Bryssel den 1.2.2006

SEK(2006) 107 slutlig

Rekommendation till

RÅDETS YTTRANDE

enligt artikel 5.3 i rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om Österrikes uppdaterade stabilitetsprogram, 2005–2008

(framlagt av kommissionen)

MOTIVERING

Bakgrund

Stabilitets- och tillväxtpakten, som trädde i kraft den 1 juli 1998, syftar till att genom sunda offentliga finanser förbättra förutsättningarna för prisstabilitet och stark hållbar tillväxt som kan leda till ökad sysselsättning. Pakten ändrades för första gången 2005. Reformen bekräftade att pakten har varit till nytta för att befästa budgetdisciplinen, men syftade till att stärka dess effektivitet och ekonomiska underbyggnad och samtidigt slå vakt om de offentliga finansernas hållbarhet på lång sikt.

Enligt rådets förordning (EG) nr 1466/97 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken[1], som utgör en del av pakten, skall medlemsstaterna lägga fram stabilitets- eller konvergensprogram och årliga uppdateringar av dessa för rådet och kommissionen (medlemsstater som redan har övergått till den gemensamma valutan utarbetar (uppdaterade) stabilitetsprogram och medlemsstater som ännu inte har gjort det lägger fram (uppdaterade) konvergensprogram). Österrikes första stabilitetsprogram lades fram i november 1998. I enlighet med förordningen yttrade sig rådet om programmet den 18 januari 1999 på grundval av en rekommendation från kommissionen och efter att ha hört Ekonomiska och finansiella kommittén. Enligt samma förfarande bedöms uppdaterade stabilitets- och konvergensprogram av kommissionen och granskas av den kommitté som anges ovan. De kan även granskas av rådet.

I programmen skall medlemsstaterna ange sina mål för de offentliga finanserna på medellång sikt och beskriva vilka politiska åtgärder de ämnar vidta för att uppnå dessa mål, samt de underliggande ekonomiska antagandena. Till följd av reformen av stabilitets- och tillväxtpakten skall målen på medellång sikt differentieras mellan enskilda medlemsstater mot bakgrund av de olika ekonomiska och finanspolitiska förhållandena i unionen, bland annat med avseende på de finanspolitiska riskerna för de offentliga finansernas hållbarhet. Andra inslag i reformen är att ett mer symmetriskt synsätt bör eftersträvas för finanspolitiken över konjunkturcykeln, genom ökad budgetdisciplin under ekonomiskt goda tider, samtidigt som hänsyn får tas till ”omfattande strukturreformer” med mätbara effekter på de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet, vid en tillfällig avvikelse från de medelfristiga målen eller anpassningsbanan för att uppnå dessa.

Kommissionen har granskat det uppdaterade stabilitetsprogram som Österrike nyligen lämnade in med beaktande av kommissionens höstprognos 2005 samt uppförandekoden[2], den allmänt vedertagna metoden för uppskattning av potentiell total produktion och konjunkturrensade saldon och de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken som ingår i de integrerade riktlinjerna för perioden 2005–2008, och på grundval av nedanstående analys överlämnat en rekommendation till rådets yttrande om programmet.

Bedömning

1. Den 30 november 2005 lämnade Österrike sin senaste uppdatering av programmet som omfattar perioden 2005–2008. Programmet motsvarar i grova drag den modell och de uppgiftskrav för stabilitets- och konvergensprogram som definieras i den nya uppförandekoden[3].

2. I sitt yttrande av den 18 januari 2005 om den föregående uppdateringen av stabilitetsprogrammet, som omfattar perioden 2004–2008, uppmanade rådet Österrike att tidigarelägga en större del av den finanspolitiska konsolideringen och att närmare ange genom vilka särskilda åtgärder en betydande konsolidering skulle kunna uppnås under programmets två sista år.

3. Under det senaste årtiondet har Österrikes ekonomi uppvisat en tillväxt på 2,2 % i reala termer per år, vilken motsvarar tillväxtnivån för euroområdet som helhet. Även om skapandet av sysselsättning har varit mindre dynamiskt än i övriga euroområdet har Österrike fortfarande en av de lägsta arbetslöshetsnivåerna i hela EU. Landets offentliga finanser uppvisade ett överskott eller ett saldo nära balans under 2001 och 2002. Den senaste utvecklingen har dock karaktäriserats av en återgång till underskott (1,2 % och 1 % av BNP under 2003 respektive 2004).

4. Enligt uppdateringen väntas den årliga BNP-tillväxten i reala termer öka från 1¾ % under 2005 och 2006 till 2½ % 2008. Att det negativa produktionsgapet ökat anses bero på en avmattning av den internationella handeln och högre oljepriser som resulterade i lägre tillväxt än vad som tidigare beräknats för 2005 och 2006. Till följd av växande investeringar och privat konsumtion väntas en upphämtning av den ekonomiska aktiviteten under programmets sista år. Både scenariot på kort och på medellång sikt baseras på rimliga tillväxtantaganden. Förväntningarna om sysselsättningsökningar förefaller dock vara något optimistiska. Inflationen väntas avta från 2,3 % 2005 till 1,5 % 2008, vilket förefaller rimligt.

5. Enligt de preliminära resultaten för 2005 uppgick det offentliga underskottet till 1,7 % av BNP, vilket var 0,2 procentenheter lägre än planerat i det uppdaterade programmet och 0,1 procentenhet lägre än kommissionens prognoser. Att resultatet blev bättre än planerat berodde på en gynnsammare utveckling på intäktssidan trots betydande skattesänkningar. De planerade utgifterna överskreds också, men i mindre omfattning.

6. I programmet beskrivs den finanspolitiska strategin som ”tredelad”. För det första siktar den mot att nå offentliga finanser som ligger nära balans under konjunkturcykeln. För det andra planeras i strategin en minskning av skatttebördan till 40 % av BNP till 2010. För det tredje planeras en ökning av den potentiella tillväxten genom främjandet av investeringar i forskning, utbildning och infrastruktur. I uppdateringen planeras en minskning av det offentliga underskottet från 1,9 % av BNP 2005 till 0 % 2008. Korrigeringen av de offentliga finanserna mot en situation som ligger nära balans har dock skjutits upp, med bara en mindre förbättring under 2006, vilket följs av två relativt väsentliga insatser. Det primära överskottet har en snarlik utveckling. Det beräknas öka från 1,1 % av BNP 2005 till 2,7 % i slutet av perioden. Eftersom inkomsterna väntas minska med 0,9 procentenheter av BNP under perioden 2005–2008 skall den planerade konsolideringen uppnås genom utgiftsminskningar, med en minskning på 2,8 procentenheter av utgiftskvoten. Merparten av nedskärningarna på utgiftssidan beräknas ske i kategorierna ”övriga primära utgifter” och ”sociala transfereringar”. Den nya uppdateringen bekräftar huvudsakligen det föregående programmets planerade korrigeringar, dock mot bakgrund av ett något mindre gynnsamt makroekonomiskt scenario.

7. Den strukturella balansen (dvs. det konjunkturrensade saldot netto efter engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder) beräknas öka med ungefär 0,5 procentenhet av BNP i genomsnitt per år, vilket skall jämföras med ett negativt produktionsgap under hela perioden. Programmet fastställer målet för det strukturella saldot på medellång sikt enligt den mening som avses i stabilitets- och tillväxtpakten till 0 % av BNP och siktar mot att uppnå detta till 2008. Eftersom detta mål på medellång sikt är mer långtgående än den fastställda lägsta gränsen (ett underskott på ungefär 1½ % av BNP), bör kravet på säkerhetsmarginal mot ett alltför stort underskott vara uppfyllt. Beträffande lämpligheten ligger detta mål inom den bandbredd som i stabilitets- och tillväxtpakten och uppförandekoden har fastställts för euroområdet och de medlemsstater som ingår i ERM II, det är också mer ambitiöst än vad som krävs med avseende på skuldkvoten och den genomsnittliga potentiella tillväxten på lång sikt.

8. Den finanspolitiska strategi som planeras i uppdateringen förefaller rimlig för åren 2005 och 2006, då den baseras på lagstiftningsåtgärder, särskilt skattesänkningar. Konsolideringen under 2007 och 2008 förefaller inte vara väl underbyggd med de politiska åtgärder som diskuteras i uppdateringen. Vidare beror den väntade förbättringens trovärdighet i hög grad på effektiviteten i Österrikes nationella stabilitetspakt. Tidigare erfarenheter av pakten ger bara begränsad hjälp för att avgöra om dess målsättningar kommer att iakttas. Genomförandet av de planerade utgiftsmålen fortsätter att utgöra den största risken för den finanspolitiska strategin, vilket redan betonats vid bedömningen av de föregående uppdateringarna.

9. Mot bakgrund av denna riskbedömning är det inte säkert att finanspolitiken är tillräcklig för att säkerställa att programmets mål på medellång sikt kan uppnås till 2008. Som anges ovan är programmets mål på medellång sikt dock mer långtgående än vad som krävs i stabilitets- och tillväxtpakten. För att uppnå ett strukturellt saldo som, om den genomförs såsom anges i programmet, kan anses lämplig mot slutet av programperioden enligt pakten förefaller den finanspolitiska strategin tillräcklig. Programmets finanspolitik bedöms dessutom ge en tillräcklig säkerhetsmarginal mot att överskrida referensvärdet 3 % av BNP vid normala konjunktursvängningar. Takten i anpassningen mot programmets mål på medellång sikt ligger helt i linje med stabilitets- och tillväxtpakten, som anger att den årliga förbättringen av det strukturella saldot som riktmärke bör ligga på 0,5 % av BNP för euroområdet och de länder som deltar i ERM II och korrigeringen bör vara större under goda ekonomiska tider och kan vara lägre när dåliga ekonomiska tider råder. Även om kommissionen räknar med att denna anpassning kommer att bli långsammare än vad som planeras i programmet, är den fortfarande förenlig med kraven i pakten, mot bakgrund av ett negativt produktionsgap under programperioden.

10. Skuldkvoten uppskattas ha nått 63,4 % av BNP 2005, vilket alltså något överstiger fördragets referensvärde på 60 % av BNP. I programmet beräknas skuldkvoten minska med 3,9 procentenheter under programperioden och därmed understiga referensvärdet igen. Bidraget från det primära saldot beräknas öka väsentligt under programperioden, medan bidragen i stor utsträckning väntas förbli oförändrade när det gäller räntebetalningar och BNP-tillväxt i nominella termer. Riskerna för skuldkvotens beräknade utveckling förefaller i stort sett väl avvägda. Å ena sidan kan underskott som är högre än beräknade äventyra den anpassningsbana som presenteras i programmet. Å andra sidan inkluderas inte Österrikes privatiseringspotential i uppdateringen. Mot bakgrund av denna riskbedömning förefaller skuldkvoten minska i tillräcklig omfattning och närma sig referensvärdet.

11. När det gäller de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet förefaller Österrike löpa begränsad risk i fråga om de beräknade kostnaderna för den åldrande befolkningen. Skuldnivån är för närvarande över 60 % av BNP och beräknas minska och ligga under referensvärdet 2050, under förutsättning att den planerade konsolideringen av de offentliga finanserna genomförs. Österrikes nyligen genomförda pensionsreform bör i stor utsträckning bidra till att bromsa framtida ökningar av de offentliga utgifterna. Om det strukturella underskottet i de offentliga finanserna inte korrigeras, kan det dock utgöra en risk för de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet. Genomförandet av den planerade konsolideringen på medellång sikt kan därmed bidra till att minska riskerna för de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet.

12. De finanspolitiska åtgärder som planeras överensstämmer i stort sett med de allmänna ekonomiska riktlinjerna som ingår i de integrerade riktlinjerna för perioden 2005–2008. Särskilt ligger åtgärderna i linje med de riktlinjer som rekommenderar tryggande av ekonomisk och finanspolitisk hållbarhet på lång sikt och en effektiv resursfördelning som främjar tillväxt och sysselsättning. De negativa riskerna för den framtida utvecklingen av de offentliga finanserna kan göra det svårare för landet att uppnå sitt mål på medellång sikt.

13. I Österrikes nationella reformprogram, som lämnades den 19 oktober 2005 i samband med den förnyade Lissabonstrategin för tillväxt och sysselsättning, framhålldes att en av Österrikes viktigaste utmaningar är att uppnå offentliga finanser som är hållbara på lång sikt. Det anges dock inte uttryckligen vilka framtida åtgärder som planerats för att svara på denna utmaning. Stabilitetsprogrammet är i detta avseende mer detaljerat och ger information om vissa av de åtgärder som skall bidra till konsolideringen av de offentliga finanserna. Insatserna på det mikroekonomiska området och sysselsättningsområdet enligt det nationella reformprogrammet får effekter på de offentliga finanserna som i stort sett återspeglas i stabilitetsprogrammets prognoser. I stabilitetsprogrammet anges åtgärder avsedda att effektivisera den offentliga förvaltningen och hälso- och sjukvårdssystemet. Det kompletterar dessa åtgärder med förslag till ändringar av finanspolitikens institutionella karaktär, nämligen två omfattande reformer av den lagstiftning som reglerar budgetförfarandet i Österrike. Dessa innebär införandet av en budgetram på medellång sikt från 2007 och en övergång från inputorienterade till målstyrda offentliga finanser från 2011. Dessa åtgärder överensstämmer med prioriteringarna i det nationella reformprogrammet.

Mot bakgrund av ovanstående bedömning välkomnas den ambitiösa strukturella anpassning som planeras för programperioden. Österrike bör dock säkerställa att programmets mål på medellång sikt nås i slutet av programperioden genom att närmare ange och genomföra de åtgärder som skall stödja den konsolidering av de offentliga finanserna som planeras under programmets två sista år.

Rekommendation till

RÅDETS YTTRANDE

enligt artikel 5.3 i rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om Österrikes uppdaterade stabilitetsprogram, 2005–2008

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR AVGIVIT FÖLJANDE YTTRANDE

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,

med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken[4], särskilt artikel 5.3,

med beaktande av kommissionens rekommendation, och

efter samråd med Ekonomiska och finansiella kommittén.

HÄRIGENOM FRAMFÖRS FÖLJANDE.

14. Under det senaste årtiondet har Österrikes ekonomi uppvisat en real tillväxt på 2,2 % per år, vilken motsvarar tillväxtnivån för euroområdet som helhet. Även om skapandet av sysselsättning har varit mindre dynamiskt än i övriga euroområdet har Österrike fortfarande en av de lägsta arbetslöshetsnivåerna i hela EU. Landets offentliga finanser uppvisade ett överskott eller ett saldo nära balans under 2001 och 2002. Den senaste utvecklingen har dock karaktäriserats av en återgång till underskott (1,2 % och 1 % av BNP under 2003 respektive 2004).

15. I sitt yttrande av den 18 januari 2005 om den föregående uppdateringen av stabilitetsprogrammet för perioden 2004–2008, uppmanade rådet Österrike att tidigarelägga en större del av den finanspolitiska konsolideringen och att närmare ange genom vilka särskilda åtgärder en betydande konsolidering skulle kunna uppnås under programmets två sista år.

16. Enligt de preliminära resultaten uppgick det offentliga underskottet under 2005 till 1,7 % av BNP, vilket var 0,2 procentenheter lägre än planerat i det uppdaterade programmet och 0,1 procentenhet lägre än kommissionens prognoser. Att resultatet blev bättre än planerat berodde på en gynnsammare utveckling på intäktssidan trots betydande skattesänkningar. De planerade utgifterna överskreds också, men i mindre omfattning.

17. Den [14 februari 2006] granskade rådet Österrikes uppdaterade stabilitetsprogram, som omfattar perioden 2005–2008. Programmet motsvarar i grova drag den modell och de uppgiftskrav för stabilitets- och konvergensprogram som definieras i den nya uppförandekoden[5].

18. Enligt uppdateringen väntas den årliga BNP-tillväxten i reala termer öka från 1¾ % under 2005 och 2006 till 2½ % 2008. Att det negativa produktionsgapet ökat anses bero på en avmattning av den internationella handeln och högre oljepriser som resulterade i lägre tillväxt än vad som tidigare beräknats för 2005 och 2006. Till följd av växande investeringar och privat konsumtion väntas en upphämtning av den ekonomiska aktiviteten under programmets sista år. Både scenariot på kort och på medellång sikt baseras på rimliga tillväxtantaganden. Förväntningarna om sysselsättningsökningar förefaller dock vara något optimistiska. Inflationen väntas avta från 2,3 % 2005 till 1,5 % 2008, vilket förefaller rimligt.

19. I programmet beskrivs den finanspolitiska strategin som ”tredelad”. För det första siktar den mot att nå offentliga finanser som ligger nära balans under konjunkturcykeln. För det andra planeras i strategin en minskning av skattebördan till 40 % av BNP till 2010. För det tredje planeras en ökning av den potentiella tillväxten genom att främja investeringar i forskning, utbildning och infrastruktur. Uppdateringen siktar mot en minskning av det offentliga underskottet från 1,9 % av BNP 2005 till 0 % 2008 och en ökning av det primära överskottet från 1,1 % av BNP till 2,7 %. Eftersom intäkterna väntas minska med 0,9 procentenheter av BNP under perioden 2005–2008 kommer den planerade konsolideringen att bli beroende av utgiftsminskningar, med en minskning av utgiftskvoten med 2,8 procentenheter. Merparten av nedskärningarna på utgiftssidan beräknas ske i kategorierna ”övriga primära utgifter” och ”sociala transfereringar”. Den nya uppdateringen bekräftar huvudsakligen det föregående programmets planerade korrigeringar, dock mot bakgrund av ett något mindre gynnsamt makroekonomiskt scenario.

20. Det strukturella saldot väntas förbättras med 0,5 % av BNP under programperioden enligt beräkningar med den allmänt vedertagna metoden (dvs. det konjunkturrensade saldot netto efter engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder). I programmet anges målet för det strukturella saldot på medellång sikt till 0 % av BNP och landet siktar mot att nå detta mål till 2008. Beträffande lämpligheten ligger detta mål också inom den bandbredd som i stabilitets- och tillväxtpakten och uppförandekoden har fastställts för euroområdet och de medlemsstater som ingår i ERM II, det är också betydligt mer ambitiöst än vad som krävs med avseende på skuldkvoten och den genomsnittliga potentiella BNP-tillväxten på lång sikt.

21. Den finanspolitiska strategi som planeras för 2005 och 2006 förefaller i stort sett rimlig då den baseras på lagstiftningsåtgärder, särskilt skattesänkningar. Konsolideringen under 2007 och 2008 förefaller dock inte väl underbyggd med de politiska åtgärder som diskuteras i uppdateringen. Nästan hälften av utgiftsåtstramningen omfattas av kategorin ”övriga primära utgifter” och i programmet ges ingen exakt information om hur detta skall genomföras. Utöver detta beror den väntade förbättringens trovärdighet i hög grad på effektiviteten i Österrikes nationella stabilitetspakt. Tidigare erfarenheter av pakten ger dock bara begränsad hjälp för att avgöra om dess målsättningar kommer att iakttas.

22. Mot bakgrund av ovanstående riskbedömning är det osäkert om inriktningen på finanspolitiken är tillräcklig för att säkerställa att programmets mål på medellång sikt uppnås till 2008. Som anges ovan är programmets mål på medellång sikt dock mer långtgående än vad som krävs i stabilitets- och tillväxtpakten. För att uppnå ett strukturellt saldo som, om den genomförs såsom anges i programmet, kan anses lämplig mot slutet av programperioden enligt pakten förefaller den finanspolitiska strategin tillräcklig. Programmets finanspolitik bedöms dessutom ge en tillräcklig säkerhetsmarginal mot att överskrida referensvärdet 3 % av BNP vid normala konjunktursvängningar. Takten i anpassningen mot programmets mål på medellång sikt ligger helt i linje med stabilitets- och tillväxtpakten, som anger att den årliga förbättringen av det strukturella saldot som riktmärke bör ligga på 0,5 % av BNP för euroområdet och de länder som deltar i ERM II och korrigeringen bör vara större under goda ekonomiska tider och kan vara lägre när dåliga ekonomiska tider råder. Även om kommissionen räknar med att denna anpassning i genomsnitt per år kommer att bli långsammare än vad som planeras i programmet, är den fortfarande förenlig med kraven i pakten, särskilt mot bakgrund av ett negativt produktionsgap under programperioden.

23. Skuldkvoten uppskattas ha nått 63,4 % av BNP under 2005, vilket alltså något överstiger fördragets referensvärde på 60 % av BNP. I programmet beräknas skuldkvoten minska med 3,9 procentenheter under programperioden och därmed understiga referensvärdet igen. Riskerna för skuldkvotens beräknade utveckling förefaller väl avvägda. Å ena sidan kan underskott som är högre än beräknade äventyra den anpassningsbana som presenteras i programmet. Å andra sidan inkluderas inte potentiella privatiseringsinkomster i uppdateringen. Mot bakgrund av denna riskbedömning förefaller skuldkvoten minska i tillräcklig omfattning och närma sig referensvärdet.

24. När det gäller de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet förefaller Österrike löpa begränsad risk i fråga om de beräknade kostnaderna för den åldrande befolkningen[6]. Skuldnivån är för närvarande över 60 % av BNP och beräknas minska och ligga under referensvärdet till 2050, under förutsättning att den planerade konsolideringen av de offentliga finanserna genomförs. Österrikes nyligen genomförda pensionsreform bör i stor utsträckning bidra till att bromsa framtida ökningar av de offentliga utgifterna. Om det strukturella underskott i de offentliga finanserna inte korrigeras, kan det dock utgöra en risk för de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet. Genomförandet av den planerade konsolideringen på medellång sikt kan därmed bidra till att minska riskerna för de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet.

25. De finanspolitiska åtgärder som planerats överensstämmer i stort sett med de allmänna ekonomiska riktlinjerna för perioden 2005–2008. Särskilt ligger åtgärderna i linje med de riktlinjer som rekommenderar tryggande av ekonomisk och finanspolitisk hållbarhet på lång sikt och en effektiv resursfördelning som främjar högre tillväxt och sysselsättning. De negativa riskerna för den framtida utvecklingen av de offentliga finanserna kan dock göra det svårare för landet att uppnå målet på medellång sikt.

26. I Österrikes nationella reformprogram, som lämnades den 19 oktober 2005, framhålldes att en av Österrikes viktigaste utmaningar är att uppnå offentliga finanser som är hållbara på lång sikt. Det anger dock inte uttryckligen vilka framtida åtgärder som planeras för att svara på denna utmaning. Stabilitetsprogrammet är i detta avseende mer detaljerat och ger information om vissa av de åtgärder som skall bidra till konsolideringen av de offentliga finanserna. Insatserna på det mikroekonomiska området och sysselsättningsområdet enligt det nationella reformprogrammet får effekter på de offentliga finanserna som i stort sett återspeglas i stabilitetsprogrammets prognoser. I stabilitetsprogrammet anges åtgärder avsedda att effektivisera den offentliga förvaltningen och hälso- och sjukvårdssystemet. Det kompletterar dessa åtgärder med förslag till ändringar av finanspolitikens institutionella karaktär, nämligen två omfattande reformer av den lagstiftning som reglerar budgetförfarandet i Österrike. Dessa innebär införandet av en budgetram på medellång sikt från 2007 och en övergång från inputorienterade till målstyrda offentliga finanser från 2011. Dessa åtgärder överensstämmer med prioriteringarna i det nationella reformprogrammet.

Mot bakgrund av ovanstående bedömning välkomnas den ambitiösa strukturella anpassning som planerats för programperioden. Rådet anser dock att Österrike bör säkerställa att programmets mål på medellång sikt nås i slutet av programperioden genom att närmare ange och genomföra de åtgärder som krävs för att bidra till den konsolidering av de offentliga finanserna som planeras under programmets två sista år.

Jämförelse mellan beräkningar av centrala makroekonomiska och budgetmässiga nyckeltal

2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 |

Real BNP (förändring i %) | SP nov 2005 | 2.4 | 1.7 | 1.8 | 2.4 | 2.5 |

KOM nov. 2005 | 2.4 | 1.7 | 1.9 | 2.2 | Uppgift saknas |

SP nov 2004 | 1.9 | 2.5 | 2.5 | 2.2 | 2.4 |

HIKP-inflation (i %) | SP nov 2005 | 2.0 | 2.3 | 2.1 | 1.7 | 1.5 |

KOM nov. 2005 | 2.0 | 2.2 | 2.1 | 1.7 | Uppgift saknas |

SP nov 2004 | 2.1 | 1.8 | 1.4 | 1.5 | 1.6 |

Produktionsgap (i % av potentiell BNP) | SP nov 20051 | -0.2 | -0.7 | -1.1 | -0.9 | -0.5 |

KOM nov. 20053 | -0.2 | -0.7 | -1.0 | -0.9 | Uppgift saknas |

SP nov 20041 | -1.3 | -0.8 | -0.4 | -0.1 | 0.2 |

Saldo i de offentliga finanserna (% av BNP) | SP nov 2005 | -1.0 | -1.9 | -1.7 | -0.8 | 0.0 |

KOM nov. 20052 | -1.0 | -1.8 | -1.8 | -1.4 | Uppgift saknas |

SP nov 2004 | -1.3 | -1.9 | -1.7 | -0.8 | 0.0 |

Primärt saldo (% av BNP) | SP nov 2005 | 2.1 | 1.1 | 1.2 | 2.0 | 2.7 |

KOM nov. 2005 | 1.9 | 1.0 | 1.0 | 1.4 | Uppgift saknas |

SP nov 2004 | 1.9 | 1.2 | 1.3 | 2.2 | 2.9 |

Konjunkturrensat saldo = strukturellt saldo (% av BNP) | SP nov 20051 | -0.9 | -1.6 | -1.2 | -0.4 | 0.2 |

KOM nov. 2005 | -0.9 | -1.5 | -1.3 | -1.0 | Uppgift saknas |

SP nov 20041 | -0.9 | -1.7 | -1.6 | -0.8 | -0.1 |

Offentliga sektorns bruttoskuldkvot (% av BNP) | SP nov 2005 | 63.6 | 63.4 | 63.1 | 61.6 | 59.5 |

KOM nov. 20052 | 63.7 | 63.6 | 63.5 | 62.8 | Uppgift saknas |

SP nov 2004 | 64.2 | 63.6 | 63.1 | 61.6 | 59.1 |

Anmärkningar: 1 Kommissionens beräkningar baserar sig på uppgifterna i programmet. 2 För att kunna jämföras med stabilitetsprogrammets prognoser har underskotts- och skuldkvoterna i kommissionens höstprognos 2005 justerats genom omräkning av kvoterna på grundval av de nya BNP-serierna. 3 Baserat på en beräknad potentiell tillväxt på 1,9 %, 2,2 %, 2,2 % respektive 2,1 % under perioden 2004–2007. Källa: Stabilitetsprogrammet (SP), kommissionens höstprognos 2005 (KOM), kommissionens beräkningar. |

[1] EUT L 209, 2.8.1997, s. 1. Förordningen ändrad genom förordning (EG) nr 1055/2005 (EUT L 174, 7.7.2005, s. 1). Alla dokument som denna text hänvisar till återfinns på följande webbplats:

http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm

[2] ”Närmare angivelser för genomförandet av stabilitets- och tillväxtpakten samt riktlinjer för stabilitets- och konvergensprogrammens utformning och innehåll”, som godkändes av Ekofinrådet den 11 oktober 2005.

[3] Det innehåller samtliga obligatoriska och merparten frivilliga uppgifter som föreskrivs i uppförandekoden. En liten brist är den beräkning av skattebördan som saknas i tabell 2.

[4] EGT L 209, 2.8.1997, s. 1. Förordningen ändrad genom förordning (EG) nr 1055/2005 (EUT L 174, 7.7.2005, s. 1). De dokument som det hänvisas till i texten återfinns på följande webbplats:

http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm

[5] Programmet innehåller samtliga obligatoriska och merparten av de frivilliga uppgifter som föreskrivs i den nya uppförandekoden. En liten brist är att beräkningen av skattebördan saknas i tabell 2.

[6] Närmare uppgifter om hållbarheten på lång sikt finns i kommissionens tekniska bedömning av programmet (http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm).