SV    SV  
 EUROPEISKA KOMMISSIONEN 
Bryssel den 19.4.2011 
KOM(2011) 218 slutlig 
  
MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET, 
RÅDET, EUROPEISKA EKONOMISKA OCH SOCIALA KOMMITTÉN OCH 
REGIONKOMMITTÉN 
EU stärker ansvarsskyldigheten när det gäller utvecklingsfinansiering 
inför EU:s sakkunnigbedömning av det offentligt utvecklingsbiståndet 
{SEK(2011) 500 slutlig} 
{SEK(2011) 501 slutlig} {SEK(2011) 502 slutlig} {SEK(2011) 503 slutlig} 
{SEK(2011) 504 slutlig} 
{SEK(2011) 505 slutlig} 
 
 
SV 1   SV MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN  TILL EUROPAPARLAMENTET, 
RÅDET, EUROPEISKA EKONOMISKA  OCH SOCIALA KOMMITTÉN OCH 
REGIONKOMMITTÉN 
EU stärker ansvarsskyldigheten när det gäller utvecklingsfinansiering 
inför EU:s sakkunnigbedömning av de t offentligt utvecklingsbiståndet 
INNEHÅLLSFÖRTECKNING 
1. Inledning ................................................................................................................... ... 2 
2. EU:s utvecklingsfinansiering i ett globalt sammanhang.............................................. 2 
3. EU:s resultat 2010........................................................................................................ 4 3.1. Ytterligare resurser till utveckling och globala utmaningar......................................... 5 3.1.1. Stöd till mobilisering av inhems ka resurser till utveckling.......................................... 5 
3.1.2. EU är den största givaren – ändå  har man missat målen för 2010............................... 5 
3.1.3. EU:s finansiering på områdena klim atförändring och biologisk mångfald ................. 7 
3.1.4. Innovativa finansieringskällor och finans ieringsmekanismer på utvecklingsområdet 8 
3.1.5. Offentligt utvecklingsbistånd som ett mede l att generera privata kapitalflöden.......... 9 
3.1.6. Främjande av utvecklingsländernas handelskapacitet genom handelsstöd.................. 9 
3.1.7. Förebyggande av framtida skuldkriser i utvecklingsländerna ................................... 10 3.2. EU-biståndets effektivitet .......................................................................................... 10 3.2.1. En bättre användning av biståndet ............................................................................. 10 3.2.2. Goda globala styrelseformer på det fina nsiella området och ökat inflytande för 
utvecklingsländerna ................................................................................................... 11 
4. Slutsatser .................................................................................................................. .. 11 
 
SV 2   SV 1. INLEDNING  
Mot bakgrund av den globala krisen och de för nyade åtagandena förra året om att hjälpa 
utvecklingsländerna att uppnå millennieutveckl ingsmålen görs i detta meddelande och det 
åtföljande arbetsdokumentet från  kommissionens avdelningar1, en genomgång av de resultat 
som EU och dess medlemsstater uppnått när det gäller att uppfylla de gemensamma 
åtagandena rörande mobilisering av inhemska  resurser (genom en god förvaltning på 
skatteområdet) och av internationella resurs er för utveckling, att öka  handelskapaciteten, 
investeringarna och det offentliga utvecklings biståndet, hitta innovativa finansieringskällor 
och finansieringsmekanismer, främja biståndse ffektiviteten, minska skuldsättningen, främja 
klimatfinansieringen och stärka utvecklingslä ndernas representation inom internationella 
finansinstitut. I de båda dokument en redovisas för varje fråga fö r sig vilka framsteg EU gjort 
resp. var det fordras ytterligare insatser. Det an ges även vilka framsteg som gjorts vad gäller 
öppenhet och redovisningsskyldighet i det internati onella samarbetet. Dessutom publiceras för 
första gången någonsin kommissionens svar på de t årliga frågeformuläret och svaren från de 
medlemsstater som samtyckt till detta. 
Meddelandet utgör även underlag till FN-konfer ensen i Istanbul om de minst utvecklade 
länderna2 och det fjärde högnivåforumet om biståndseffektivitet i Busan3. 
I meddelandet redogörs för de olika förslagen om olika metoder för att nå de gemensamma 
EU-målen och diskuteras hur man bäst kan an skaffa de uppskattningsvis 50 miljarder euro i 
offentligt utvecklingsbistånd som saknas för att man ska nå upp till målet för 2015. Meddelandet tjänar dessutom so m grund för de diskussioner om hur man bäst kan få EU att 
nå upp till sitt mål för 2015 när det gäller offentli gt utvecklingsbistånd so m kommer att föras i 
samband med den årliga sa kkunnigbedömningen av det offentligt utvecklingsbiståndet
4. 
2. EU: S UTVECKLINGSFINANSIERING I ETT GLOBALT SAMMANHANG  
EU är en pådrivande kraft när det gäller  att verka för bättre levnadsförhållanden i 
utvecklingsländerna. När världens ledare möttes förra sommaren i New York för FN:s 
toppmöte om millennieutvecklingsmålen verkade EU aktivt för att försöka uppnå global 
enighet kring genomförandet av gemensamma  åtgärder. Om man ska lyckas bekämpa 
fattigdomen krävs det att man mobiliserar utveckli ngsfinansiering från alla tillgängliga källor. 
Det räcker emellertid inte med att bara  tillskjuta pengar för att skapa utveckling. 
Huvudansvaret för att åstadkomma utveckling och för att förbättra de politiska riktlinjerna 
och förvaltningsstrukturerna li gger i första hand på utveckli ngsländerna själva. Förutom att 
vara en generös givare har EU även tagit fram en uppsättning åtgärder som syftar till att stödja utvecklingsländerna i deras strävand en för att skapa en hållbar utveckling. Det rör sig t.ex. om 
att utforma biståndsåtgärder i samarbete med partne rländerna, se till att EU :s interna politik är 
förenlig med utvecklingsmålen och att hjäl pa utvecklingsländerna att hantera globala 
utmaningar. Till skillnad från de flesta givare  har EU fastställt kvantitativa och kvalitativa mål 
som man kan mäta det faktiska utfallet mot.  
                                                
 
1 SEC(2011) 500 final « EU Accountability Report 2011 on Financing for Development » EU:s 2011 
rapport om ansvarsskyldighet när det gäller utvecklingsfinansiering. 
2 Den fjärde konferensen om de minst utvecklade länderna som hölls Istanbul i maj 2011. 
3 Det fjärde högnivåforumet om biståndseffektivitet som hölls i Busan i november 2011. 
4 Punkt 20 i slutsatserna från Europeiska rådets möte den 17 juni 2010. 
 
SV 3   SV EU:s åtaganden grundar sig på den globa la agendan för utvecklingsfinansiering5 som omfattar 
flera olika finansieringskällor. De nna agenda tar dock inte i tillr äcklig utsträckning hänsyn till 
de förändringar som skett på den globala scenen  under de senaste åren, t.ex. tillkomsten av 
nya givare, investerare och väl görenhetsorganisationer, syd–s yd-samarbetet och den privata 
sektorns aktiviteter. Tyngdpunkten i detta doku ment ligger på offen tligt utvecklingsbistånd, 
eftersom detta är den bästa kända indikatorn på hur seriös en givare är. Detta utesluter 
naturligtvis inte att det även finns andra finansieringskällor. 
Under perioden 2004–2010 svarade EU och dess medlemsstater för 57 % av det offentliga 
utvecklingsbiståndet netto från samtliga givarländer som är medlemmar i OECD:s kommitté för utvecklingsbistånd ( DAC-kommittén ). EU-givarna svarade dessutom för 65 % av den 
globala ökningen med 25,7 miljarder euro av det offentliga utvecklingsbiståndet. 2010 uppgick det offentliga utvecklingsbiståndet från OECD-DAC-kommitténs medlemmar och EU-givarna till 97,2 miljarder euro  i nominella termer. EU sett so m en helhet svarar för 58 % 
av detta bistånd. EU och dess medlemsstater, so m redan är den största givaren i världen, har 
lovat att öka sitt offentliga ut vecklingsbistånd till 0,7 % av sin BNI till 2015. Detta  skulle leda 
till att det nuvarande biståndet på 53,8 miljard er euro ökades med ytterligare 50 miljarder 
euro. 
                                                
 
5 Monterreyöverenskommelsen från 2002 och Dohaförklaringen om utvecklingsfinansiering från 2008. 
 
SV 4   SV Diagram: Offentligt utvecklingsbistånd från EU och dess medlemsstater samt andra G8-
länder som inte är medlemmar i EU.  
2004 2005 2006 2007 2008 2009 2010
EU 36775 47083 48367 45617 50032 50152 53458
Canada 2477 3228 2889 2937 3324 3000 3382
Japan 6225 9443 8547 6018 6656 5925 6624
USA 15315 21010 17140 15428 18610 19737 204360100002000030000400005000060000EUR million at 2008  pricesNet ODA Volumes by Donor 
(Disbursements, EUR million at 2008 prices)
 
Källa: OECD/DAC tabell 1.  
Det finns andra viktiga finansieringskällor att tillgå för utvecklingsländerna förutom offentligt 
utvecklingsbistånd. Till exempel uppgick de gl obala överföringarna fr ån migranter till 
uppskattningsvis 245 miljar der euro 2010 och privata välgöre nhetsorganisationer bidrar enligt 
vissa beräkningar med ca 35 miljarder euro om året6. De globala flödena av utländska 
direktinvesteringarna är ungefär lika stora so m det offentliga utveck lingsbiståndet och nya 
ekonomiska stormakter som Brasilien, Ryssland, Indi en och Kina ger allt större belopp i stöd 
till utvecklingsländerna. Dessa medel är av ett sä rskilt slag och förvalta s på ett annat sätt än 
det offentliga biståndet. Om dessa medel däremot används som ett komplement till det offentliga utvecklingsbiståndet kommer de i stö rre utsträckning att kunna bidra till att skapa 
utveckling och lösa globala utmaningar. 
3. EU:
S RESULTAT 2010 
Detta meddelande och det åtföljande arbe tsdokumentet visar hur väl EU och dess 
medlemsstater lyckats uppfylla sina olika åtagan den. Det framgår att EU i sin helhet generellt 
sett gjort framsteg när det gäller att uppfylla  sina förpliktelser, även om situationen 
naturligtvis varierar betydligt mellan medlemsstaterna. 
                                                 
6 http://www.hudson.org/files/pd f_upload/Index_of_Global_Philanthropy_and_Remittances_2010.pdf   
 
SV 5   SV 3.1. Ytterligare resurser till utv eckling och globala utmaningar 
3.1.1.  Stöd till mobilisering av inhemska resurser till utveckling 
Att generera ytterligare inhemska resurser ses allmänt som det viktigaste medlet för att skapa 
en hållbar utveckling och bryta bidragsberoend et på sikt. Utvecklingsländernas statsbudgetar 
är den absolut viktigaste källan för utvecklings finansiering. Ett minskat finansiellt beroende 
av externt stöd skapar det fi nanspolitiska utrymme som är nödvändigt för finansieringen av 
millennieutvecklingsmålen och stärker banden mellan staten och medborgarna. 
Under 2010 fortsatte EU och dess medlemsstater att finslipa sina metoder för samarbete med 
partnerländerna i dessa frågor. Syftet var at t ge utvecklingsländerna ökat stöd, bl.a. genom 
kapacitetsuppbyggnad, så att dessa blir i stånd att mobilisera mer inhemska resurser, med 
iakttagande av principerna och god förv altning på skatteområdet (öppenhet, 
informationsutbyte och lojal skattekonkurrens), som ett led i deras övergripande strävan att 
förbättra både samhällsstyrningen och förvaltningen av de offentliga medlen. EU kommer att fortsätta att främja tillämpningen av dessa prin ciper och att hjälpa utvecklingsländerna att 
bekämpa skatteflykt och undvika skadliga skatteregler  så att man får en internationell 
skattemiljö som präglas av öppenhet och samarbetsvilja. 
EU har redan stärkt sitt stöd ti ll initiativet om öppenhet inom  utvinningsindustrin (Eiti) som 
håller på att utvecklas till en global standard för öppenhe t när det gäller inkomster från 
utvinningsindustrier och ansvarsskyldighe t. Unionen kommer även att stödja 
utvecklingsländernas insatser för att förbättr a styrningen av de ut vinningsindustrier som 
bedriver verksamhet i dessa. EU hålle r på att skapa ökad samstämmighet i 
utvecklingspolitiken, t.ex. genom att verka för a tt krav eventuellt införs på internationella 
företag att lämna ut finansiell a uppgifter för varje en skilt land, vilket ge r ökad öppenheten och 
förbättrad företagsstyrning. Kommissionen övervä ger att anta lagstiftni ng för detta ändamål, 
åtminstone när det gäller börsnoterade företa g som är verksamma in om utvinningsindustrin, 
vilket i så fall kommer att ske i samband med den översyn av öppenhetsdirektivet som planeras äga rum i höst. Ökad öppenhet och förb ättrad företagsstyrning kommer att hjälpa 
utvecklingsländerna att optimera sin skatteuppbör d maximera nyttan av sina budgetmedel så 
att de kan garantera tillhandahållande t av kollektiva varor och tjänster.  
3.1.2.  EU är den största givaren – ändå har man missat målen för 2010 
EU är den mest ambitiösa givargruppen i världen och har förbundit sig att till 2015 ha nått 
upp till målet att anslå 0,7 % av sin samlade BNI till offentligt utvecklingsbistånd, vilket är i 
linje med det FN-mål som gäller sedan länge. EU:s ledare enades om detta mål som ett gemensamt 2005 och dess storlek har fa stställt genom en sammanvägning av 
medlemsstaternas individuella mål.  
Ett delmål i överenskommelsen var att man s kulle nå upp till 0,56 % av BNI i offentligt 
utvecklingsbistånd till 2010. Trots att man nå dde upp till det rekordhöga 53,8 miljarder euro, 
vilket motsvarar 0,43 % av BNI i offentligt utvecklingsbistånd, och mobiliserade mer än 4,5 
miljarder euro i ytterligare medel i ett läge av ekonomisk nedgång så missade medlemsstaterna ändå det mellanfristiga målet med 15 miljarder euro. 
Situationen varierar betydligt mellan medlemsstat erna. Vissa strävar efter att fylla sin del av 
överenskommelsen, under det att andra inte uppfy ller sin individuella del som behövs för att 
det samlade EU-målet ska kunna uppnås. Detta st rider mot principen om en rättvis fördelning 
av bördan inom EU och kan även  ha bidragit till de biståndsnedskärningar som företagits av 
 
SV 6   SV vissa medlemsstater som redan ger minst 0,7 % av BNI till offentligt utvecklingsbistånd. Om 
inte alla medlemsstater uppfyller sina individu ella mål kommer EU inte att kunna nå upp till 
det samlade målet för 2015. I detta sammanhang är  det särskilt problematiskt att en del 
medlemsstater tillkännagivit sänkningar av det offentliga utvecklingsbiståndet från och med 
2011, eftersom detta äventyrar den samlade insa tsen inom EU i dess helhet. Europeiska 
kommissionen rapporterar att det betalat ut  14,95 miljarder euro netto i offentligt 
utvecklingsbistånd för 2010. I detta belopp ingår 5,15 miljarder euro i förmånliga lån från EIB, som inte utgör gåvobistånd,  vilka till största del finansie rats med EIB:s egna medel och 
till en mindre del med medel från Europeiska  utvecklingsfonden (EUF) och EU:s allmänna 
budget. 
 
SV 7   SV Diagram: Andel av BNI till offentligt utveck lingsbistånd för de enskilda medlemsstaterna 
2010.  
Gap between 2010 ODA levels and agreed individual targets of the 27 EU Member States 
and direction of change from 2009 to 2010
1.09
0.560.550.53
0.200.7
0.330.97
0.90
0.81
0.64
0.50
0.43
0.38
0.320.29
0.170.150.13 0.120.11 0.10 0.10 0.09 0.09 0.09 0.08 0.070.060.51
0.17
0.000.200.400.600.801.001.20
Luxembourg
Sweden
Denmark
The Netherlands
Belgium
UK
Finland
Ireland
France
Spain
Germany
Austria
Portugal
Greece
Italy
Cyprus
Slovenia
Czech Republic
Malta
Lithuania
Estonia
Hungary
Bulgaria
Slovak Republic
Poland
Romania
LatviaODA as % of GNI
2010 level (preliminary) 2010 individual commitment 2015 individual commitmentDirection of change of ODA as % of GNI
          increase          no change          decrease
 
Källa: OECD/DAC och EU:s årliga frågeformulär om utvecklingsfinansiering  
Offentligt utvecklings bistånd till Afrika : EU är tillsammans med sina medlemsstater 
fortfarande Afrikas viktigaste biståndsgiva re och betalade ut 20,5 miljarder till denna 
världsdel under 2009. Däremot lyckades man enda st delvis uppfylla åtagandet för 2005, dvs. 
att öka det offentliga utvecklingsbiståndet till Afrika söder om Sahara och att låta åtminstone 50 % av den kombinerade biståndsökningen gå till Afrika. Även om det offentliga 
utvecklingsbiståndet till Afrika söder om Sa hara har ökat med 2,7 miljarder euro sedan 2004 
så har endast 26 % av den tota la ökningen av det offentliga utvecklingsbiståndet gått till 
Afrika i reala termer. 
Offentligt utvecklingsbistånd till de minst utvecklade länderna (MUL) : Inom ramen för 
det totala anslaget till offentligt utvecklingsbi stånd förband sig EU 2008 att använda minst 15 
% av sin sammantagna BNI till offentligt utvecklingsbistånd till MUL-länderna till 2010. 
Detta mål missades med knapp marginal. EU:s sa mmantagna offentliga utvecklingsbistånd till 
MUL uppgick till ett belopp motsvarande 0,13 % av  BNI 2010 enligt de preliminära uppgifter 
som finns tillängliga. Vad gäller 2009 lyckad es åtta medlemsstater nå upp till målet och 
ytterligare tre lade minst en tredjedel av si tt totala offentliga utvecklingsbistånd på MUL-
länder, vilket är ett tecken på att de före satt sig att hjälpa de fattigaste länderna.   
3.1.3.  EU:s finansiering på områdena klima tförändring och biologisk mångfald 
Det krävs ett ökat stöd till utvecklingsländerna för att dessa ska klara av att anpassa sig till 
klimatförändringens effekter samt att mildra  dessa effekter: Inför Köpenhamnskonferensen 
 
SV 8   SV om FN:s ramkonvention om klimatförändringar förpliktigade sig EU att anslå 7,2 miljarder 
euro till utvecklingsländerna  under perioden 2010–2012 i snabbstartsfinansiering av 
klimatåtgärder7. Under 2010 tillhandahöll EU i sin helhet  2,34 miljarder euro i enlighet med 
sitt övergripande mål för perioden 2010–20128. EU håller även på att överväga nya sätt 
uppfylla de utvecklade ländernas åtagande inom ramen för Cancúnöverenskommelserna att 
gemensamt anskaffa 100 miljarder US-dollar årlig en till 2020 från olika källor (offentliga, 
privata, bilaterala, multilaterala och innovativ a källor) för att hjälpa utvecklingsländerna9. En 
av de viktigaste uppgifterna är att utarbeta metoder för att mäta, rapportera och kontrollera 
klimatfinansiering som möjliggör jämf örbarhet och präglas av öppenhet.  Även om EU och 
dess medlemsstater har gjort betydande framsteg nä r det gäller att rapportera om sina framsteg 
med att genomföra snabbstartsfinansiering på ett öppet sätt behövs det fortfarande 
förbättringar på detta område, särskilt med hä nsyn till den mer långsikt iga finansieringen, om 
inte den internationella processe n ska förlora sin trovärdighet. 
Att bevara den biologiska mångfalden är en annan viktig prioritering för EU. Vid 
Nagoyakonferensen om konventionen om biologisk  mångfald 2010 förband sig EU att öka 
sina anslag betydligt till 2020, genomföra den strategiska planen för perioden 2011–2020 och 
att ”vidta effektiva och brådskande åtgärder fö r  a t t  f å  e t t  s l u t  p å  förlusten av biologisk 
mångfald … och bidra till människors välf ärd och utrotning av fattigdomen”. Flera 
medlemsstater har meddelat att de  kommer att företa betydande ökningar av sina anslag till 
bevarandet av den biologiska mångfalden i utvecklingsländerna. 
3.1.4.  Innovativa finansieringskällo r och finansieringsmekanismer  på utvecklingsområdet 
Eftersom det aldrig kommer att räcka med enba rt bistånd för att täcka utvecklingsländernas 
finansieringsbehov i samband med millennieu tvecklingsmålen och andra internationellt 
överenskomna utvecklingsmål har EU förbu ndit sig att på allvar överväga innovativa 
finansieringsmekanismer som ha r god potential att generera i nhemska intäkter och därmed 
skapa förutsägbarhet i finansie ringen av en hållbar utveckling10. Flera av EU:s medlemsstater 
använder sig redan av olika typer av innovativa  källor och mekanismer och tack vare dessa 
har man redan nu lyckats mobilisera ungefär 13 m iljarder euro till utvecklingsåtgärder. Även 
om en del medlemsstater överväger nya källor och mekanismer så finns det ännu inte någon 
gemensam EU-strategi när det gäller innovativ a källor och mekanismer  med god potential att 
generera inhemska intäkter. Me kanismerna för användningen av de intäkter som genererats 
genom innovativa finansieringskällor måste ia ktta de internatio nellt överenskomna 
principerna om biståndseffektivitet. Man bör  dessutom undvika att dessa mekanismer leder 
till det skapas nya parallella kana ler för användningen av intäkter. 
                                                 
7 Dessa medel ingår i utvecklingsländernas gemensamma åtagande att anslå helt nya medel och 
extramedel på ca 30 miljarde r US-dollar för denna period. 
8 Enligt medlemsstaternas svar på kommissionens årliga frågeformulär om utvecklingsfinansiering (se 
volym II, bilaga 4 till SEC(2011) 501 final. Medl emsstaternas uppgifter har justerats en aning i 
förhållande till de preliminära uppgifter som lämnades I samband med EU:s första 
snabbstartsfinansieringsrapport i Cancún som antogs av rådet den 6 december 2010. 
9 Se arbetsdokumentet från kommissionens avdelningar SEK(2011) 487 av den 8 april 2011 om en ökad 
internationell klimatfinansiering efter 2012. 
10 Rådets slutsatser av den 15 juni 2010 rörande millennieutvecklingsmålen. 
 
SV 9   SV 3.1.5.  Offentligt utvecklingsbistånd som ett medel att generera privata kapitalflöden  
EU har sedan länge en positiv in ställning till samarbete med den privata sektorn  som ett sätt 
att främja en inkluderande tillväxt och en hållbar utveckling. EU och dess medlemsstater 
använder olika incitament (investeringsgarantie r, öronmärkta medel, förmånliga lån, stöd till 
samriskföretag osv.) för att främja privata ka pitalflöden till utveck lingsländerna och verkar 
för ett stärkt internationellt regelverk på området socialt ansvarstagande hos företag. När det gäller att hjälpa partnerlä nderna att täcka sina finansieringsbehov borde EU och dess 
medlemsstater i ökad utsträckning använda sig av  en kombination av lån och bidrag samt 
utnyttja eget kapitalinstrument och riskdelningsinstrument för att mobilisera ytterligare finansiering, även från den privata sektorn. De ssa frågor kommer att behandlas i de förslag 
rörande EU:s framtida utvecklingspolitik som kommer att läggas fram inom kort.  
Överföringar från migranter  är ett annat viktigt kapitalflöde till utvecklingsländerna som 
kan bidra till att skapa utveckling. EU framhå ller dock att det rör sig om privata medel. 
Överföringarna från EU till utvecklingsländern a uppgår även enligt en försiktig bedömning
11 
till ungefär lika stora samma belopp som EU:s totala offentliga utvecklingsbistånd. Varje 
förändring av dess flöden kan få be tydande konsekvenser för mottagarna i 
utvecklingsländerna. EU har lovat att underlätta  och sänka överföringskostnaderna för dessa 
överföringar12. För detta ändamål har EU och medlemsst aterna fortsatt att vidta åtgärder på 
flera olika plan, t.ex. bättre data, öka d öppenhet och konkurrens på markanden för 
betaltjänster, finansiering av överföringsrelaterade projekt, stöd till finansiella tjänster i utvecklingsländerna och förbättring av migrantern as förmåga att förstå finansiell information. 
Överföringskostnaderna för migranters överföri ngar minskade några medlemsstater samtidigt 
som de ökade i vissa andra
13. Det återstår en rad problem att lösa, t.ex. i) att samla in exakta 
uppgifter om de viktigaste vägarna, överförings kostnaderna och informella flödena från EU, 
ii) att se till att äv en mottagarna i utvecklingsländerna få r sänkta överföringskostnader, iii) 
skapa rätt miljö och iv) förbättr a tillgången till och förmågan a tt förstå finansiell information. 
3.1.6.  Främjande av utvecklingsländernas  handelskapacitet genom handelsstöd 
Handel på regionala och internationella mar knader ger stora möjligheter till att åstadkomma 
en tillväxt som gynnar alla och har bidragit till at t skapa utveckling i mång a fall. EU har alltid 
uppmuntrat utvecklingsländerna till att använda handel som ett sätt att skapa utveckling. Som 
ett led i sin strategi för handelsstöd (initiativet ”Aid for trade”) har EU i sin helhet enats om 
att öka handelsstödet och göra de t mer effektivt. EU:s samman lagda handelsstöd uppgick till 
10,5 miljarder euro för 200914, vilket är lika mycket som 2008 då man nådde upp till den 
högsta nivån någonsin. Det handelsrelaterade bi ståndet från EU och dess medlemsstater, som 
ingår som en del av handelsstöd et, ökade väsentligt under 20 09 och uppgick till sammanlagt 3 
miljarder euro, vilket är långt mer än det årli ga mål på 2 miljarder euro som gäller från och 
med 2010.  
Under 2009 var Afrika den största mottagaren av både det samlade handelsrelaterade 
biståndet från EU och handelsstöd.  Uppgifterna för 2009 tyder även  på en kraftig ökning av 
handelsstödet till länderna i Afrika, Västindien  och Stillahavsområdet (AVS-länderna). Den 
                                                 
11 http://data.worldbank.org/data-catalog/world-development-indicators . 
12 Rådets slutsatser av den 11 november 2008 – Ri ktlinjer för EU:s deltagande i den internationella 
konferensen om utvecklingsfinansiering (Doha den 29 november–2 december 2008). 
13 http://remittanceprices.worldbank.org/ 
14 Uppgifterna för 2010 finns ännu inte att tillgå. 
 
SV 10   SV andel av EU:s och medlemsstaternas bistånd so m går till handelsstöd till de minst utvecklade 
länderna har stadigt legat på ungefär 22 %. 
Rapporter från EU:s lokalkontor tyder på att de t skett vissa förbättringar när det gäller de 
processer som styr storleken på handelsstödet oc h avgör hur effektivt det blir. Det rör sig bl.a. 
utrymme för diskussioner om handel i den politiska dialogen me llan EU-givarna och 
partnerländerna, ökad efterfrågan på handelsstöd  från partnerländernas sida, samordning och 
utarbetande av handelsstrategi er, behovsanalyser på handelsom rådet, gemensamma åtgärder 
och harmonisering och införlivande av de stra tegiska prioriteringar na för den regionala 
ekonomiska integrationen i de nationella utveck lingsplanerna och stra tegierna. Alla dessa 
delar måste noga följas upp. Vad gäller de mins t utvecklade länderna är den förstärkta 
integrerade ramen för handelsrelaterat bistånd ett särskilt användbart inst rument för att hjälpa 
dessa länder öka fokus på handelsrelaterade  frågor och öka ett effektivt handelsstöd. 
3.1.7.  Förebyggande av framtida skuldkriser i utvecklingsländerna  
EU och dess medlemsstater tar sitt ansvar nä r det gäller att bidra till att det multilaterala 
initiativet för skuldlättnad och initiativet fö r skuldlättnad för kraf tigt skuldtyngda fattiga 
länder genomförs fullt ut. I de fall man överväger  att i ökad utsträckning använda sig av en 
kombination av lån och bidrag som biståndsfo rm till utvecklingsländerna bör man emellertid 
när det gäller låg- och medelinkomstländer beakta  faktorer som en hållb ar skuldsättning och 
risken för problem med skuldå terbetalning. Man bör för att undvika en ny skuldkris se till att 
det ges stöd till en förbättring av kapaciteten på områdena sund skuldförvaltning och ansvarsfull ut- och upplåning.  
3.2. EU-biståndets effektivitet 
3.2.1.  En bättre användning av biståndet 
EU har varit pådrivande internationellt när de t gäller att vidta åtgärd er för ett effektivare 
bistånd. Principerna om biståndseffektivitet so m fastställs i Parisförklaringen och Accra-
handlingsplanen har införlivats i EU:s  operativa ram för biståndseffektivitet
15 som innehåller 
åtaganden och milstolpar som EU och dess medlem sstater ska använda sig av för att mäta sina 
framsteg när det gäller att använda offentligt utvecklingsbistånd på ett effektivt sätt. Resultaten har visserligen förbättrats för vissa fa ktorer men det återstår  ändå en hel del att 
göra för at man ska nå upp till det slutgiltiga måle t, dvs. ett verkligt kos tnadseffektivt bistånd. 
Syftet är att förbättra effektiviteten för EU:s  samlade utvecklingsbistånd. Detta är något som 
kommer att behandlas ytterligare i meddelande na om gemensam programplanering för EU:s 
bistånd och EU:s gemensamma ståndpunkt in för den konferens som kommer att hållas i 
Busan under 2011. Vid denna konferens kommer man a tt utvärdera de erfarenheter som gjorts 
med avseende på tillämpningen av principern a om biståndseffektivitet mot bakgrund av ett 
bredare utvecklingsperspektiv. En annan framtid a utmaning är att klargöra vilken nytta man 
kan ha av principerna om biståndseffek tivitet i samband med program för högeffektivt 
bistånd. Man bör dessutom ytter ligare stärka tillämpningen av dessa principer på nationell 
nivå. 
                                                
 
15 Konsoliderad text av den 11 januari 2011, rådets generalsekretariat, dokument nr 18239/10. 
 
SV 11   SV 3.2.2.  Goda globala styrelseformer på det finansie lla området och ök at inflytande för 
utvecklingsländerna 
EU har alltid förordat att utvecklingsländerna bör ges ökad medbestämmanderätt inom de 
internationella finansiella institutionerna.  Under 2010 godkände bå de Intern ationella 
valutafonden och Världsbanken fler a viktiga styrningsrelaterade reformer, bl.a. en ökning av 
utvecklingsländernas och övergångsekonomiers rö st- och kvotandelar. EU måste hjälpa till 
med att dessa reformer genomförs så snabbt som möjligt inom båda institutionerna.  EU anser 
att man i samband med Världsbankens nästa öve rsyn av bidragsstrukturen 2015 även bör låta 
bidragen till IDA (Världsbankens utvecklingsf ond) ingå på lämpligt sätt och på permanent 
basis i underlaget för beräkningen av röstande larna. Syftet med detta är att ge alla 
Världsbankens medlemmar tillräckligt incitament att vilja garantera institutionens långsiktiga 
finansiella bärkraft. EU bör även stärka samor dningen av sina insatser  inom de finansiella 
institutionerna så att unionen verkligen tala r med en stämma i alla viktiga frågor. 
4. SLUTSATSER  
På grundval av resultaten i denna rapport rekommenderar kommissionen följande åtgärder:  
(1) EU och medlemsstaterna bör stärka sitt stöd till utvecklingslände rnas ansträngningar 
för att mobilisera inhemska resurser för utv eckling, i linje med principerna om 
god förvaltning i skattefrågor . 
(2) Med tanke på att EU inte nått upp till delmålet  för 2010 om att det offentliga 
utvecklingsbiståndet  skulle uppgå till 0,56 av BNI bör medlemsstaterna, i 
överensstämmelse med deras åtagande från 2005 
(a) bekräfta EU:s kollektiva åtagande att öka det offentliga utvecklingsbiståndet 
till 0,7 % av EU:s samlade BNI senast 2015. Eftersom det finns tydliga bevis 
för att utvecklingspolitiken på EU-nivå kan bidra med ett stort mervärde bör 
EU:s egna offentliga utvecklingsbist ånd bidra till att detta mål uppnås16. 
(b) bekräfta att de kommer att nå upp till sina enskilda mål för det offentliga 
utvecklingsbiståndet, eftersom varje me dlemsstat som inte fyller sin del av 
överenskommelsen undergräver EU:s kol lektiva strävan för att uppnå 0,7-
procentsmålet: 
– EU-15 bör snarast möjligt nå upp ti ll minst 0,51 % av BNI i offentligt 
utvecklingsbistånd, oc h de länder som redan nått denna nivå bör 
förbinda sig att bibehålla den, 
– EU-12 bör sträva efter att det offe ntliga utvecklingsbiståndet snarast 
möjligt uppgår till minst 0,17 % av BNI och senast 2015 till 0,33 % av BNI, 
(c) vidta konkreta åtgärder på nationell nivå för att uppnå målen, bland annat 
genom att utarbeta fleråriga handli ngsplaner och ta med målen för det 
offentliga utvecklingsbiståndet i den nationella lagstiftningen, 
                                                
 
16 Översyn av EU:s budget, KOM(2010) 700, 19.10.2010. 
 
SV 12   SV (d) offentliggöra uppgifter om framtida ensk ilda åtgärder, som visar den årliga 
ökningen av anslagen till det offentliga utvecklingsbiståndet fram till 2015, och lägga fram uppgifterna inom ramen för rå dets årliga rapport  till Europeiska 
rådet om det offentliga utvecklingsbiståndet. 
(3) Medlemsstaterna bör bekräfta och geno mföra det kollektiva åtagandet att öka 
det offentliga utvecklingsbiståndet till Afrika.  EU:s offentliga utvecklingsbistånd 
till Afrika har inte ökat i samma takt som dess offentliga utvecklingsbistånd som 
helhet. Medlemsstaterna bör in tensifiera sina ansträngningar för att åtminstone hälften 
av ökningen av det offentliga utvecklingsbi ståndet ska gå till Afrika. EU och dess 
medlemsstater bör samordna sin verksamh et för att de mest behövande länderna i 
Afrika ska erhålla mer offentligt utvecklingsbistånd. 
(4) Medlemsstaterna bör bekräfta och geno mföra det kollektiva åtagandet att öka 
det offentliga utvecklingsbiståndet till de minst utvecklade länderna.  De bör i 
samband med ökningen av biståndet samordna sin insats för att bekämpa fattigdom och nå målet att minst 0,15 % av deras BNI ska gå till de minst utvecklade länderna. Alla medlemsstater bör bidra till detta mål. 
(5) EU och dess medlemsstater bör överväga at t förbättra genomförandet av åtagandena 
om biståndseffektivitet , genom att ge partnerländerna förutsättningar att styra sin 
egen utveckling och förvalta biståndet, bland annat genom att 
(a) vidareutveckla den gemensamma programplaneringen  av EU:s stöd i sin 
helhet; kommissionen kommer att lägga fr am ett förslag om detta senare under 
2011, 
(b) stärka  EU:s befintliga snabbspårsinitiativ för arbetsfördelning , genom att 
utvidga det till ett mer omfattande nätverk till stöd för genomförandet av EU:s operativa ram för biståndseffektivitet, 
(c) på grundval av EU:s erfarenheter av genomförandet av åtagandena om 
biståndseffektivitet samarbeta för att forumet i Busan  ska utmynna en i 
resultatorienterad lösning  för hur biståndseffektivit etens olika aspekter bäst 
kan bidra till utvecklingsresultaten i partnerländerna. Kommissionen kommer 
senare under 2011 att lägga fram ett fö rslag till en gemensam EU-ståndpunkt 
för forumet i Busan. 
(6) När det gäller handelsstöd  (Aid for Trade-initiativet) måste EU och dess 
medlemsstater 
(a) öka handelsstödet till de minst utvecklade länderna , t.ex. genom ökat fokus 
på ländernas kapacitet att utform a och genomföra strategier för 
handelsutveckling som stöder en socialt integrerande och hållbar tillväxt. 
särskild uppmärksamhet måste ägnas åt att utnyttja potentialen hos den 
integrerade ramen för handelsrelaterat bistånd till de minst utvecklade 
länderna, som ett redskap för samo rdning mellan berörda parter och 
utformning av strategier, 
(b) göra handelsstödet mer verkningsfullt  på landsnivå, t.ex. genom att bättre 
utnyttja bedömningar av handelsbehov, e ffektivisera de plattformar som är 
 
SV 13   SV avsedda att stödja utformandet av hande lsrelaterade strategier och utnyttja 
möjligheter till ökade gemensamma insatser, 
(c) ytterligare öka stödet till regional integration , även genom bistånd som ges 
på nationell nivå, 
(d) stödja partnerländernas egen övervakning av  resultat och effekter av bistånd till 
handel och av hur de framskrider med sina strategier för handelsutveckling. 
(7) Innovativa finansieringskällor  erbjuder stora möjlighe ter för att överbrygga 
finansieringsgapet i fråga om utvecklingsbi stånd. Medlemsstaterna bör rikta in sina 
insatser på innovativa mekanismer som har en betydande potential att generera 
intäkter och kan se till att en avsevärd andel av dessa intäkter används för 
utvecklingsländerna. 
(8) Det offentliga utvecklingsbiståndet och klimatfinansieringen  kompletterar varandra. 
Båda har till syfte att stödja utvecklings länderna i uppbyggnaden av en ”klimatsäker” 
framtid.  
(a) Både EU-givarna och utvecklingsländern a måste ha en enda klimatvänlig 
utvecklingsstrategi som omfattar både anpassning till klimatförändringarna och begränsning av dem. 
(b) EU-givarna bör uppmuntra a ndra aktörer att genomföra 
klimatfinansieringsåtgärder i linje  med överenskomna principer om 
biståndseffektivitet. 
(c) Enligt Cancúnöverenskommelserna måste klim atfinansieringen vara av ny och 
kompletterande karaktär. Det råder doc k olika uppfattningar om vad detta 
innebär. Det krävs ytterligare framsteg för att finna ett tillvägagångssätt som, i enlighet med vad som fastställdes av Europeiska rådet 2009, garanterar att 
klimatfinansieringen inte äventyrar ka mpen mot fattigdom och framstegen när 
det gäller att uppnå millenniemålen.