Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om "Förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om ändring av direktiven 89/48/EEG och 92/51/EEG om den generella ordningen för erkännande av yrkeskvalifikationer, som kompletterar direktiven 77/452/EEG, 77/453/EEG, 78/686/EEG, 78/687/EEG, 78/1026/EEG, 78/1027/EEG, 80/154/EEG, 80/155/EEG, 85/384/EEG, 85/432/EEG, 85/433/EEG och 93/16/EEG om yrkena sjuksköterska med ansvar för allmän hälso- och sjukvård, tandläkare, veterinär, barnmorska, arkitekt, farmaceut och läkare (framlagt av kommissionen)" () (98/C 235/11)

Den 16 december 1997 beslutade rådet i enlighet med artikel 198 i EG-fördraget att rådfråga Ekonomiska och sociala kommittén om ovannämnda förslag.

Sektionen för sociala frågor och familje-, utbildnings- och kulturfrågor, som ansvarat för kommitténs beredning av ärendet, antog sitt yttrande den 15 maj 1998. Föredragande var Anne-Marie Sigmund.

Vid sin 355:e plenarsession den 27-28 maj 1998 (sammanträdet den 27 maj 1998) antog Ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 115 röster för och 2 nedlagda röster.

1. Inledning

1.1. I och med Slim-initiativet (Simpler Legislation for the Internal Market - "förenklad lagstiftning för inre marknaden") har kommissionen inlett ett förfarande som bland annat innebär att mindre arbetsgrupper av sakkunniga skall utarbeta åtgärdsförslag för förenkling av inre marknadens lagstiftning i vidaste bemärkelse. Under pilotprojektet 1996 inrättades fyra arbetsgrupper, varav en har ägnat sig åt lagstiftningen om ömsesidigt erkännande av examensbevis. I oktober 1996 lade denna arbetsgrupp fram sin rapport, med i huvudsak följande innehåll:

- Sektorsdirektiven bör behållas.

- De rådgivande kommittéerna bör i princip behållas, men nomineringsproceduren bör förenklas, de bör bli mindre och deras arbetssätt bör förbättras.

- De juridiska och administrativa erkännandeformaliteterna i vissa medlemsstater bör ses över och vid behov förenklas eller göras klarare.

- Förfarandet för aktualisering av förteckningar över examensbevis som skall erkännas automatiskt bör förenklas.

- Bestämmelserna om grund- och yrkesutbildning i sektorsdirektiven bör i högre grad inriktas på kompetens och resultat, i stället för att ställa stränga innehållsmässiga krav.

Genom föreliggande förslag till direktiv realiserar kommissionen en del av förslagen från Slim-initiativets sakkunniggrupper. I förslagets allmänna del förebådar kommissionen formella beslut för 1998 som genomför förslagen om rationalisering av de rådgivande kommittéerna.

2. Allmänna kommentarer

2.1. Kommittén ger kommissionen en eloge för detta förslag till direktiv, som enligt vår uppfattning bidrar till att göra unionens verksamhet öppnare och effektivare utan att viktiga medborgarintressen hotas.

Kommittén betraktar också detta kommissionsförslag som ett väsentligt bidrag till förtroendepakten för sysselsättning.

2.2. I den allmänna motiveringen av detta förslag går kommissionen djupare in på reformen av de rådgivande kommittéerna för hälsovårdsyrkena.

Följande punkter behandlas:

- En förenklad utnämningsmetod.

- Färre ledamöter i kommittéerna.

- Förlängd mandatperiod.

- Vidgad kompetens.

2.3. Den normativa delen av föreliggande direktivförslag omfattar i huvudsak följande:

- Begreppet "reglerad utbildning", som redan förekommer i "andra erkännandedirektivet" (92/51/EEG), tas upp i "första erkännandedirektivet" (89/48/EEG) (artikel 1).

- Samordningsgruppen får befogenhet att yttra sig (artikel 2).

- Det förenklade förfarandet för aktualisering av "läkardirektivets" examensbevis som skall erkännas automatiskt utsträcks till samtliga sektorsdirektiv. Endast "arkitektdirektivet" undantas; här planeras ett speciellt förfarande som redan visat sig fungera praktiskt (artikel 3).

- Situationen skall klarläggas beträffande medborgare i en medlemsstat som flyttar till en annan och har genomgått utbildning utanför EU (artikel 5).

- Man inför möjligheten att överklaga medlemsstaternas beslut om erkännande (artikel 6).

3. Särskilda kommentarer

I detta dokument har kommittén att ta ställning till uppgifter av skiftande rättslig karaktär: Texten om temaområdet för reformen av de rådgivande kommittéerna är rent informativ, eftersom motsvarande beslut ännu inte har fattats. Å andra sidan innehåller direktivutkastet redan konkreta förslag till en rättsligt bindande text.

3.1. Reformen av de rådgivande kommittéerna

Innan vi går in på kommissionens konkreta förslag kan det vara lämpligt att redovisa sammansättning och arbetsmetoder i de kommittéer som är verksamma inom sektorsdirektivens område.

Medlemmarna i de rådgivande kommittéerna är sakkunniga med rådgivande uppgift. När dessa kommittéer inrättades var deras förstahandsuppgift att främja och svara för det omfattande informationsutbytet om utbildningsmetodernas utveckling och innehåll. Det är givet att detta informationsbehov nu till stora delar är mättat. Därför har den ansvariga Slim-gruppen rekommenderat att man väljer en uppläggning som är mer resultatinriktad och yrkesspecifik.

Slim-gruppens reformförslag berör emellertid inte kommittéerna för högre tjänstemän, som har ett arbetssätt som skiljer sig från de rådgivande kommittéerna. De har beslutsbefogenheter och är verksamma inom ramen för kommittéförfarandet.

3.1.1. Förenklat utnämningsförfarande

För närvarande anmäler varje medlemsstat sin expertförteckning till rådet, som sedan fattar det formella utnämningsbeslutet. Det har visat sig att detta är en oerhört tidskrävande procedur, som i sämsta fall knappt hunnit avslutas innan den berörda kommitténs mandatperiod löper ut. Rådet avvaktar nämligen den sista anmälan innan man fattar beslut. En kommittés verksamhet har redan i utgångsläget kunnat ifrågasättas av formella skäl.

ESK stöder därför helhjärtat kommissionens förslag om att förenkla förfarandet, så att medlemsstaterna anmäler namnen på sina representanter direkt till kommissionen.

3.1.2. Minskat medlemsantal

I dag tillsätter varje medlemsstat tre ordinarie medlemmar (en företrädare för yrkesområdet, en för utbildningsväsendet respektive en för ansvariga myndigheter) och tre suppleanter; varje kommitté har således 90 medlemmar.

Kommittén delar de Slim-sakkunnigas och kommissionens uppfattning att effektiviteten skulle förbättras om storleken kunde minskas på dessa kommittéer. Även kostnadsfaktorn spelar en avgörande roll i dessa sammanhang. När unionen utvidgas skulle kommittéerna växa med sex personer per ny medlemsstat!

Kommissionen föreslår att man begränsar kommittéerna till en ordinarie medlem och en suppleant (en sakkunnig som är aktivt verksam i yrket och en från utbildningsväsendet) per medlemsstat, vilket verkar rimligt i relation till kommittéernas uppgift.

De rådgivande kommittéernas uppgift har som sagt utvecklats efter hand, och det är en konsekvent reaktion från kommissionens sida att ändra och bredda deras mandat genom starkare koppling till respektive yrke. En logisk följd av detta blir att medlemsstaterna utser representanter för yrkeslivet till ordinarie medlemmar i de rådgivande kommittéerna. Det är knappast lämpligt - och det motsvarar inte kommissionens önskemål om närmare koppling till de praktiska nivåerna - att överlåta till medlemsstaterna att avgöra om de vill utse en praktiskt utövande sakkunnig eller en person ur utbildningsväsendet till ordinarie medlem.

Det måste understrykas att kommissionen genom sitt godkännande av Slim-förslagen har ändrat de rådgivande kommittéernas mandat i principiell mening och utvidgat det till uppgifter som sköts bättre av företrädare för yrkeslivet inom ramen för de aktuella riktlinjerna.

Kommittén uppmanar kommissionen att precisera sin tydliga ståndpunkt även på denna punkt och att uppmana medlemsstaterna att i första hand utnämna företrädare för den berörda yrkeskategorin.

Eftersom de sakkunniga i de rådgivande kommittéerna redan är representerade i respektive kommitté för högre tjänstemän, som för övrigt kontaktas av de rådgivande kommittéerna, förlorar man inte den möjlighet till myndighetskontroll som många medlemsstater vill ha när medlemsantalet minskas.

ESK menar att man bör vidta organisatoriska åtgärder för ett närmare och kontinuerligt samarbete mellan de båda kommittéerna, exempelvis genom att föreskriva minst ett gemensamt sammanträde per år.

3.1.3. Att förlänga kommittéernas mandatperiod från dagens tre år till sex år är, anser ESK, en nödvändig konsekvens inom ramen för omstruktureringen av de rådgivande kommittéerna, eftersom det innebär mindre startsvårigheter när kommittéerna förnyas.

3.1.4. Det är en följdriktig åtgärd att i fortsättningen utvidga de rådgivande kommittéernas befogenheter till samtliga yttranden som begärs av kommissionen på området för fri rörlighet för de yrken som behandlas i de olika sektorsdirektiven. Alla åtgärder inom ramen för Slim eller till följd av detta initiativ måste ses som en del av kommissionens övergripande synsätt på inre marknaden.

3.2. Reglerad utbildning (artikel 1)

Att föra in begreppet "reglerad utbildning" i "första erkännandedirektivet" är i princip positivt med avseende på att terminologin görs enhetligare. Begreppet förekommer redan i "andra erkännandedirektivet", som är av yngre datum.

Innehållsmässigt är införandet av begreppet i direktiv 89/48/EEG också ett svar på önskemålet om en mer resultatinriktad (yrkeslivsinriktad) uppläggning inom ramen för de allmänna erkännandebestämmelserna. På detta sätt underlättar man rörligheten för många yngre medborgare som är villiga att flytta till andra länder.

3.3. Samordningsgruppens yttranden (artiklarna 1 och 2)

ESK ställer sig positiv till kommissionens pragmatiska angreppsmetod. Det verkar förnuftigt att utnyttja erfarenheterna från de organ som i praktiken tillämpar direktivet och på så sätt påskynda enhetligare tillämpning och tolkning.

Vi stöder tendensen att utveckla samordningsgruppen till en sorts rådfrågningsorgan för kommissionen.

3.4. Uppdatering av förteckningar över examensbevis (artiklarna 3 och 4)

Enligt detta förslag informerar medlemsstaterna kommissionen om alla nationella bestämmelser om utbildnings-, examens- och andra behörighetsbevis. Kommissionen offentliggör de regler som antagits i de olika medlemsstaterna i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.

Denna modell har redan visat sig fungera väl på allmänmedicinens område, och därför anser kommittén att det är förnuftigt och riktigt att överföra detta förfarande till de övriga sektorsdirektiven på hälso- och sjukvårdsområdet.

3.5. Behandling av EU-medborgares examensbevis från tredje land (artikel 5)

Med rätta konstaterar kommissionen i motiveringstexten till artikel 5 att det står varje medlemsstat fritt att erkänna utbildningar som genomgåtts utanför Europeiska unionen, och att ett sådant erkännande inte är bindande för en annan medlemsstat.

Därmed följer kommissionen EG-domstolens uttryckliga tolkning att medlemsstater inte är bundna av att en annan medlemsstat erkänt ett behörighetsbevis från tredje land, men att yrkeserfarenhet med koppling till ett sådant erkännande måste räknas som gemenskapsdelar (). Domstolen uttryckte sig ännu tydligare i rättsfallet Tawil-Albertini () och konstaterade att en medlemsstats erkännande av behörighetsbevis som utställts i tredje land inte är bindande för de övriga medlemsstaterna ens om detta bevis erkänns som likvärdigt i en eller flera medlemsstater.

ESK rekommenderar en precisering av den oklara formuleringen i artikel 5, om att erkännandet av ett examensbevis från tredje land inte är automatiskt bindande för värdmedlemsstaten.

Ordet "beaktar" i artikel 5 lämnar ett visst tolkningsutrymme, eftersom "beakta" enligt allmän rättsuppfattning bara är en aspekt av ett beslutsförfarande.

För ökad tydlighet föreslår kommittén att första meningen i artikel 5 kompletteras enligt följande:

"Medlemsstaterna beaktar inom ramen för sin prövning om likvärdiga meriter sådana utbildnings-, examens- och andra behörighetsbevis..."

3.6. Rättsliga instrument (artikel 6)

Kommittén ställer sig klart positiv till att man inför möjligheten att överklaga medlemsstaternas beslut alternativt passivitet. Denna grundläggande medborgerliga rättighet har sin motsvarighet i gemenskapsrättens allmänna rättsliga principer.

3.7. Artiklarna 7-21

ESK har medvetet avstått från att gå in på de specifika ändringarna i sektorsdirektiven. Det verkar viktigare att så koncentrerat som möjligt ta ställning till kommissionens grundläggande ändringsförslag, och kommittén anser sig därför kunna låta bli att kommentera anpassningsbestämmelserna, som i huvudsak inte kan ifrågasättas.

4. Slutkommentarer

I princip stöder ESK föreliggande kommissionsförslag; vi betraktar det som ett viktigt instrument för att förenkla lagstiftningen och skapa bättre insyn och överblick.

De åtgärder som föreslås för att underlätta arbetet kommer dels att leda till en bättre kostnads/nyttorelation, dels påskynda procedurerna, och därmed förstärka medborgarnas förtroende för Europa.

Bryssel den 27 maj 1998.

Ekonomiska och sociala kommitténs

ordförande

Tom JENKINS

() EGT C 28, 26.1.1998, s. 1.

() EG-domstolens dom av den 9 februari 1994 - Salomone Haim mot Kassenzahnärztliche Vereinigung Nordrhein; ärende C-319/92.

() EG-domstolens dom av den 9 februari 1994 - Abdullah Tawil-Albertini mot Ministre des Affaires Sociales; ärende C-154/93, citat från Haim, punkt 21.