, kommuner) där de samarbetsvilliga exporterande tillverkarna är etablerade. Den kinesiska regeringen tillhandahöll kopior av den elfte femårsplanen för Jiangsuprovinsen och den elfte femårsplanen för Shandongprovinsen, men ingen översättning alls, inte ens en översättning av innehållsförteckningen. I fråga om de båda planer som inte tillhandahölls, framförde den kinesiska regeringen att de gällde perioden 2000–2005 och således var föråldrade. Kommissionen godtog detta. De återstående planerna tillhandahölls endast på kinesiska (integrationsprojekt, den elfte femårsplanen, genomförandecirkuläret för den elfte femårsplanen, 2007 års papperstillverkningsplan) tillsammans med engelska innehållsförteckningar. Den kinesiska regeringen hävdade att kommissionens begäran var för betungande och att man endast hade begränsade resurser och därför inte kunde översätta texterna.

(66) Det noteras med avseende på ovanstående att kommissionen begärde uppgifter som bedömdes vara nödvändiga för undersökningen eftersom de ovannämnda dokumenten hade nämnts i klagomålet. Vidare har kommissionen upprepade gånger betonat att de begärda dokumenten måste tillhandahållas på engelska. Det är nödvändigt för detta slag av originalhandling, eftersom det är omöjligt att enbart utifrån registret avgöra vilken del av dokumentet som är relevant för undersökningen. De planer som tillhandahölls på engelska var inte heller omfattande och det tycks finnas kopior på engelska av den relevanta dokumentationen, antingen från oberoende källor (juristfirmor är specialiserade på kinesisk rätt) eller från antisubventionsundersökningar som Förenta staterna genomfört i Kina.

(67) Följaktligen hade kommissionen möjlighet att kontrollera endast följande dokument: beslut nr 40, vägledande katalogen och 2007 års papperstillverkningsplan, som det fanns en engelsk version av i klagomålet och som också tillhandahölls av en exporterande tillverkare.

(68) För att undersöka omfattningen av statliga ingripanden på den kinesiska finansmarknaden och få den nödvändiga överblicken över finanssektorn i Kina, begärde kommissionen information om hur stor andel staten äger av finansinstitut och uppgifter om storleken/procentandelen när det gäller lån från statligt ägda banker. Den kinesiska regeringen hävdade att den inte hade några uppgifter om innehavet av bankaktier, trots att det i artikel 61 i lag nr 13 om affärsbanker [2003] föreskrivs att bankerna ska rapportera dessa uppgifter ”till statsrådets banktillsynsorgan och till Kinas folkbank (People's Bank of China)”. I fråga om belopp/procentandelar lån som ges av statligt ägda banker bekräftade den kinesiska regeringen att även om relevanta uppgifter registreras kunde den inte tillhandahålla dem. Kommissionen underlättade den kinesiska regeringens arbete ytterligare genom att begränsa den begärda informationen till enbart procentandelen statligt ägande av sådana finansinstitut som befunnits ge lån till de samarbetsvilliga exporterande tillverkarna. Trots detta tillhandahöll den kinesiska regeringen inte relevanta uppgifter ens för detta begränsade segment av de finansinstitut som är verksamma i Kina.

(69) För att undersöka de kinesiska bankernas utlåningspolitik (t.ex. metoder att fastställa utlåningsräntor, lånebedömningar), uppmanades den kinesiska regeringen att lämna information om den politik som följs av de relevanta statliga myndigheterna, dvs. Kinas Folkbank (People's Bank of China) och banktillsynskommissionen. Den kinesiska regeringen tillhandahöll inte någon relevant information om utlåningspolitiken. Inga dokument, förordningar eller riktlinjer till bankväsendet från banktillsynskommissionen tillhandahölls för att bestyrka dess roll i fastställandet av räntesatser och dess relation till bankväsendet. Vidare gavs ingen förklaring, trots att detta uttryckligen begärdes, av tillämpningen av lag nr 13 om affärsbanker [2003] och särskilt artiklarna 34, 38 och 39 i denna, som innehåller grundbestämmelserna för affärsbankernas utlåning och övriga verksamhet.

(70) För att undersöka den utlåningspolitik som följs av de kinesiska banker som tillhandahöll lån under undersökningsperioden till de samarbetsvilliga exporterande tillverkarna, begärde kommissionen att den kinesiska regeringen skulle anordna möten med olika banker som hade gett lån till de samarbetsvilliga exporterande tillverkarna för att kunna kontrollera informationen om förmånslån till tillverkare av bestruket finpapper i Kina. Den kinesiska regeringen hävdade att den inte kunde ingripa i statligt ägda banker för att ordna sådana möten. Därför har inga bevis inhämtats från kinesiska banker om huruvida och i så fall hur kinesiska banker gör en bedömning av kreditrisken när de beviljar lån.

(71) Den kinesiska regeringen uppmärksammades i enlighet med artikel 28.1 och 28.6 i grundförordningen på följderna av bristande samarbetsvilja. På grund av det bristande samarbetet blev det nödvändigt att, utöver relevanta dokument från de kinesiska myndigheterna som andra parter överlämnade, använda uppgifter från andrahandskällor, däribland klagomålet och offentligt tillgänglig information som inhämtats via internet. Den kinesiska regeringen invände mot användandet av tillgängliga uppgifter men tillhandahöll inte några nya bevis.

(72) De samarbetsvilliga exporterande tillverkarna uppmanades också att anordna möten med de banker som hade gett lån till dem under undersökningsperioden för att kontrollera information om förmånslån till tillverkarna av bestruket finpapper i Kina. Inga sådana möten ägde dock rum. De samarbetsvilliga exporterande tillverkarna förmedlade kommissionens upprepade begäran om dessa möten, men de berörda bankerna vägrade att samarbeta med undersökningen. De samarbetsvilliga exporterande tillverkarna uppmärksammades i enlighet med artikel 28.1 och 28.6 i grundförordningen på följderna av bristande samarbetsvilja. På grund av denna avsaknad av samarbete ansågs det nödvändigt att bygga alla slutsatser i fråga om de lån bankerna gett de samarbetsvilliga exporterande tillverkarna på tillgängliga uppgifter. De samarbetsvilliga exporterande tillverkarna invände mot användandet av tillgängliga uppgifter men tillhandahöll inte några ytterligare bevis.

(73) En kinesisk exporterande tillverkare uppmanades att ge särskilda upplysningar om ett visst avtal om skuldsanering med tre kinesiska banker. Den berörda exporterande tillverkaren vägrade emellertid att lämna nödvändiga uppgifter. Följaktligen var det omöjligt att kontrollera det övergripande avtalet och motsvarande avtalade lån eller de särskilda aspekterna som lånetid, amorteringsplaner och räntesatser. Den samarbetsvilliga exporterande tillverkaren uppmärksammades i enlighet med artikel 28.1 och 28.6 i grundförordningen på följderna av bristande samarbetsvilja. På grund av denna avsaknad av samarbete ansågs det nödvändigt att bygga alla slutsatser i fråga om de lån bankerna gett den samarbetsvilliga exporterande tillverkaren på tillgängliga uppgifter. Den samarbetsvilliga exporterande tillverkaren invände mot användandet av tillgängliga uppgifter men tillhandahöll inte några ytterligare bevis.

c) Resultat av undersökningen

i) Statliga ingripanden i bank- och finanssystemet för förmånslån till papperstillverkningsindustrin

− De statliga planernas roll

(74) I undersökningen fastställdes det att det finns särskilda politiska planer för papperstillverkningsindustrin. I dessa planer föreskrivs det att de statliga myndigheterna ska nära övervaka den papperstillverkande industrins resultat och genomföra särskilda politiska initiativ (t.ex. genomförandedekret) för att uppfylla målen i de politiska planerna. I undersökningen fastställdes det vidare att det i de särskilda politiska planerna finns bestämmelser om förmånslån till papperstillverkningsindustrin.

(75) Det framgår tydligt vid en granskning av beslut nr 40 och det särskilda finansieringsavsnittet i 2007 års papperstillverkningsplan att det statliga kinesiska planeringssystemet ålägger bankerna att ge lån till papperstillverkningsindustrin.

(76) När det gäller beslut nr 40, noteras det att denna rättsakt är en föreskrift från statsrådet, dvs. Kinas högsta förvaltningsorgan, och att den därför är rättsligt bindande för andra offentliga organ och de ekonomiska aktörerna. I beslutet klassificeras industrisektorerna i ”främjade, begränsade och avskaffade projekt”. Denna rättsakt utgör en industripolitisk riktlinje som tillsammans med den vägledande katalogen visar hur den kinesiska regeringen bedriver en politik för att främja och stödja grupper av företag eller branscher, t.ex. papperstillverkningsindustrin, som i vägledande katalogen klassificeras som en ”främjad industri”. I fråga om antalet industrier som klassificeras som ”främjade” noteras att det rör sig om totalt 26, vilka bara utgör en liten del av den kinesiska ekonomin. Vidare ges endast vissa verksamheter inom dessa 26 sektorer statusen ”främjad”. I beslut nr 40 föreskrivs det också i artikel 17 att ”främjade investeringsprojekt” ska få särskilda privilegier och incitament (ekonomiskt stöd, befrielse från importtullar, momsbefrielse, skattebefrielse). När det gäller ”begränsade och avskaffade projekt” bemyndigas däremot de statliga myndigheterna genom beslut nr 40 att ingripa direkt för att reglera marknaden. I artiklarna 18 och 19 åläggs faktiskt den behöriga myndigheten att hindra att finansinstitut ger lån. Där åläggs även det statliga prisförvaltningsdepartementet att höja elpriset och eldistributionsföretagen att sluta leverera el till dessa ”begränsade och avskaffade projekt”. Det är uppenbart att beslut nr 40 innehåller bindande föreskrifter för alla ekonomiska institutioner om att stödja främjade industrier, varav en är papperstillverkningsindustrin.

(77) I fråga om 2007 års papperstillverkningsplan noteras det att den innehåller särskilda villkor, riktlinjer och mål för papperstillverkningsindustrin. I planen beskrivs läget för papperstillverkningsindustrin i Kina (t.ex. antalet företag, produktion, konsumtion och export, statistik om typen av använda råvaror). I planen fastställs politiska riktlinjer och mål för papperstillverkningsindustrin i fråga om industrilokalisering, användning av råvaror, användning av teknik och utrustning, produktstrukturen samt papperstillverkarnas organisatoriska struktur. I planen fastställs även ”kriterier för tillträde” för papperstillverkningsindustrin genom särskilda krav på företagens ekonomiska ställning (förhållandet mellan tillgångar och skulder), kreditbetyg och särskilda stordriftsmål och marknadsandelar samt energi- och vattenförbrukningsmål som företagen ska uppnå. Företagen åläggs att upprätta utvecklingsplaner utifrån 2007 års papperstillverkningsplan. De lokala provinserna och regionerna instrueras att delta i genomförandet av planen, och ett helt kapitel ägnas åt investering i och finansiering av papperstillverkningsindustrin. Här är det av intresse att notera att det i planen tydligt anges att finansinstituten inte ska bevilja lån till något projekt som inte följer dess bestämmelser. Sammanfattningsvis framgår det tydligt av formuleringarna att 2007 års papperstillverkningsplan är ett särskilt statligt instrument vars syfte är att reglera papperstillverkningsindustrin i Kina och inte kan betraktas som något annat än ett tvingande industripolitiskt instrument som ska tillämpas konkret av berörda parter i Kina (statliga myndigheter, finansinstitut och tillverkare).

(78) Den kinesiska regeringen hävdade att 2007 års papperstillverkningsplan ska betraktas som en vägledande plan utan bindande verkan. Den framförde också att ingen av de statliga planerna och projekten av detta slag är rättsligt bindande och följaktligen kan inget ekonomiskt bidrag och ingen förmån beviljas inom ramen för dessa planer och projekt. Det räcker dock med att läsa 2007 papperstillverkningsplan och de ovannämnda bestämmelserna för att förstå att den inte kan betraktas som en icke-bindande riktlinje. I det avseendet kan man notera att det i 2007 års papperstillverkningsplan bland annat står att ”Den industriella utvecklingspolitiken grundas på kraven att slutföra reformeringen av den socialistiska marknadsekonomin med tillhörande lagar och författningar, så att man kan inrätta en rättvis marknadsordning och en god utvecklingsmiljö, lösa de problem som finns i utvecklingen av papperstillverkningsindustrin och styra den sunda utvecklingen av industrin”. I fråga om övriga planer och projekt som nämns i skäl 64 ovan noteras det att minst en av dem hänvisar till ett genomförandecirkulär för den elfte femårsplanen. Det är svårt att förstår hur ett dokument som påstås vara rättsligt icke-bindande (en statlig plan) kan ha en rättsligt bindande genomförandeakt (i det här fallet statsrådets cirkulär).

(79) I artikel 34 i lag nr 13 om affärsbanker [2003] föreskrivs det dessutom att banker ska ”bedriva sin utlåningsverksamhet efter den nationella ekonomins och den sociala utvecklingens behov och under ledning av den statliga industripolitiken”. I detta särskilda fall är den berörda statliga industripolitiken 2007 års papperstillverkningsplan. Det är således logiskt att dra slutsatsen att de lån som tillverkarna av bestruket finpapper fick från statligt ägda politiska banker och affärsbanker ges enligt statliga direktiv.

(80) Den roll som den nationella utvecklings- och reformkommissionen spelar undersöktes också. Den kinesiska regeringen framförde att nationella utvecklings- och reformkommissionen är ett statsrådsorgan som samordnar den makroekonomiska politiken och förvaltar statliga investeringar. 2007 års papperstillverkningsplan hör till de planer som denna statliga myndighet utfärdat. Inga tillgängliga uppgifter lämnades om enligt vilket regelverk den nationella utvecklings- och reformkommissionen inrättades och verkar, exempelvis dess stadgar, trots att detta begärdes. Den enda förklaring som den kinesiska regeringen gav var att statsrådet, det högsta statliga förvaltningsorganet, ger nationella utvecklings- och reformkommissionen instruktioner som måste följas och att denna information under alla omständigheter är irrelevant för undersökningen. Detta argument kan inte godtas. Stadgarna för den myndighet som utfärdar statliga planer anses relevanta för undersökningen eftersom statliga planer och projekt undersöks i förfarandet. Kommissionen frågade även om anledningen till att nationella utvecklings- och reformkommissionen har som stående uppdrag att samla in detaljerad information från företagen. Den kinesiska regeringen förklarade att informationen kunde samlas in via branschorganisationer och andra offentliga källor. Att det finns en mekanism för att systematiskt samla in företagsrelaterade uppgifter som ska användas i statliga planer och projekt avslöjar dock att dessa planer och projekt betraktas som ett viktigt inslag i den statliga industripolitiken.

(81) Det följer av ovanstående att i alla beslut som fattas av finansinstitut i fråga om papperstillverkningsindustrin måste hänsyn tas till behovet att uppfylla målen i de relevanta politiska planerna. Företag som i dessa särskilda politiska planer klassificeras som ”främjade industrier” anses ha höga kreditbetyg, vilket har direkta konsekvenser för det kinesiska finansväsendets bedömning av kreditvärdigheten. Det framgår dessutom vid en granskning av det särskilda finansavsnittet i 2007 års papperstillverkningsplan och ett meddelande om kreditvärdighet som tillhandahölls av en av de samarbetsvilliga exporterande tillverkarna, att det statliga kinesiska planeringssystemet instruerar bankerna att ge lån till papperstillverkningsindustrin och att företag anses ha höga kreditbetyg eftersom de kvalificerar sig för särskilda politiska planer. Det är av intresse att notera att i meddelandet om kreditbetyg som erhölls under undersökningen kopplas företagets positiva framtidsutsikter direkt till existensen av de politiska planerna för papperstillverkningen och uppfyllandet av målen i dessa. Det finns också bevis för att de statliga myndigheterna övervakar företagens resultat eftersom de varje år prövar deras verksamhetstillstånd och därigenom får statistik om företagens ekonomi och resultat. Det fanns också bevis som hämtats från den information som lämnats av samarbetsvilliga exporterande tillverkare att Kinas Folkbank (People's Bank of China) i enlighet med bestämmelserna i artikel 9 i förordningen om bankernas registrering och samråd övervakar företagens lånesituation genom en årlig granskning av de lån som dessa utnyttjar under det berörda året.

(82) Alla ovannämnda uppgifter visar att det finns en koppling mellan de särskilda politiska planerna och finansieringen av papperstillverkningsindustrin.

− Statliga ingripanden i banksektorn

(83) Med avseende på de samarbetsvilliga exporterande tillverkarna fastställde undersökningen att två av dem i de flesta fall automatiskt beviljades lägsta tänkbara ränta inom de gränser som fastställts av Kinas Folkbank (People's Bank of China), medan två andra samarbetsvilliga exporterande tillverkare beviljades en omfattande omläggning av sina lån under 2008. De statsägda kinesiska bankerna köpte alla förfallna lån i utländska banker och för de omlagda lånen föreskrevs inte någon betydande riskpremie utöver den referensränta som fastställts av Kinas Folkbank (People's Bank of China).

(84) Dessutom fastställdes i undersökningen att den kinesiska finansmarknaden karaktäriseras av statliga ingrepp eftersom de flesta stora banker är statsägda. De kinesiska myndigheterna lämnade bara en mycket begränsad information om aktieinnehav eller ägande av bankerna i Kina. Såsom beskrivs närmare nedan, sammanställde emellertid kommissionen tillgänglig information för att komma fram till ett representativt undersökningsresultat. Vid utförandet av analysen av huruvida bankerna har eller utövar statliga befogenheter, sökte kommissionen efter information rörande inte bara statligt ägande av bankerna, utan också efter andra kännetecken, såsom statlig närvaro i företagsstyrelserna, statlig kontroll av verksamheten, utövandet av statlig politik eller statliga intressen samt huruvida bankerna inrättats genom lagstiftning.

(85) Av de tillgängliga uppgifterna drogs slutsatsen att de statsägda bankerna i Kina har den största marknadsandelen och är de dominerande aktörerna på den kinesiska finansmarknaden. Enligt 2006 års rapport från Deutsche Bank Research om Kinas banksektor, kan de statsägda bankernas andel uppgå till över 2/3 av den kinesiska marknaden. I fråga om samma sak noterades i WTO:s handelspolitiska granskning av Kina att “The high degree of state ownership is another notable feature of the financial sector in China” [5]. Det är relevant att påpeka att de fyra stora statsägda bankerna (Agricultural Bank, Bank of China, Construction Bank och Industrial and Commercial Bank) förefaller representera över hälften av den kinesiska banksektorn. Politiska banker och andra statsägda banker är till över 50 % statligt ägda. Kommissionen begärde också in information rörande strukturen på den statliga kontrollen av de nämnda kinesiska bankerna och utövandet av politik eller politiska intressen när det gäller papperstillverkningsindustrin (dvs. företagsstyrelsen och styrelsen som representerar aktieägarna, protokoll från möten med aktieägare/företagsledning, nationalitet när det gäller aktieägare/företagsledning, utlåningspolitik och riskbedömning när det gäller lån till de samarbetsvilliga exporterande tillverkarna). Den kinesiska regeringen eller bankerna lämnade ändå inte in någon sådan information. De hänvisade bara upprepade gånger till bankernas årsredovisningar som de lämnat in. Informationen i bankernas årsredovisningar innehöll emellertid inte (och kan inte innehålla) den detaljerade information som skulle ha behövts. Kommissionen blev följaktligen tvungen att använda tillgängliga uppgifter. På grundval av de tillgängliga uppgifterna drog kommissionen slutsatsen att de nämnda bankerna kontrolleras av staten och utövar myndighetsbefogenheter på ett sådant sätt att deras verksamhet kan tillskrivas staten. De relevanta uppgifter som användes för att komma fram till ovannämnda resultat hämtades från information som lämnats av den kinesiska regeringen, årsredovisningar från kinesiska banker som antingen lämnats av den kinesiska regeringen eller som är offentligt tillgängliga, information som inhämtats från 2006 års rapport från Deutsche Bank Research om Kinas banksektor, information som lämnats av de samarbetsvilliga exporterande tillverkarna och information i klagomålet. I fråga om utländska banker uppskattar oberoende källor att de representerar en mindre del av den kinesiska banksektorn och spelar en obetydlig roll i den politiskt betingade utlåningen med uppskattningsvis så lite som 1 % av den kinesiska marknaden. [6] Relevant offentlig information bekräftar också att kinesiska banker, särskilt de stora affärsbankerna, fortfarande förlitar sig på statligt ägda aktieägare och staten för kapitaltillskott när det råder brist på kapital till följd av kreditexpansion [7]. I fråga om de banker som gav lån till de samarbetsvilliga exporterande tillverkarna var de huvudsakligen statsägda banker. Det framgick av ett av underlagen till de tillgängliga uppgifterna att minst 13 av 19 rapporterade banker är statsägda, bland annat två politiska banker (Kinas export- och importbank, den kinesiska utvecklingsbanken) och de större affärsbankerna i Kina, som t.ex. Agricultural Bank of China, Bank of China, China Construction Bank och Industrial and Commercial Bank of China. När det gäller de återstående statsägda bankerna begärde kommissionen igen in samma information som nämns ovan om statskontroll och utövandet av politik eller politiska intressen när det gäller papperstillverkningsindustrin. Återigen lämnades ingen sådan information in bortsett från att det igen hänvisades till bankernas årsredovisningar, vilka i de flesta fall bara fanns på kinesiska och inte i engelsk översättning. Informationen i bankernas årsredovisningar kan emellertid inte innehålla den detaljerade information som skulle ha behövts. När det gäller de politiska bankerna, fastställde undersökningen, såsom förklaras nedan, att det inte finns några tydliga rättsliga bestämmelser som reglerar dessa bankers roll och deras förhållande till regeringen. Det är också viktigt att notera att enligt den kinesiska regeringens uttalanden under kontrollen på plats, verkar det som om de politiska bankerna stöder den kinesiska regeringspolitiken och inte strävar efter vinst. Alla dessa punkter bekräftar att de nämnda bankerna kontrolleras av staten och utövar myndighetsbefogenheter på ett sådant sätt att deras verksamhet kan tillskrivas staten.

(86) Kommissionen försökte också undersöka skillnaden mellan de politiska bankerna (enligt tillgängliga uppgifter är dessa Kinas export- och importbank, Kinas utvecklingsbank och Kinas jordbruksutvecklingsbank) och de statsägda affärsbankerna. Kommissionen begärde klargöranden om de båda olika typerna av finansinstitut. Den kinesiska regeringen framförde att de politiska bankerna inte har några lagstadgade föreskrifter som reglerar deras sektor, men att de kinesiska myndigheterna för närvarande arbetar på en lag om de politiska bankerna. Den hävdade också att en politisk bank (China Development Bank) inte borde beaktas eftersom den hade blivit ett aktiebolag och befinner sig i en ombildningsperiod. Till ovanstående kan tilläggas att den information som lämnats bekräftar att de politiska bankerna behandlas annorlunda. Trots att det inte finns något regelverk som styr sektorn för de politiska bankerna och hur dessa banker agerar på den kinesiska finansmarknaden, framgår det av de cirkulär från Kinas Folkbank (se nedan), i vilka de uttryckligen omnämns, att de har en särställning jämfört med de återstående bankerna. När det gäller den kinesiska utvecklingsbankens ställning konstateras att den kinesiska staten (via det kinesiska finansministeriet) innehar över 50 % av bankaktierna och att dess ombildning till ett aktiebolag inte har någon inverkan på den statliga styrningen.

(87) En annan faktor som snedvrider den kinesiska finansmarknaden är den roll som Kinas Folkbank (People's Bank of China) spelar i fastställandet av inom vilka gränser räntan får fluktuera. I undersökningen fastställdes det att banken har särskilda bestämmelser som reglerar hur räntan får ändras i Kina. Enligt tillgänglig information fastställs dessa bestämmelser i cirkuläret från Kinas Folkbank (People's Bank of China) om frågor angående justering av inlånings- och utlåningsräntorna – Yinfa (2004) nr 251. Finansinstitut ska bevilja utlåningsräntor inom ett visst intervall i förhållande till den av Kinas Folkbank (People's Bank of China) fastställda referensräntan. För lån från affärsbanker och politiska banker som förvaltas affärsmässigt finns det inte någon övre gräns utan bara en nedre gräns. För kreditkooperativ i städerna och på landsbygden finns det både en nedre och en övre gräns. För förmånliga lån och lån som statsrådet reglerar särskilt, rör sig räntan inte, uppåt. Kommissionen bad också den kinesiska regeringen att förklara definitionen och formuleringen i ovannämnda cirkulär samt den tidigare lagstiftningen (cirkulär från People's Bank of China om utökning av finansinstitutens intervall för utlåningsräntor - YinFa [2003] nr 250). Den kinesiska regeringen förklarade att de ovannämnda cirkulären ingick i en reform för att marknadsorientera räntenivåerna i Kina, men gav ingen ytterligare förklaring. Den kinesiska regeringen tillfrågades också om vilka förmånslån och andra lån som föreskrivs av statsrådet. Den kinesiska regeringen hävdade att formuleringen av den kinesiska texten gällde upptagande av andra lån som angavs av statsrådet. Den kinesiska regeringen tillhandahöll inga andra förklaringar eller relevanta dokument för att förklara varför förmånslån definieras i den kinesiska lagstiftningen. När det gäller andra slags lån är det oklart varför lagstiftaren ansåg det nödvändigt att införa möjligheten att andra lån föreskrivs av statsrådet, även om man godtar den kinesiska regeringens argument. Kommissionen begärde också förtydliganden av om de politiska lånen förvaltas affärsmässigt, såsom anges i det ovannämnda cirkuläret. Den kinesiska regeringen lämnade ingen förklaring eller något bevis om saken. Den kinesiska regeringen uppmanades också att tillhandahålla eventuella uppdateringar eller senare lagstiftning som utfärdats om det ovannämnda cirkuläret när det gäller affärsbankernas och de politiska bankernas utlåningspolitik, men ingen sådan information tillhandahölls.

(88) Slutligen noteras det att den kinesiska regeringen inte tillhandahöll några andra uppgifter eller någon statistik om det kinesiska bankväsendets struktur.

(89) På grundval av allt som sägs ovan (se skälen 74–88) och med hänsyn till avsaknaden av kinesiskt samarbete (och med hänsyn till övervägandena i skäl 90 nedan), drar kommissionen slutsatsen att finansmarknaden i Kina är snedvriden genom statliga ingripanden och att de räntor som tas ut av icke-statliga banker och andra finansinstitut troligtvis anpassas till de statliga räntesatserna. De räntor som tas ut av icke-statliga banker och andra finansinstitut kan därför inte betraktas som lämpliga affärsmässiga riktvärden för bedömningen av om statliga lån innebär en förmån.

ii) Ekonomiskt bidrag

(90) Vidare kan man med hänsyn till den samlade bevisningen dra slutsatsen att de allra flesta lånen till de båda samarbetsvilliga tillverkarna tillhandahålls av politiska eller andra statsägda banker som betraktas som offentliga organ, på grund av deras nära förbindelser med staten. De är till över 50 % statligt ägda och anses därmed styras av staten. Det finns också ytterligare bevis för att dessa banker i själva verket utövar myndighetsbefogenheter, eftersom det finns ett tydligt statligt ingripande (dvs. Kinas Folkbank, People's Bank of China) (se skäl 65) i hur affärsbankerna fattar beslut om räntan på lån som ges till kinesiska företag medan företag i vissa fall, såsom förklaras i skäl 83, praktiskt taget automatiskt gavs lägsta möjliga ränta inom de statligt fastställda gränserna. Under dessa omständigheter är dessa enheters utlåningspraxis direkt hänförlig till staten. Det faktum att bankerna utövar myndighetsbefogenheter bekräftas också av vad som fastställs i 2007 års papperstillverkningsplan, beslut 40 och artikel 34 i lagen om affärsbanker med avseende på uppfyllandet av regeringens industripolitik (se skälen 74–81 ovan). Det finns också en hel del indirekta bevis, bekräftade genom objektiva studier och rapporter, för att statliga ingripanden fortfarande är mycket vanligt förekommande i det kinesiska finansväsendet (se skäl 312 nedan). Slutligen kunde Kina inte lämna några upplysningar som skulle ha ökat förståelsen av de statsägda bankernas förhållande till regeringen (se skälen 68–70 och 84–86 ovan). När det gäller lån som tillhandahålls av politiska eller andra statligt ägda banker, drar kommissionen därför slutsatsen att det föreligger ett finansiellt bidrag till tillverkarna av bestruket papper i form av en direkt överföring av offentliga medel i den mening som avses i artikel 3.1 a i) i grundförordningen.

iii) Förmån

(91) Det föreligger en förmån i enlighet med artiklarna 3.2 och 3.6 b i grundförordningen i det avseendet att statliga lån ges till mer förmånliga villkor än mottagaren skulle kunna få på marknaden. Eftersom det har fastställts att icke-statliga lån i Kina inte utgör ett lämpligt marknadsriktmärke, har denna konstruerats enligt den metod som beskrivs i skälen 96–102 nedan.

iv) Selektivitet

(92) För att avgöra i vilken utsträckning subventionen är begränsad till vissa företag och om den är selektiv enligt artikel 4 i grundförordningen uppmanades den kinesiska regeringen att lämna information om kriterierna för rätten till subvention och om användningen av subventionen. Den kinesiska regeringen lämnade ingen sådan information. På grund av kravet i artikel 4.5 i grundförordningen att alla beslut om selektivitet ska vara ”klart och tydligt underbyggda” genom faktiska bevis, var kommissionen därför tvungen att grunda sina beslut på tillgängliga uppgifter i enlighet med artikel 28 i grundförordningen. Det bör noteras att följande föreskrivs i artikel 28.6: ”Om någon berörd part inte samarbetar eller endast delvis samarbetar så att relevanta uppgifter därigenom undanhålls, kan resultatet utfalla mindre gynnsamt för parten än om denne hade samarbetat.” De uppgifter som beaktades var följande:

– De bevis för selektivitet som klaganden tillhandahållit.

– Resultaten (se skälen 77 och 78) att särskilda subventioner kanaliseras till papperstillverkningsindustrin via en särskild sektorsplan, dvs. papperstillverkningsplanen.

– Bevisen (se skäl 76) för att papperstillverkningsindustrin är en ”främjad industri” (beslut nr 40).

– I artikel 34 i lag nr 13 om affärsbanker (2003) (se skäl 79) föreskrivs att affärsbanker ska bedriva sin utlåningsverksamhet efter den nationella ekonomins och den sociala utvecklingens behov och i överensstämmelse med andan i den statliga industripolitiken, dvs. i detta fall andan i papperstillverkningsplanen.

– Resultaten (se skäl 81) att det kinesiska statliga planeringssystemet instruerar bankerna att ge lån till papperstillverkningsindustrin och företag som anses ha höga kreditbetyg eftersom de kvalificerar sig för särskilda politiska planer.

(93) Mot bakgrund av ovanstående och i avsaknad av samarbete från den kinesiska regeringen visar de tillgängliga bevisen att de subventioner som beviljas till företag i pappersindustrin inte är allmänt tillgängliga och således är selektiva enligt artikel 4.2 a grundförordningen. Mot bakgrund av den kinesiska regeringens bristande samarbete finns det inget som tyder på att rätten till subventioner bygger på objektiva kriterier eller villkor enligt artikel 4.2 b i grundförordningen.

d) Slutsats

(94) Med hänsyn till ovanstående måste finansieringen av papperstillverkningsindustrin betraktas som en subvention.

(95) Med hänsyn till att det föreligger ett ekonomiskt bidrag, en förmån för de exporterande tillverkarna och selektivitet anses subventionen vara utjämningsbar.

e) Beräkning av subventionens storlek

(96) Storleken på den utjämningsbara subventionen beräknades på grundval av den förmån som mottagarna konstaterats få under undersökningsperioden. I enlighet med artikel 6b i grundförordningen anses den förmån som det lånande företaget får vara skillnaden mellan det belopp som det företaget betalar för det offentliga lånet och det belopp som företaget skulle ha behövt betala för ett likvärdigt kommersiellt lån som det skulle kunna få på marknaden.

(97) Såsom förklaras ovan avspeglar de lån som tillhandahålls av kinesiska banker ett betydande statligt ingrepp i banksektorn och reflekterar inte räntorna på en fungerande marknad. Ett lämpligt marknadsriktmärke har därför konstruerats med hjälp av den metod som beskrivs nedan. På grund av avsaknaden av samarbete från den kinesiska regeringen har kommissionen också förlitat sig på tillgängliga uppgifter för fastställandet av en lämplig referensränta.

(98) För konstruerandet av ett lämpligt riktmärke anses det rimligt att tillämpa kinesiska räntor justerade för att avspegla normal marknadsrisk. I en situation då exportörernas nuvarande ekonomiska ställning har upprättats på en snedvriden marknad och det inte finns någon tillförlitlig information från de kinesiska bankerna om riskmätningen och fastställandet av kreditbetyg, ansågs det nödvändigt att inte ta de kinesiska exportörernas kreditvärdighet för vad de uppges att vara, utan att tillämpa ett påslag för att avspegla den potentiella effekten av den snedvridna kinesiska marknaden på deras ekonomiska ställning.

(99) Med avseende på ovanstående (se skälen 68–72) ombads både den kinesiska regeringen och de samarbetsvilliga kinesiska tillverkarna att lämna information om de kinesiska bankernas utlåningspolitik och hur lån tilldelats de exporterande tillverkarna. Parterna lämnade ingen information trots att den begärdes upprepade gånger. På grund av avsaknaden av samarbete och i överensstämmelse med bestämmelserna i artikel 28.6 i grundförordningen får det anses att alla företag i Kina skulle betygsättas som låntagare utan tillfredsställande kreditbetyg (”Non-investment grade”, betyget BB från Bloomberg) och skulle tillämpa en lämplig avkastning som kan förväntas på obligationer som utfärdats av företag med detta betyg på den standardutlåningsränta som tillämpas av Kinas Folkbank (People's Bank of China). För lån i utländsk valuta tillämpar kommissionen den lämpliga avkastning som kan förväntas på obligationer utfärdade av företag med detta kreditbetyg på standardutlåningsräntan i de berörda kinesiska låneavtalen (Libor-ränta). Med hänsyn till den totala avsaknaden av samarbete från den kinesiska regeringen när det gäller att lämna information om eller tillträde till statligt ägda banker, anses det lämpligt att i enlighet med artikel 28.6 i grundförordningen använda kreditbetyget BB (non-investment grade-speculative) mot bakgrund av samtliga tillgängliga uppgifter.

(100) Förmånen för de exporterande tillverkarna har beräknats med beaktande av ränteskillnaden, uttryckt som en procentsats, multiplicerat med den utestående delen av lånet, dvs. den ränta som inte erlagts under undersökningsperioden. Detta belopp fördelades sedan över de samarbetsvilliga tillverkarnas totala omsättning.

(101) Såsom anges i skäl 73, vägrade en av de exporterande tillverkarna att lämna ett viktigt skuldsaneringsavtal. Därför var det omöjligt att kontrollera de grundläggande uppgifter som rapporterats om de lån som är hänförliga till detta avtal, exempelvis låneräntan, löptiden och återbetalningsplanen. Den exporterande tillverkaren kunde inte heller bevisa att den amorterade de lån som är hänförliga till detta avtal. Vid beräkningen av förmånen betraktades dessa lån därför som ett bidrag och fördelades över undersökningsperioden i tillägg till den ränta som inte erlagts under undersökningsperioden, såsom förklarats i skäl 100 ovan.

(102) Den subventionsnivå som under undersökningsperioden fastställdes avseende detta system uppgår till 5,37 % för APP-företagen och 1,26 % för Chenming-företagen.

4.2.2. Program för inkomstskatt

Skattemässig särbehandling av högteknologiska och spjutspetsteknologiska företag

(103) Enligt detta system får företag som ansökt om och beviljats licens som högteknologiskt eller spjutspetsteknologiskt företag reducerad skattesats, 15 % i stället för normala 25 %.

a) Rättslig grund

(104) Systemet ger en förmånlig skattebehandling i enlighet med artikel 28 i Kinas lag om företagsbeskattning (nr 63 utfärdad den 16 mars 2007) och administrativa bestämmelser om fastställandet av högteknologiska eller spjutspetsteknologiska företag. Meddelandet från den statliga skatteförvaltningen om frågor som gäller högteknologiska eller spjutspetsteknologiska företags betalning av inkomstskatt (Guo Shui Han [2008] nr 985) handlar om detta system och ger mer information om hur det tillämpas.

b) Villkor

(105) I artikel 10 i de administrativa bestämmelserna om fastställande av högteknologiska eller spjutspetsteknologiska företag förtecknas kriterierna för att företag ska ha rätt att omfattas av systemet. Om ett företag uppfyller alla villkor som föreskrivs i artikel 10, måste det inge en ansökan till de berörda myndigheterna enligt förfarandet i artikel 11 i samma lag.

c) Praktisk tillämpning

(106) Varje företag som vill ansöka ska inge en elektronisk ansökan till den lokala forsknings- och teknikbyrån, som gör en inledande prövning. Därefter lämnar den lokala forsknings- och teknikbyrån en rekommendation till provinsens forsknings- och teknikdepartement. Innan departementet fattar beslut om att utfärda en licens om att företaget är högteknologiskt eller spjutspetsteknologiskt kan det besluta att även genomföra en undersökning i det ansökande företagets lokaler.

d) Resultat av undersökningen

(107) Systemet användes av tre av de samarbetsvilliga exporterande tillverkarna, vilka erhöll förmåner under undersökningsperioden. Den kinesiska regeringen tillhandahöll visserligen inte några administrativa bestämmelser, men de exporterande tillverkarna överlämnade de tillgängliga rättsakterna. Även utifrån dessa texter var det svårt att urskilja ansökningsförfarandet, som fortsätter att framstå som vagt och inte transparent.

e) Slutsats

(108) Mot bakgrund av ovanstående anses systemet utgöra en subvention i enlighet med artikel 3.1 a ii och artikel 3.2 i grundförordningen i form av uteblivna statliga intäkter som innebär att de mottagande företagen beviljats en förmån.

(109) För att avgöra i vilken utsträckning subventionen är begränsad till vissa företag och om den är selektiv enligt artikel 4 i grundförordningen uppmanades den kinesiska regeringen att lämna information om kriterierna för rätten till subvention och om användningen av subventionen. Den kinesiska regeringen lämnade ingen sådan information. På grund av kravet i artikel 4.5 i grundförordningen att alla beslut om selektivitet ska vara ”klart och tydligt underbyggda” genom faktiska bevis, var kommissionen därför tvungen att grunda sina beslut på tillgängliga uppgifter, såsom anges i avsnitt 4.1, i enlighet med artikel 28 i grundförordningen.

(110) Subventionssystemet är selektivt i den mening som avses i artikel 4.2 a i grundförordningen, eftersom den lagstiftning som den beviljande myndigheten omfattas av begränsar tillgången till detta system till vissa företag och industrier som klassificeras som främjade, exempelvis sådana som tillverkar bestruket papper. I kapitel 4 om skatteincitament i den kinesiska lagen om företagsbeskattning (nr 63 utfärdad den 16 mars 2007) föreskrivs i artikel 25 att ”staten beviljar skatteincitament till viktiga industrier och projekt som staten stöder och främjar”. Så vitt kommissionen förstår återfinns principerna för att ett företag ska betraktas som främjat och klassificeringen i statsrådets beslut nr 40 (artikel 14) och i den vägledande katalogen över industriell omstrukturering. Det finns inte heller några objektiva kriterier för rätten att omfattas av systemet och inga avgörande bevis som gör det möjligt att i enlighet med artikel 4.2 b i grundförordningen dra slutsatsen att rätten beviljas automatiskt. Även om vissa administrativa bestämmelser inhämtades under besöket hos de exporterande tillverkarna gör avsaknaden av samarbete från de kinesiska myndigheterna det omöjligt att bedöma om det finns några sådana objektiva kriterier.

(111) Med hänsyn tagen till ovanstående anses denna subvention vara utjämningsbar.

f) Beräkning av subventionens storlek

(112) Storleken på den utjämningsbara subventionen beräknades på grundval av den förmån som mottagarna konstaterats få under undersökningsperioden. Mottagarens förmån anses vara den sammanlagda skatt som ska betalas på inkomster som beskattas enligt normal skattesats, efter avdrag av det belopp som ska betalas enligt den reducerade skattesatsen. I enlighet med artikel 7.2 i grundförordningen fördelades subventionsbeloppet (täljaren) över de samarbetsvilliga exporterande tillverkarnas totala omsättning under undersökningsperioden, eftersom subventionen inte var knuten till exportresultat och inte beviljades på grundval av framställda, producerade, exporterade eller transporterade kvantiteter.

(113) Den subventionsnivå som under undersökningsperioden fastställdes avseende detta system för de samarbetsvilliga exporterande tillverkarna uppgår till 1,22 % för APP-gruppen och till 0,58 % för Chenming-gruppen.

Skattemässig särbehandling av forskning och utveckling (FoU)

(114) Detta system ger en förmån till alla företag vars genomförande av FoU-projekt har erkänts. Erkännandet ger rätt att dra av 50 % av de faktiska kostnaderna för de godkända projekten från företagsskatten.

a) Rättslig grund

(115) Systemet ger en förmånlig skattebehandling i enlighet med artikel 30.1 i den kinesiska lagen om företagsbeskattning (nr 63 utfärdad den 16 mars 2007), artikel 95 i de kinesiska tillämpningsföreskrifterna om företagsbeskattning, det kinesiska statsrådets dekret nr 512, utfärdat den 6 december 2007 samt riktlinjer för centrala områden (meddelande nr 6, 2007).

b) Villkor

(116) Detta system ger en förmån till företag vars genomförande av FoU-projekt har erkänts. De FoU-projekt som omfattas av systemet är endast sådana som bedrivs av företag inom högteknologiska eller spjutspetsteknologiska sektorer som får prioriterat stöd från staten och projekt som förtecknas i riktlinjerna för viktiga områden för högteknologisk industrialisering enligt den gällande utvecklingsprioriteringen som utfärdats av den nationella utvecklings- och reformkommissionen.

c) Praktisk tillämpning

(117) Varje företag som vill ansöka ska lämna detaljerade uppgifter om FoU-projekten till den lokala forsknings- och teknikbyrån. Efter prövning utfärdar skattebyrån godkännandet. Företagets beskattningsbara inkomst reduceras med 50 % av de faktiska kostnaderna för godkända projekt.

d) Resultat av undersökningen

(118) Systemet användes av de samarbetsvilliga exporterande tillverkarna, vilka erhöll förmåner under undersökningsperioden. Den kinesiska regeringen tillhandahöll visserligen inte några administrativa bestämmelser, men de exporterande tillverkarna överlämnade de tillgängliga rättsakterna. Även utifrån dessa texter var det dock svårt att urskilja ansökningsförfarandet, som fortsätter att framstå som vagt och inte transparent.

e) Slutsats

(119) Mot bakgrund av ovanstående måste systemet anses utgöra en subvention i enlighet med artikel 3.1 a ii och artikel 3.2 i grundförordningen i form av uteblivna statliga intäkter som innebär att de mottagande företagen beviljats en förmån.

(120) För att avgöra i vilken utsträckning subventionen är begränsad till vissa företag och om den är selektiv enligt artikel 4 i grundförordningen, ombads den kinesiska regeringen att lämna information om kriterierna för rätten till subvention och om användningen av subventionen. Den kinesiska regeringen lämnade ingen sådan information. På grund av kravet i artikel 4.5 i grundförordningen att alla beslut om selektivitet ska vara ”klart och tydligt underbyggda” genom faktiska bevis, var kommissionen därför tvungen att grunda sina beslut på tillgängliga uppgifter, såsom anges i avsnitt 4.1, i enlighet med artikel 28 i grundförordningen.

(121) Subventionssystemet är selektivt i den mening som avses i artikel 4.2 a i grundförordningen, eftersom den lagstiftning som den beviljande myndigheten omfattas av begränsar tillgången till detta system till vissa företag och industrier som klassificeras som främjade, exempelvis sådana som tillverkar bestruket papper. Det finns inte heller några objektiva kriterier som begränsar rätten att omfattas av systemet och inga avgörande bevis som gör det möjligt att i enlighet med artikel 4.2 b i grundförordningen dra slutsatsen att rätten beviljas automatiskt. Även om vissa administrativa bestämmelser inhämtades under besöket hos de exporterande tillverkarna, gör avsaknaden av samarbete från de kinesiska myndigheterna det omöjligt att bedöma om det finns några sådana objektiva kriterier.

(122) Med hänsyn tagen till ovanstående anses denna subvention vara utjämningsbar.

f) Beräkning av subventionens storlek

(123) Storleken på den utjämningsbara subventionen beräknades på grundval av den förmån som mottagarna konstaterats få under undersökningsperioden. Mottagarens förmån anses vara den sammanlagda skatt som ska betalas på inkomster som beskattas enligt normal skattesats, efter avdrag av det som betalades med det extra 50-procentiga avdraget för verkliga kostnader för FoU för de godkända projekten. I enlighet med artikel 7.2 i grundförordningen fördelades subventionsbeloppet (täljaren) över de samarbetsvilliga exporterande tillverkarnas totala omsättning under undersökningsperioden, eftersom subventionen inte var knuten till exportresultat och inte beviljades på grundval av framställda, producerade, exporterade eller transporterade kvantiteter.

(124) Den subventionsnivå som under undersökningsperioden fastställdes avseende detta system för de samarbetsvilliga exporterande tillverkarna uppgår till 0,02 % för APP-gruppen och 0,05 % för Chenming-gruppen.

Skillnader ifråga om skattebefrielse på utdelning mellan berättigade inhemska företag

(125) Systemet gäller inhemska företag i Kina som är aktieägare i andra inhemska företag i Kina. De förstnämnda har rätt till skattebefrielse på inkomster från vissa utdelningar som betalas av de sistnämnda.

a) Rättslig grund

(126) Systemet föreskrivs som en förmånlig skattebehandling i artikel 26 i Kinas lag om företagsbeskattning och förtydligas ytterligare i artikel 83 i tillämpningsföreskrifterna för Kinas lag om företagsbeskattning, dekret nr 512 från Kinas statsråd utfärdat den 6 december 2007.

b) Villkor

(127) Systemet ger en förmån till alla inhemska företag som är aktieägare i andra inhemska företag i Kina.

c) Praktisk tillämpning

(128) Företagen kan utnyttja detta system direkt via sin självdeklaration.

d) Resultat av undersökningen

(129) I de samarbetsvilliga exporterande tillverkarnas självdeklaration är ett belopp befriat från inkomstskatt. Detta belopp kallas för utdelningar, bonusar och annan inkomst på aktieinvesteringar för berättigade invånare och företag i överensstämmelse med villkoren i bilaga 5 till självdeklarationen (årsrapport om skatteförmåner). De berörda företagen betalade inte någon inkomstskatt på dessa belopp.

e) Slutsats

(130) Mot bakgrund av ovanstående måste systemet anses utgöra en subvention i enlighet med artikel 3.1 a ii och artikel 3.2 i grundförordningen i form av uteblivna statliga intäkter som innebär att de mottagande företagen beviljats en förmån.

(131) För att avgöra i vilken utsträckning subventionen är begränsad till vissa företag och om den är selektiv enligt artikel 4 i grundförordningen uppmanades den kinesiska regeringen att lämna information om kriterierna för rätten till subvention och om användningen av subventionen. Den kinesiska regeringen lämnade ingen sådan information. På grund av kravet i artikel 4.5 i grundförordningen att alla beslut om selektivitet ska vara ”klart och tydligt underbyggda” genom faktiska bevis, var kommissionen därför tvungen att grunda sina beslut på tillgängliga uppgifter, såsom anges i avsnitt 4.1, i enlighet med artikel 28 i grundförordningen.

(132) Subventionssystemet är selektivt i den mening som avses i artikel 4.2 a i grundförordningen, eftersom den lagstiftning som den beviljande myndigheten omfattas av begränsar tillgången till detta system till företag med hemvist i Kina med aktieinkomster från andra företag med hemvist i Kina, till skillnad från de företag som investerar i utländska företag.

(133) Eftersom alla skattesystem i kapitel 4 i Kinas lag om företagsbeskattning är förbehållna viktiga industrier och projekt som stöds eller främjas av staten i enlighet med artikel 25, är även detta system selektivt eftersom det är förbehållet vissa företag och industrier som klassificeras som främjade, bland annat industrin för tillverkning av bestruket papper. Så vitt kommissionen förstår, återfinns principerna för att ett företag ska betraktas som främjat och klassificeringen i statsrådets beslut nr 40 (artikel 14) och i den vägledande katalogen över industriell omstrukturering. I detta fall finns det inte heller några objektiva kriterier som begränsar rätten att omfattas av systemet och inga avgörande bevis som gör det möjligt att i enlighet med artikel 4.2 b i grundförordningen dra slutsatsen att rätten beviljas automatiskt. Även om vissa administrativa bestämmelser inhämtades under besöket hos de exporterande tillverkarna gör avsaknaden av samarbete från de kinesiska myndigheterna det omöjligt att bedöma om det finns några sådana objektiva kriterier.

(134) Med hänsyn tagen till ovanstående, anses denna subvention vara utjämningsbar.

f) Beräkning av subventionens storlek

(135) Storleken på den utjämningsbara subventionen beräknades på grundval av den förmån som mottagarna konstaterats få under undersökningsperioden. Mottagarens förmån anses vara den sammanlagda skatt som ska betalas inklusive inkomst i form av utdelningar från andra inhemska företag i Kina, efter avdrag av det belopp som faktiskt betalats med skattebefrielsen för aktieutdelningar. I enlighet med artikel 7.2 i grundförordningen fördelades dessa subventionsbelopp (täljare) över de samarbetsvilliga exporterande tillverkarnas totala omsättning under undersökningsperioden, eftersom subventionen inte var knuten till exportresultat och inte beviljades på grundval av framställda, producerade, exporterade eller transporterade kvantiteter.

(136) Den subventionsnivå som under undersökningsperioden fastställdes avseende detta system för de samarbetsvilliga exporterande tillverkarna uppgår till 1,34 % för APP-gruppen och till 0,21 % för Chenming-gruppen.

4.2.3. Program för indirekt beskattning och importtullar

Befrielse från mervärdesskatt och tull för importerad utrustning

(137) Systemet ger en förmån i form av befrielse från mervärdesskatt och tullfri import av kapitalvaror till FIE-företag eller inhemska företag som kan erhålla licens som statligt främjade projekt som utfärdas av de kinesiska myndigheterna i överensstämmelse med tillämplig investerings-, skatte- och tullagstiftning.

a) Rättslig grund

(138) Systemet bygger på en rad olika rättsbestämmelser, nämligen statsrådets cirkulär nr 37/1997 om anpassning av skattepolitiken för importerad utrustning, meddelande nr 43 [2008] från finansministeriet, allmänna tullförvaltningen och den statliga skatteförvaltningen, meddelande nr 316 2006 (22 februari 2006) från den nationella utvecklings- och reformkommissionen om berörda frågor beträffande handläggning av bekräftelseskrivelse om inhemska eller utländska utlandsfinansierade projekt vars utveckling främjas av staten samt på katalogen över icke-tullbefriade importerade artiklar för FIE-företag och inhemska företag 2008.

b) Villkor

(139) Rätten att omfattas av systemet är begränsad till sökande, som kan vara FIE-företag eller inhemska företag som kan erhålla licens som statligt främjade projekt.

c) Praktisk tillämpning

(140) I enlighet med artikel I.1 i meddelande nr 316 2006 (22 februari 2006) från den nationella utvecklings- och reformkommissionen om berörda frågor beträffande handläggning av bekräftelseskrivelse om inhemska eller utländska utlandsfinansierade projekt vars utveckling främjas av staten ska utlandsfinansierade investeringsprojekt som överensstämmer ”med dem i den främjade kategorin i industrikatalogen för vägledning av utländska investeringar och katalogen över prioriterade industrier för utländska investeringar i den centrala och västra regionen med tekniköverföring, befrias från tull och mervärdesomsättningsskatt på importerad utrustning för egen användning inom den totala investeringen samt teknik, delar och komponenter samt reservdelar som importeras tillsammans med utrustningen i enlighet med kontraktet, med undantag av de varor som förtecknas i katalogen över importerade varor för utlandsfinansierade projekt som inte är skattebefriade”. Bekräftelseskrivelsen om utlandsfinansierade projekt i kategorin främjade projekt med en sammanlagd investering på 30 miljoner US-dollar eller mer ska utfärdas av den nationella utvecklings- och reformkommissionen. Bekräftelseskrivelsen om utlandsfinansierade projekt i kategorin främjade projekt med en sammanlagd investering på mindre än 30 miljoner US-dollar ska utfärdas av kommissioner eller ekonomiska kommuner på provinsnivå. Efter mottagande av bekräftelseskrivelsen för kategorin främjade projekt ska företagen uppvisa tillstånd och andra ansökningshandlingar för sina lokala tullmyndigheter för att få rätt till tull- och mervärdesskattebefrielse på importerad utrustning.

d) Resultat av undersökningen

(141) Alla samarbetsvilliga exporterande tillverkare omfattades av detta system.

e) Slutsats

(142) Mot bakgrund av ovanstående måste systemet anses utgöra en subvention i enlighet med artikel 3.1 a ii och artikel 3.2 i grundförordningen i form av uteblivna statliga intäkter som innebär att de mottagande företagen beviljats en förmån.

(143) För att avgöra i vilken utsträckning subventionen är begränsad till vissa företag och om den är selektiv enligt artikel 4 i grundförordningen uppmanades den kinesiska regeringen att lämna information om kriterierna för rätten till subvention och om användningen av subventionen. Den kinesiska regeringen lämnade ingen sådan information. På grund av kravet i artikel 4.5 i grundförordningen att alla beslut om selektivitet ska vara ”klart och tydligt underbyggda” genom faktiska bevis, var kommissionen därför tvungen att grunda sina beslut på tillgängliga uppgifter, såsom anges i avsnitt 4.1, i enlighet med artikel 28 i grundförordningen.