5. uppmanar rådet att på nytt höra parlamentet om rådet har för avsikt att väsentligt ändra kommis-
sionens förslag,
6. uppdrar åt talmannen att delge rådet och kommissionen parlamentets ståndpunkt.
13. Odeklarerat arbete
A5-0220/2000
Europaparlamentets resolution om kommissionens meddelande om odeklarerat arbete
(KOM(1998)219 /dash C4-0566/1998 /dash 1998/2082(COS) )
Europaparlamentet utfärdar denna resolution
jdash med beaktande av kommissionens meddelande (KOM(1998) 219 jdash C4-0566/1998)
jdash med beaktande av Europaparlamentets och rådets direktiv 96/71/EG av den 16 december 1996 om
utstationering av arbetstagare i samband med tillhandahållande av tjänster(1),
jdash med beaktande av den gemensamma deklarationen från de europeiska arbetsmarknadsparterna inom
industristädningssektorn, den europeiska sammanslutningen av städföretag (FENI) och den internatio-nella sammanslutningen av anställda och tekniker (EURO-FIET), om svart arbete som antogs i oktober1998 inom ramen för deras europeiska sociala dialog,
jdash med beaktande av rådets resolution av den 22 februari 1999 om riktlinjer för sysselsättningen under
år 1999(
2),
jdash med beaktande av rådets resolution av den 22 april 1999 om en uppförandekod för ett förbättrat
samarbete mellan medlemsstaternas myndigheter i kampen mot gränsöverskridande bedrägerier närdet gäller socialförsäkringsförmåner och sociala avgifter och odeklarerat arbete samt gränsöverskri-dande uthyrning av arbetskraft(
3),
jdash med beaktande av rådets beslut 2000/185/EG av den 28 februari 2000 om att tillåta medlemsstaterna
att tillämpa en reducerad mervärdesskattesats på vissa arbetsintensiva tjänster i enlighet med det för-farande som föreskrivs i artikel 28.6 i direktiv 77/388/EEG(
4),
jdash med beaktande av artikel 47.1 i arbetsordningen,
jdash med beaktande av betänkandet från utskottet för sysselsättning och socialfrågor och yttrandet från
utskottet för kvinnors rättigheter och jämställdhetsfrågor (A5-0220/2000), och av följande skäl:
A. En viktig orsak till odeklarerat arbete är fattigdom vilket framgår tydligt av statistiken som visar att
problemet är större i fattigare områden och låginkomstsektorer.
B. Andra centrala orsaker till odeklarerat arbeta är höga skatter och avgifter för enskilda personer samt
orimlig administrativ belastning och orimliga extra utgifter för företag.
C. Fenomenet med svart arbete verkar öka i omfattning och växa snabbare än den formella ekonomin i
många medlemsstater.
(1) EGT L 18, 21.1.1997, s. 1.
(2) EGT C 69, 12.3.1999, s. 2.
(3) EGT C 125, 6.5.1999, s. 1.
(4) EGT L 59, 4.3.2000, s. 10.C 146/102 SV17.5.2001 Europeiska gemenskapernas officiella tidning
Torsdag 21 september 2000
D. Omfattningen av odeklarerat arbete är per definition svår att bedöma.
E. Odeklarerat arbete har en avsevärd inverkan på den offentliga ekonomin på grund av de uteblivna
skatter och sociala avgifter som det leder till. Det har till följd att hälso- och säkerhetsföreskrifter påarbetsplatsen samt arbetstids- och minimilönavtal kringgås och till att samarbetet mellan arbetsmark-nadens parter snedvrids, och orsakar kort sagt oerhört stor ekonomisk,politisk och samhällelig skada iEuropeiska unionen.
F. Odeklararerat arbete beräknas utgöra en avsevärd andel av BNP och BNP är bevisligen betydelsefullnär
det gäller att beräkna politiskt viktiga frågor såsom budgetunderskott och statsskuld, regional under-utveckling, ekonomisk tillväxt eller fattigdom.
G. Kampen mot svartarbete bidrar i mycket hög grad och på ett direkt sätt till kampen mot arbetslös-
heten och utgör en fast vilja och en ansträngning för att skapa fasta och säkra arbetstillfällen (kvali-tetssysselsättning).
H. Kampen mot svartarbete innebär att ett uppenbart lagbrott har förekommitoch att solidariteten brister
hos såväl dem som tillhandahåller som dem som söker och accepterar sådant arbete (även om deras
ansvar är av olika slag), och frågan är därför allvarlig.
I. Medvetenheten om omfattningen av de skador som odeklarerat arbete orsakar ökar mycket långsamt.
J. Alla politiska nivåer måste bidra i kampen mot svart arbete, oberoende av hur vanligt det är eller hur
stor inverkan det har på ekonomin i varje medlemsstat, region eller mindre lokala område.
K. Odeklarerat arbete kan endast bekämpas effektivt med en kombination av förebyggande och avskräck-
ande insatser där man å ena sidan förbättrar ramvillkoren och å andra och andra sidan ökar kontroll-möjligheterna och skärper påföljderna.
L. Utvidgningen kommer att resultera i en nominell ökning och också potentiellt i en förflyttning av det
odeklarerade arbetet och kräva insatser för att kartlägga det odeklarerade arbetets karaktär och utbred-ning i länderna i Central- och Östeuropa.
1. Parlamentet kräver som ett första steg att varje medlemsstat kartlägger de sektorer och de grupper
som främst berörs, och förväntar sig därefter att de effektivaste åtgärderna fastställs för respektive situationoch sammanfattas i ett handlingsprogram,
2. kräver att det för genomförandet av detta handlingsprogram inrättas en tvärvetenskaplig eller inter-
ministeriell organisationsenhet (enligt Frankrikes exempel) för samordning av alla insatser och aktörer
inom handlingsprogrammet,
3. begär också att få veta huruvida medlemsstaterna (med eller utan fackföreningarnas samtycke) redan
har vidtagit åtgärder för att bekämpa det odeklarerade arbetet och i så fall vilka metoder som tillgripits och
de resultat man uppnått,
4. anser att kampen mot odeklarerat arbete bör göras till en aktiv del av sysselsättningsstrategin och den
sociala sammanhållningspolitiken på grund av det odeklarerade arbetets omfattning och snabba ökning,
5. hänvisar i detta sammanhang till lämpligheten och behovet av att fastställa normer och bestämmelser
för betalt hushållsarbete som huvudsakligen utförs av kvinnor,
6. yrkar därför på att handlingsprogrammen förs in i de nationella handlingsplanerna beträffande rikt-
linjerna för sysselsättningen för att skapa ömsesidig insyn och göra det möjligt att bedöma deras effektivi-tet,17.5.2001 SV C 146/103 Europeiska gemenskapernas officiella tidning
Torsdag 21 september 2000
7. uppmanar kommissionen att utveckla metoder för att beskriva och registrera det odeklarerade arbe-
tets olika former och omfattning samt att utvärdera dess effekt på ekonomin och solidariteten i samhället,
8. uppmanar vidare kommissionen att göra de insamlade uppgifterna tillgängliga för alla politiska
beslutsfattare i en årlig rapport och intensifiera processen genom en årlig konferens,
9. uppmanar medlemsstaterna att vidta åtgärder mot odeklarerat arbete, både i förebyggande syfte och
för att förbättra den uppkomna situationen, genom att fastställa tydliga regler och omfördela skattebördan,samt att vidta motverkande åtgärder genom lämplig kontrolloch tillräckliga påföljder, företrädesvis med enavskräckande effekt; anser att detta mot bakgrund av den gränsöverskridande tendensen på arbetsmarkna-derna förutsätter ett utbyte av information och personal, samarbete mellan uppspårande myndigheter ochåtalsinstanser, samordning av inspektioner (särskilt i gränsområden) och av domstolarna (verkställande avdomar) och harmonisering av miniminormer för kontroller och påföljder sker på europeisk nivå,
10. uppmanar, mot bakgrund av utvidgningen, till att dessa miniminormer skall integreras i gemen-
skapens lagstiftning (förvaltningsrätt) eller i strafflagstiftningen,
11. yrkar på, med hänsyn till sambanden mellan höga skatte- och avgiftsnivåer, social sammanhållning,
social trygghet och odeklarerat arbete, att medlemsstaterna anstränger sig ytterligare för att sänka skatteroch avgifter och göra arbetsmarknaderna mer flexibla samtidigt som den sociala tryggheten bevaras,
12. är övertygat om de positiva effekterna för kampen mot odeklarerat arbete som en reducering av
mervärdesskattesatserna för vissa arbetsintensiva tjänster leder till, vilken är tillåten för medlemsstaternagenom rådets ovannämnda beslut 2000/185/EG av den 28 februari 2000; uppmanar de medlemsstater
som ännu inte har utnyttjat denna möjlighet att ompröva sitt beslut; uppmanar kommissionen att också
utvärdera effekten av rådets beslut och att överväga möjligheten att förlänga det efter denna utvärdering,
13. anser det nödvändigt att problemet med odeklarerat arbete beaktas i högre grad i samband med
lagstiftningen på europeisk nivå, exempelvis i samband med insatser för att samordna beskattning ochsocial trygghet, och i samband med andra åtgärder som orsakar administrativa utgifter och kostnadersom kan bidra till mer odeklarerat arbete,
14. uppmanar kommissionen att särskilt utvärdera förekomsten av odeklarerat arbete över gränserna
och utnyttjande av minderårig arbetskraft,
15. kräver att man i samband med tilldelning av offentliga kontrakt i medlemsstaterna och genom EU-
institutionerna samt i samband med offentliga projekt som finansieras via strukturfonderna, ser till att”svarta får” inte kommer i fråga,
16. uppmanar regeringarna att vid tilldelning av kontrakt se till att inga uppdrag ges till företag vars
prisanbud uppenbarligen delvis kan hänföras till odeklarerat arbete,
17. uppmanar kommissionen att undersöka fenomenet odeklarerat arbete i deklarerade företag, dvs.
företag där samma arbetstagare dels arbetar helt legalt och dels arbetar odeklarerat (svart) och att i före-kommande fall komma med förslag om hur detta skall bekämpas,
18. kräver ett slags solidaritetsansvar för stora uppdragsgivare som på grund av orealistiska priser
tvingar sina leverantörer in i en situation där de inte längre kan täcka sina kostnader och därför ser ode-klarerat arbete som en mindre viktig fråga,
19. kräver att man, på grundval av EU-lagstiftningen och den så kallade nederländska modellen, skapar
möjlighet till ett större gemensamt och totalt ansvar för huvudleverantörer och underleverantörer,C 146/104 SV17.5.2001 Europeiska gemenskapernas officiella tidning
Torsdag 21 september 2000
20. uppmanar rådet att utveckla uppförandekoden från dess ovannämnda resolution av den 22 april
1999 till ett effektivt instrument,
21. uppmanar i det sammanhanget kommissionen att med hänsyn till de brister som framkommit när
det gäller hur Europaparlamentets och rådets ovannämnda direktiv 96/71/EG fungerar i praktiken omar-beta det och att särskilt förstärka det samarbete mellan medlemsstaterna som anges i artikel 4 i direktivet,
22. uppmanar medlemsstaterna att öka sina ansträngningar att bekämpa fiktiv egenföretagsamhet, men
att samtidigt tillämpa vissa skyddsregler för denna typ av verksamhet då den fyller ett genuint behov iekonomin,
23. uppmanar arbetsmarknadens parter att mer beslutsamt motarbeta svart arbete och önskar att man
antar lämpliga regler för att främja formella anställningsavtal i syfte att garantera att arbetstagare varssituation har normaliserats genom avtalsöverenskommelser kommer i åtnjutande av de skatteförmåneroch andra bidrag som nyanställda är berättigade till enligt lagstiftningen i deras medlemsstat,
24. uppmanar medlemsstaterna att öka informationen till medborgarna om denna problematik, som
ännu inte är tillräckligt känd eller tagen på allvar, och att stärka dialogen mellan arbetsmarknadens parter,samt att organisera lämpliga informationskampanjer tillsammans med i synnerhet arbetsmarknadens par-ter,
25. uppmanar medlemsstaterna att införa rätten för arbetsmarknadens parter att väcka kollektiv talan i
domstol som ett sätt att förbättra kontrollen av odeklarerat arbete,
26. anser att åtgärder bör vidtas som främjar en integrering av odeklarerat arbete i den reguljära arbets-
marknaden, både i den enskildes intresse och för att arbetsmarknaden skall fungera och de sociala trygg-
hetssystemen kunna finansieras, till exempel genom anpassning av arbetsrätten, flexibel arbetstid, minskat
skattetryck och tillhandahållande av en individuell social trygghet som är oberoende av makens yrkesverk-samhet,
27. kräver att man inleder en principiell diskussion om den framtida utformningen av sociala trygghets-
system för att stoppa det svarta arbetet mot bakgrund av de omvälvningar som sker med utvecklingen avkommunikationstekniken och flexiblare anställningar,
28. begär att man skall studera och utveckla lämpliga åtgärder och metoder för att undvika att svart
arbete tränger in i nya arbetsformer (Internet, distansarbete, deltidsarbete, etc.),
29. understryker att kvinnor totalt sett visserligen inte är överrepresenterade när det gäller odeklarerat
arbete, men att de i förhållande till män står för en betydligt större andel tjänster inom ett antal arbets-marknadssektorer som kännetecknas av låg utbildning, liten anställningstrygghet, låg lön och liten elleringen social trygghet,
30. påpekar att kvinnors generellt sett svagare ställning på arbetsmarknaden ofta är en följd av de åta-
ganden de har gentemot familjen, vilket leder till att de får svårare att komma in på den officiella arbets-marknaden och lättare accepterar underbetalt och odeklarerat arbete; uppmärksammar även de allvarligakonsekvenser detta får för kvinnors karriärutveckling; förespråkar kampanjer för att informera de berördaom riskerna och nackdelarna med att utföra odeklarerat arbete samt kampanjer för genomförande av före-tagskontroller,
31. uppmanar kommissionen att intensifiera kontrollen av att medlemsstaterna följer jämställdhetsprin-
cipen och att i det sammanhanget fullt ut utnyttja de rättsliga grunder som skapats genom Amsterdamför-draget; begär att kommissionen skall lägga fram en årlig rapport om de framsteg som gjorts,
32. uppdrar åt talmannen att överlämna denna resolution till rådet, kommissionen, medlemsstaternas
regeringar, arbetsmarknadens parter och Internationella arbetsorganisationen, ILO.17.5.2001 SV C 146/105 Europeiska gemenskapernas officiella tidning
Torsdag 21 september 2000