Förslag till RÅDETS BESLUT om inrättandet av en andra fas av stimulans-, utbytes-, fortbildnings- och samarbetsprogrammet för rättstillämpare (Grotius - allmänt och straffrätt II)

(framlagda av Komissionen)

MOTIVERING

1. Inledning

Den 31 december 2000 upphör tre av de fleråriga finansieringsprogram som antagits genom gemensamma åtgärder enligt artikel K 3 i Fördraget om Europeiska unionen. Det gäller

*den gemensamma åtgärden 96/636/RIF av den 29 oktober 1996 om ett stimulans- och utbytesprogram för rättstillämpare (Grotius), [1]

[1] EGT L 287, 8.11.1996, s.3.

*den gemensamma åtgärden 96/700/RIF av den 29 november 1996 om upprättande av ett program för stöd och utbyte för personer ansvariga för att bekämpa människohandel och sexuellt utnyttjande av barn (Stop), [2]

[2] EGT L 322, 12.12.1996, s.7.

*den gemensamma åtgärden 97/12/RIF av den 20 december 1996 om ett gemensamt program för utbyte, utbildning och samarbete mellan myndigheter med ansvar för brottsbekämpning (Oisin). [3]

[3] EGT L 7, 10.1.1997, s. 5.

Programmen inrättades med finansiella referensbelopp på 8,8 miljoner euro för Grotius, 6,5 miljoner euro för Stop och 8 miljoner euro för Oisin. Under vart och ett av de år programmet genomförts, har årsprogram med målsättningar och tematiska prioriteringar samt förfarandebeskrivningar och uppmaningar till arrangörer att lämna in projekt för att eventuellt erhålla medfinansiering, antagits och offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning. Ett stort antal projekt har beviljats för medfinansiering. De kommittéer, bestående av företrädare från alla medlemsstater, som upprättats för att bistå kommissionen vid genomförandet av programmen, har i normala fall sammanträtt två gånger per år under programtiden, särskilt för att diskutera och lämna synpunkter på årsprogrammen och kommissionens förslag till vilka projekt som skall komma i fråga för medfinansiering.

Kommissionen har tre gånger rapporterat (1996 och 1997 i en rapport) till Europaparlamentet och rådet om genomförandet av programmen. I rapporterna framgår att målen för programmen har uppnåtts och gett mervärde genom stöd av ett stort antalet projekt på vilka rapporterna grundas. Den rapport som skall överlämnas till Europaparlamentet och rådet om genomförandet av programmen under budgetåret 2000 kommer att ge möjlighet att dra ytterligare slutsatser om programmens effektivitet och effekter.

En extern utvärdering som utfördes i början av 2000 har bekräftat att programmen har nått de uppsatta målen och bidragit positivt när det gäller samarbete mellan myndigheter med ansvar för brottsbekämpning inom unionen. Effektiviteten i förhållande till gjorda insatser har också varit tillfredsställande.

I den externa utvärderingen föreslogs emellertid en rad vägar som borde utforskas för att uppnå ännu bättre resultat av de medfinansierade projekten, t.ex. färre seminarier och konferenser, bättre förberedelse av projekt och vidare spridning av resultaten. Dessa slutsatser har beaktats i förslagen till förnyelse av programmen.

Den 1 maj 1999 trädde Amsterdamfördraget i kraft. Därmed infördes begreppet "ett område med frihet, säkerhet och rättvisa". I slutsatserna från Europeiska rådet i Tammerfors den 15-16 oktober 1999 placeras detta begrepp åter i Europeiska unionens fokus. Vidare antog kommissionen en resultattavla för att följa framstegen i upprättandet av detta område.

Det är klart att programmen kan spela en fortsatt viktig roll för straffrättsligt och judiciellt samarbete efter ikraftträdandet av Amsterdamfördraget. Det viktigaste målet är att skapa ett område med frihet, säkerhet och rättvisa. Kommissionens slutsats är följaktligen att programmen bör förlängas så att det viktiga stödet till åtgärder på europeisk nivå, vilkas syfte är att bidra till att detta område kan förverkligas. Vad gäller Stop-programmet får denna slutsats även stöd av parlamentet i dess resolution av den 19 maj 2000 om kommissionens andra meddelande "Vidare åtgärder i kampen mot kvinnohandel".

I framtiden kommer det emellertid att krävas en strategisk förändring av programmens funktion och förvaltning när det gäller den del som rör medfinansiering av polisiärt- och judiciellt samarbete. Det är exempelvis möjligt att alla program som grundar sig på avdelning VI slås samman till ett enda ramprogram.

2. FÖRSLAGEN TILL RÅDSBESLUT: UTVECKLING

Förslagen till rådsbeslut om en fortsättning på Grotius (allmänt och straffrätt), Stop och Oisin-programmen bygger på erfarenheter från de fem år programmen genomförts. En slutsats som dragits under arbetet med att förlänga programmen är att det kommer att krävas en strategisk omorientering som inkluderar alla program med stödåtgärder till polisisärt och judiciellt samarbete. Åtgärder för att skapa ett nytt "ramprogram inom avdelning VI" skulle överensstämma med kommissionens allmänna målsättning att fokusera på mer omfattande program och skulle kunna leda till att de tillgängliga resurserna ökar. Ett ramprogram skulle dessutom underlätta budgetförfarandena, göra verksamheterna mer öppna för insyn och möjliggöra större synergieffekter mellan de för närvarande fyra separata avdelning VI-programmen, även om en åtskillnad i sak skulle bibehållas genom indelning i "kapitel".

De planerade förändringarna är orsaken till att förlängningen har begränsats till två år. På så sätt kan den strategiska förändringen av alla avdelning VI-programmen ske, samtidigt som utbytes-, utbildnings- och samarbetsprogrammet riktat till personer med ansvar för kampen mot organiserad brottslighet (Falcone) upphör även det den 31 december 2002.

Även om förslagens struktur, och i viss mån deras ordalydelse, delvis skiljer sig från de gemensamma åtgärder varigenom programmen upprättades, är avsikten inte att förändra programmens räckvidd, med undantag för Grotius, som har delats upp i två program: "Grotius - allmänt och straffrätt" och "Grotius - civilrätt". Ett separat förslag om det civilrättsliga Grotiusprogrammet har antagits av kommissionen. [4]

[4] KOM(2000) 516 Def. 5.9.2000.

Orsaken är att det nuvarande Grotius-programmet inrättades 1996 genom den gemensamma åtgärden för judiciellt samarbete både i civilrättsliga och straffrättsliga frågor. Vid denna tidpunkt reglerades allt judiciellt samarbete avseende civilrättsliga och straffrättsliga frågor genom den tidigare artikeln K 1 i Fördraget om Europeiska unionen.

Genom Amsterdamfördraget, som trädde i kraft den 1 maj 1999, ändrades bestämmelserna om judiciellt samarbete. Judiciellt samarbete på det civilrättsliga området omfattas nu av artikel 61 och 65 i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, medan judiciellt samarbete på det straffrättsliga området omfattas av artiklarna 29 och 34 i Fördraget om Europeiska unionen. Denna skillnad i rättslig grund har medfört att det krävs två separata beslut.

Tillämpningsområdena för Grotius, Oisin och Stop-programmen rör framför allt specialiserade yrkeskategorier, som domare, åklagare, praktiserande jurister, polisavdelningar, rättsvårdande myndigheter, tjänstemän i den offentliga sektorn och personer som är ansvariga för att ge stöd till brottsoffer. Men även utbildningsorgan, universitet, frivilligorganisationer och andra forskningcenter är berättigade till stöd enligt programmen.

Det huvudsakliga målet är att bidra till bildandet av ett europeiskt område med frihet, säkerhet och rättvisa i syfte att erbjuda medborgarna en hög säkerhetsnivå och bekämpa den organiserade brottsligheten.

Mot denna bakgrund förväntas Grotius bidra till att uppfylla de särskilda målsättningarna för samarbetet mellan rättstillämpare, öka kunskaperna om olika rättsliga och judiciella system och underlätta judiciellt samarbete mellan medlemsstaterna.

Oisin skall främja samarbetet mellan de rättsvårdande myndigheterna i medlemsstaterna för att ge dem möjlighet att nå ökade kunskaper om de arbetsmetoder som används av deras motsvarigheter i andra medlemsstater och eventuella restriktioner som dessa kan vara bundna av.

Stop skall utveckla initiativ för att bekämpa människohandel och sexuellt utnyttjande av barn, inklusive barnpornografi och därtill relaterat våld, samt ge stöd till offer för sådan brottslig verksamhet.

De instrument som föreslås är följande:

- Insatser för fortbildning i lagstiftning, arbetsinsatser och bästa praxis i medlemsstaterna.

- Program för utbyten och rörlighet inom medlemsstaternas institutioner.

- Seminarier, diskussioner och konferenser.

- Forskning och undersökningar om lagstiftning och nya arbetsmetoder.

- Spridning av information och tillvaratagande av uppnådda resultat.

Den föreslagna utformningen återspeglar den generella utvecklingen av gemenskapens program, t.ex. Daphne. Omstruktureringen har också lett till införande av vissa nya termer och typer av åtgärder, till exempel följande:

*I förslagen talas det om ett årligt arbetsprogram istället för om ett årsprogram.

*Genom förslagen införs särskilda åtgärder och kompletterande åtgärder för de områden som anges i det årliga arbetsprogrammet.

*Förslagen innebär också en strävan att tydligare ange kriterierna för utvärdering och urval av åtgärderna.

Det finansiella referensbeloppet för programmen har ökats mot bakgrund av det stigande intresset för programmen och de mer ambitiösa målsättningarna. I förslagen anges finansiella referensbelopp på 4,0 miljoner euro för Grotius, 4,0 miljoner euro för Stop och 8,0 miljoner euro för Oisin. Medfinansieringen föreslås i framtiden uppgå till 70 % istället för 80 %. Avsikten är att få till stånd mer exakta kostnadsberäkningar från organisatörernas sida och att öka medlemsstaternas del av finansieringen av programmen.

Vad gäller målsättningarna för de föreslagna programmen, så har dessa fått en starkare koppling till fördragen (numera Amsterdamfördraget), och den unionsövergripande politiken och handlingsplanerna i avdelning VI i fördraget. Den särskilda vikten av att blanda in kandidatländerna i programåtgärderna betonas också som en målsättning. Den utveckling som innebär att offentliga tjänster och organisationer deltar mer och mer i projekt som omfattas av de nuvarande programmen bör stödjas ytterligare, inte minst med hänsyn till den framtida utvidgningen av Europeiska unionen. Kommissionen föreslår därför också att de särskilda åtgärderna (som beskrivs nedan) skall kunna användas på områden där medlemsstaterna har uttryckt ett klart intresse för att vidta åtgärder. En medlemsstat eller en organisation i en medlemsstat kommer emellertid fortfarande att vara formellt ansvarig för att lämna ett förslag och för att genomföra den antagna åtgärden på ett korrekt sätt. För att informera kandidatländerna om förfarandena, och således om de åtgärder som omfattas av programmet, kan kommissionen bjuda in företrädare för medlemsstaterna som observatörer i de informationsmöten som hålls efter de officiella mötena i de kommittéer som kommissionen inrättat för genomförandet av programmen.

Denna information kommer att underlätta förberedelsearbetet av de avtal måste ingås med varje kandidatland för ett bidrag till programbudgeten.

Beträffande en annan förändring i förslagen visar erfarenheter från genomförandet av tidigare program att de förslag som lämnas till kommissionen ibland inte fullt ut täcker de tematiska prioriteringar som anges i årsprogrammen. Fokuserade och riktade åtgärder kunde också utformas så att de motsvarar specifika behov inom särskilda områden. Det föreslås därför att man i det årliga arbetsprogrammet skall kunna fastställa ett fåtal särskilda åtgärder med angivande av typ (kampanjer, konferenser, utbytesprogram, forskning), och ett väldefinierat tema och mål. Dessa särskilda åtgärder skall kunna helfinansieras. Det är därför på förslag att kommissionen i sina förslag till årliga arbetsprogram skall kunna specificera dessa åtgärder och uppmana organisatörer att lämna förslag på hur åtgärden skall genomföras. Inlämnade förslag kommer att utvärderas enligt samma kriterier som alla andra förslag.

Baserat på tidigare erfarenheter, men även på slutsatserna från den externa utvärderingen, ansåg man att det i programmen skulle ingå kompletterande åtgärder för att mer effektivt nå målsättningarna med programmet. Dessa är utformade som ett stöd för de åtgärder som redan medfinansieras inom programmen. Med andra ord kan kommissionen i det årliga arbetsprogrammet ange områden och teman (till exempel initiativ till att publicera en broschyr med resultaten från en åtgärd, eller vidare utveckling av webbsidor eller databaser med information om programmets åtgärder eller möten mellan experter inom ett visst ämnesområde) där medfinansieringen för de projektansvariga också kan uppnå 100 %.

Genom förslagen minskas emellertid den procentandel av de årliga anslagen som kan användas för dessa helfinansierade särskilda och kompletterande åtgärder till 10 % vardera.

Förslagen till kommittéförfaranden för genomförande av programmen bygger på rådets beslut av den 28 juni 1999 om de förfaranden som skall tillämpas vid utövandet av kommissionens genomförandebefogenheter [5] (kommittéförfarande-beslutet). Detta beslut gäller endast de kommittéer som arbetar inom ramen för den gemenskapsrelaterade delen av fördragen, men de förfaranden som anges i beslutet och som används som modell i förslagen, motsvarar i praktiken de förfaranden som har tillämpats vid genomförandet av programmen sedan 1996.

[5] EGT L 184, 17.7.1999, s. 23-26.

Åtgärderna för genomförande av programmen föreslås antas enligt två olika förfaranden, nämligen det rådgivande förfarandet och förvaltningsförfarandet. Förslagen innebär att man inte behöver välja förfarande på grundval av storleken på den begärda medfinansieringen, dvs. över eller under 50 000 euro, på grundval av storleken på investeringarna, eftersom åtgärderna i genomsnitt sällan överstiger 100 000 euro. Därför föreslås att beslutet om att medfinansiera alla åtgärder som föreslås av de projektansvariga och beslutet om att finansiera kompletterande åtgärder skall följa det rådgivande förfarandet. Orsaken är att kommissionen är ansvarig för urvalsförfarandet och uppmanar kommittén att yttra sig om samtliga åtgärder, inklusive de kompletterande åtgärderna.

Antagandet av det årliga arbetsprogrammet och de specifika åtgärderna kommer däremot att följa förvaltningsförfarandet. Detta beror på att detta instrument är mycket viktigare, särskilt vad avser att definiera prioriteringsområdena för eventuella anbudsorganisationer och anbudsförfaranden för särskilda åtgärder.

Det rådgivande förfarandet innebär att kommissionen måste ta största hänsyn till kommitténs yttrande och underrätta kommittén om på vilket sätt detta skett. Förvaltningsförfarandet innebär att kommissionen kan anta åtgärden, under förutsättning att inte en kvalificerad majoritet i kommittén motsätter sig detta.

3. FÖRSLAGEN TILL RÅDETS BESLUT: ARTIKLAR

Artikel 1

Genom artikel 1 upprättas den andra fasen av programmen. Det anges att dessa upprättas för en tvåårsperiod med början den 1 januari 2001.

Artikel 2

I artikel 2 anges målsättningarna för programmet. Det finns en nära koppling till Amsterdamfördragets övergripande mål och därför också till de handlingsplaner och annat som införts för att skapa ett område med frihet säkerhet och rättvisa. Därefter definieras målsättningarna med vart och ett programmen, mot bakgrund av det övergripande målet. Också kandidatländernas delaktighet tas här upp särskilt.

Artikel 3

I artikel 3 föreskrivs vem som kan erhålla medfinansiering genom programmen. Det anges vilka organisationer som är relevanta för programmen och därigenom fastställs målgrupper. Det anges även vad som skall förstås med begreppet "europeisk dimension" och därigenom hur många partner från medlemsstaterna och kandidatländer som måste delta.

I artikel 3 införs också särskilda och kompletterande åtgärder som kan helfinansieras för att nå målen i programmen fullt ut.

Artikel 4

I artikel 4 definieras vilka åtgärder som omfattas av programmet och innefattar de åtgärder genom vilka de nuvarande programmen genomförs.

Artikel 5

Den första punkten i artikel 5 avser programmens budgetregler, medan de efterföljande anger de grundläggande principerna för finansiering av åtgärderna.

Artikel 6

I artikel 6 behandlas genomförandet av programmen. Av punkt 1 framgår det att genomförandet skall ske i samarbete mellan kommissionen och medlemsstaterna. De efterföljande två punkterna anger en grundregel som skall iakttas och tre steg som kommissionen måste ta vid genomförandet av programmet. I punkt 4 identifieras vilka åtgärder den kommitté som inrättas genom artikel 7 skall granska och yttra sig om.

Punkt 5 innehåller de allmänna kriterierna för bedömning och val av åtgärder som skall finansieras genom programmet. Kommissionen har försökt att vara mycket tydlig i denna punkt, eftersom det är mycket viktigt att sökande organisatörer vet utifrån vilka kriterier deras förslag kommer att bedömas. Kommissionen kommer att motivera antagande av eller avslag på förslagen på grundval av dessa kriterier.

Artikel 7

Den första punkten i artikel 7 innebär att kommissionen vid genomförandet av programmet skall biträdas av en kommitté bestående av företrädare från medlemsstaterna. I den andra punkten införs arbetsordningen. Genom punkt 3 införs en möjlighet för kommissionen att bjuda in företrädare från kandidatländerna till informationsmöten.

Artikel 8

I artikel 8 beskrivs det rådgivande förfarandet. Det framgår av artikel 6.4 att förfarandet skall tillämpas vid antagandet av åtgärdsförslag som inkommit från sådana organisationer som anges i artikel 3.1 och sådana kompletterande åtgärder som avses i artikel 3.4.

Artikel 9

Artikel 9 innehåller en beskrivning av förvaltningsförfarandet. I artikel 6.4 anges att förfarandet skall tillämpas vid antagandet av ett årligt arbetsprogram och av särskilda åtgärder genom det årliga arbetsprogrammet.

Artikel 10

Artikel 10 ålägger kommissionen att se till att programmet utvärderas och övervakas. Artikeln innebär också att kommissionen varje år skall rapportera till Europaparlamentet och rådet om resultaten av utvärderingen och övervakningen.

Artikel 11

I artikel 11 anges att beslutet om att upprätta programmet träder i kraft den dag det offentliggörs i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.

2000/0339 (CNS)

Förslag till

RÅDETS BESLUT

om inrättandet av en andra fas av stimulans-, utbytes-, fortbildnings- och samarbetsprogrammet för rättstillämpare (Grotius - allmänt och straffrätt II)

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR FATTAT DETTA BESLUT

med beaktande av Fördraget om Europeiska unionen, särskilt artikel 34.2 c i detta,

med beaktande av kommissionens förslag av den ... 2000,

med beaktande av Europaparlamentets yttrande, och

av följande skäl:

(1) Enligt artikel 29 i Fördraget om Europeiska unionen skall unionens mål vara att ge medborgarna en hög säkerhetsnivå inom ett område med frihet, säkerhet och rättvisa genom att bland medlemsstaterna utforma gemensamma insatser på områdena polissamarbete och straffrättsligt samarbete.

(2) I slutsatserna från Europeiska rådets möte i Tammerfors uppmanas till intensifierat samarbete kring brottsbekämpning för att skapa ett verkligt område med frihet, säkerhet och rättvisa.

(3) Programmet Grotius, som upprättades genom den gemensamma åtgärden 96/636/RIF av den 29 oktober 1996 [6], har bidragit till stärkt samarbete mellan de rättsvårdande myndigheterna i medlemsstaterna och till ökad ömsesidig förståelse av varandras rättsväsen.

[6] EGT L 287, 8.11.1996, s. 3.

(4) En förlängning av detta program, som uttryckligen förutses i ovan nämnda gemensamma åtgärd, skulle göra det möjligt att förbättra detta samarbete ytterligare.

(5) Efter Amsterdamfördragets ikraftträdande omfattas det civilrättsliga samarbetet av artikel 61 i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen. I konsekvens med detta har stöd till samarbetsåtgärder på detta område varit föremål för ett särskilt initiativ från kommissionens sida i samband med förnyelsen av det civilrättsliga Grotius-programmet.

(6) Det är önskvärt att säkerställa den fortsatta existensen av de åtgärder som genomförs med stöd från Grotius-programmet på de allmänna och straffrättsliga områdena. Programmet bör därför förlängas med ytterligare två år.

(7) Det är nödvändigt att göra programmet "Grotius - allmänt och straffrätt" mer tillgängligt för kandidatländerna inför anslutningen genom att underlätta deras deltagande i projekt som stöds genom programmet.

(8) Enligt artikel 2 i rådets beslut 1999/468/EG av den 28 juni 1999 om de förfaranden som skall tillämpas vid utövandet av kommissionens genomförandebefogenheter [7], bör de åtgärder som är nödvändiga för genomförandet av detta beslut och som anges i artikel 3.1 och 3.4, andra stycket, antas enligt det rådgivande förfarandet i artikel 3 i beslut 1999/468/EG.

[7] EGT L 184, 17.7.1999, s. 23.

(9) De åtgärder som är nödvändiga för genomförandet av detta beslut och som anges i artikel 3.4, första stycket och i artikel 6.3, första stycket, utgör förvaltningsåtgärder enligt innebörden i artikel 2 i rådets beslut 1999/468/EG, varför dessa åtgärder bör antas enligt förvaltningsförfarandet i artikel 4 i detta beslut.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1 - Inrättande av programmet

1. Genom detta beslut inrättas på det allmänna och det straffrättsliga området den andra fasen av det samarbetsprogram som kallas Grotius och som infördes genom den gemensamma åtgärden 96/636/RIF av den 29 oktober 1996.

2. Programmet skall förlängas med en period som sträcker sig från och med den 1 januari 2001 till och med 31 december 2002. Efter detta datum kan programmet förlängas.

Artikel 2 - Målsättningar med programmet

1. Programmet skall bidra till den allmänna målsättningen att ge medborgarna ett ökat skydd i ett område med frihet, säkerhet och rättvisa. Det är avsett att främja den ömsesidiga förståelsen av rättsliga och judiciella system samt underlätta det judiciella samarbetet i allmänna rättsliga angelägenheter och i straffrättsliga frågor.

2. Målsättningarna med programmet är följande:

-Förbereda åtgärder som avser straffrättsligt samarbete.

-Stödja genomförandet av antagna instrument.

-Främja ökad ömsesidig kunskap om allmänna frågor som är av gemensamt intresse för medlemsstaterna.

-Göra lokala punktinsatser för att förbättra samarbetet på fältet.

-Bygga upp nätverk mellan vissa organisationer och yrkesgrupper.

3. Kandidatländerna får delta i projekten i syfte att öka insikterna om Europeiska unionens regelverk och förbereda sig inför anslutningen. Andra tredje länder kan också delta om det ligger i projektens intresse.

Artikel 3 - Tillgång till programmet

1. Genom programmet medfinansieras projekt som förslås av offentliga eller privata institutioner eller organ, inklusive yrkesorganisationer, forskningsinstitut och institut som tillhandahåller grund- och vidareutbildning på de juridiska och judiciella områdena, förutsatt att projekten riktar sig till rättstillämpare.

2. Med "rättstillämpare" avses i detta beslut domare, åklagare, advokater, departementstjänstemän, tjänstemän inom polisväsendet, stämningsmän, sakkunniga, rättstolkar och andra yrkesutövare med anknytning till rättsväsendet, inklusive forskare.

3. För att komma ifråga för medfinansiering skall projekten omfatta minst tre medlemsstater eller två medlemsstater och ett kandidatland samt avse de målsättningar som anges i artikel 2.

4. Programmet kan även finansiera:

-Särskilda åtgärder av särskilt intresse vad gäller prioriteringarna i programmet eller samarbetet med kandidatländerna.

-Kompletterande åtgärder, som seminarier, expertmöten eller andra åtgärder för att sprida de resultat som uppnåtts inom ramen för programmet.

Artikel 4 - Åtgärder inom ramen för programmet

Programmet omfattar följande typer av åtgärder, vilka kan användas på alla områden av rättsligt samarbete, med undantag för civilrättsligt samarbete:

-Fortbildning.

-Utbyte och praktiktjänstgöring.

-Studier och forskning

-Möten och seminarier.

-Spridning av de resultat som uppnåtts inom ramen för programmet.

Artikel 5 - Finansiering av programmet

1. De årliga anslagen skall beviljas av budgetmyndigheten inom ramen för budgetplanen.

2. Medfinansiering av ett projekt som omfattas av programmet förutsätter att det inte förekommer finansiering ur något annat program som finansieras genom Europeiska gemenskapernas budget.

3. Besluten om finansiering skall leda till att det upprättas stödavtal mellan kommissionen och organisatörerna. Besluten och avtalen skall kontrolleras av kommissionen och revisionsrätten.

4. Det ekonomiska stödbeloppet från gemenskapsbudgeten får inte överstiga 70 % av den totala projektkostnaden.

5. De särskilda och kompletterande åtgärder som nämns i artikel 3.4 får dock helfinansieras, under förutsättning att var och en av dessa båda kategorier erhåller högst 10 % av det sammanlagda belopp som årligen anslås till programmet.

Artikel 6 - Genomförandet av programmet

1. Kommissionen skall ansvara för programmets genomförande i samarbete med medlemsstaterna.

2. Programmet skall förvaltas av kommissionen i enlighet med budgetförordningen av den 21 december 1977 för Europeiska gemenskapernas allmänna budget.

3. För att genomföra programmet skall kommissionen

-utarbeta ett årligt arbetsprogram med specifika målsättningar, tematiska prioriteringar och eventuellt en förteckning över särskilda åtgärder och kompletterande åtgärder.

-Utvärdera och välja ut projekt som lagts fram av de organisatörer som anges i artikel 3.

4. Kommissionen skall lägga fram förslagen till åtgärder som skall vidtas för att genomföra programmet för den kommitté som anges i artikel 7. Granskningen av de förslag som lämnats av organisatörerna och av kompletterande åtgärder skall genomföras enligt det rådgivande förfarandet som nämns i artikel 8. Granskningen av det årliga arbetsprogrammet skall genomföras enligt det förvaltningsförfarande som anges i artikel 9.

5. Kommissionen skall använda sig av följande kriterier vid utvärderingen och urvalet av de projekt som organisatörerna lägger fram:

-Överensstämmelsen med programmets målsättningar.

-Den europeiska dimensionen och möjligheten för kandidatländer att delta.

-Förenlighet med de arbeten som inletts eller som planeras inom ramen för Europeiska unionens prioriteringar när det gäller rättsligt samarbete i allmänna och straffrättsliga frågor.

-Hur projektet kompletterar andra, tidigare genomförda, pågående eller kommande, samarbetsprojekt.

-Organisatörens förmåga att genomföra ett visst projekt.

-Projektets kvaliteter när det gäller utformning, organisation, presentation och förväntade resultat.

-Stödbelopp som sökts för programmet och huruvida detta belopp är skäligt i förhållande till de förväntade resultaten.

-De förväntade resultatens betydelse för att uppnå programmets målsättningar.

Artikel 7 - Kommittén

1. Kommissionen skall i sin förvaltning av programmet biträdas av en kommitté kallad "Grotius - allmänt och straffrätt" bestående av företrädare för medlemsstaterna i Europeiska unionen och med en företrädare för kommissionen som ordförande.

2. Kommitén skall anta sin arbetsordning på förslag av sin ordförande enligt de villkor som anges i artikel 7.1 i rådets beslut 1999/468/EG.

3. Kommissionen får inbjuda företrädare från kandidatländerna till de informationsmöten som hålls efter kommittémötena.

Artikel 8 - Det rådgivande förfarandet

Om hänvisningar görs till denna artikel skall det rådgivande förfarandet som anges i artikel 3 i rådets beslut 1999/468/EG tillämpas, med hänsyn tagen till bestämmmelserna i artikel 7.3 i beslutet.

Artikel 9 - Förvaltningsförfarandet

1. Om hänvisningar görs till denna artikel skall förvaltningsförfarandet som anges i artikel 4 i rådets beslut 1999/468/EG tillämpas, med hänsyn till bestämmelserna i artikel 7.3 i beslutet.

2. Den tidsperiod som anges i artikel 4.3 i rådets beslut 1999/468/EG skall fastställas till tre månader.

Artikel 10 - Utvärdering

1. Kommissionen skall varje år utvärdera de åtgärder som genomfördes inom ramen för föregående års program.

2. Kommissionen skall varje år rapportera till Europaparlamentet och rådet om genomförandet av programmet. Den första rapporten skall överlämnas före den 31 juli 2002.

Artikel 11- Ikraftträdande

1. Detta beslut träder i kraft den dag det publiceras i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.

2. Detta beslut riktar sig till medlemsstaterna.

Utfärdat i Bryssel den

På rådets vägnar

Ordförande

FINANSIERINGSÖVERSIKT

1. ÅTGÄRDENS BETECKNING

Förslag till rådets beslut om inrättande av en andra fas av stimulans-, utbytes-, fortbildnings- och samarbetsprogrammet för rättstillämpare (Grotius - allmänt och straffrätt II).

2. BERÖRD BUDGETPOST

B5-820

3. RÄTTSLIG GRUND:

Artikel 34 i Fördraget om Europeiska unionen

4. BESKRIVNING AV ÅTGÄRDEN

4.1 Allmänt mål

Åtgärden syftar till att säkra en fortsättning på programmet Grotius, som upphör i slutet av 2000.

Programmet Grotius II syftar till att stimulera medlemsstaternas kunskaper om varandras rättsliga och judiciella system och att underlätta medlemsstaternas judiciella samarbete i allmänna rättsliga angelägenheter och i straffrättsliga frågor.

Grotius II är i första hand till för att finansiera fortbildning, utbytesprogram, praktiktjänstgöring, möten, undersökningar, forskning och informationsspridning i en sammanhållen organisation som gör det möjligt att sprida resultaten i hela unionen.

Dessa åtgärder är viktiga medel för att nå målsättningarna att skapa ett europeiskt samarbetsområde med avseende på rättsliga frågor och att bekämpa den organiserade brottsligheten på EU-nivå.

Programmet har inrättats på grundval av följande politiska beslut:

- Rådets och kommissionens handlingsplan (som lades fram för Europeiska rådet i Wien den 11-12 december 1998) för att på bästa sätt genomföra bestämmelserna i Amsterdamfördraget om upprättande av ett område med frihet, säkerhet och rättvisa. I punkt 84 står det: "Europeiska rådet begär att särskild uppmärksamhet skall ägnas åt att skapa ett europeiskt rättsområde i enlighet med Amsterdamfördraget, med de nödvändiga instrumenten för ett effektivt rättsligt och polisiärt samarbete... ".

- Europeiska rådets slutsatser från mötet i Tammerfors 15-16 oktober 1999; i samband med kriminaliteten på unionsnivå kan särskilt punkt 42 framhållas: "Utbytet av bästa praxis bör utvecklas, nätverket av behöriga nationella myndigheter för brottsförebyggande åtgärder och samarbete mellan nationella brottsförebyggande organisationer bör stärkas... ".

4.2 Period som omfattas av åtgärden och bestämmelser om förnyelse

Programmet planeras pågå under två år (2001-2002). Avsikten är att undersöka om det är möjligt att slå samman de nuvarande programmen (bland annat Grotius, Oisin, Falcone och Stop) till ett enda ramprogram som regleras av bestämmelserna i avdelning VI i EU-fördraget.

5. KLASSIFICERING AV UTGIFTER/INKOMSTER

5.1 Icke-obligatoriska utgifter

5.2 Differentierade anslag

5.3 Utgifter: 4 miljoner euro

6. TYP AV UTGIFTER/INKOMSTER

-Bidrag på upp till 70 % av projektkostnaderna, med sikte på medfinansiering med andra källor från den privata eller offentliga sektorn .

-Bidrag på 100 % för särskilda åtgärder som kommissionen genomför avseende prioriterade frågor av EU-intresse samt för kompletterande åtgärder, under förutsättning att var och en av dessa båda kategorier erhåller högst 10 % av det sammanlagda belopp som årligen anslås till programmet.

7. BUDGETKONSEKVENSER

7.1 Metod för att beräkna åtgärdens totala kostnad

Det finansiella referensbeloppet för genomförandet av detta program under perioden 2001 till 2002 skall uppgå till 4 miljoner euro.

Beloppet motsvarar anslaget till Grotius-programmet för 2000 på 2 miljoner euro, multiplicerat med två (antalet år åtgärden varar).

7.2 Fördelning på åtgärdens olika delar

Åtagandebemyndiganden i miljoner euro (löpande priser)

>Plats för tabell>

7.3 Utgifter för utredningar, experter och dylikt, som ingår i del B i budgeten

Åtagandebemyndiganden i miljoner euro (löpande priser)

>Plats för tabell>

7.4 Förfalloplan för åtagandebemyndiganden/betalningsbemyndiganden

Åtagandebemyndiganden i miljoner euro

>Plats för tabell>

8. PLANERADE BESTÄMMELSER OM BEDRÄGERIBEKÄMPNING

-De generella bestämmelserna om bedrägeribekämpning är tillämpliga. Därutöver förutses stickprovskontroller på platsen.

9. ANALYS AV KOSTNADSEFFEKTIVITET

9.1 Särskilda och kvantifierbara mål. Målgrupp

-Särskilda mål: Öka kunskaperna om juridiskt språkbruk och förståelsen av den terminologi som används i de dömande instanserna i de andra medlemsstaterna och i kandidatländerna.

-Främja medvetenhet om gemensamma värden i medlemsstaternas rättssystem.

-Lära känna institutioner och de rättsliga och judiciella systemen i andra medlemsstater och i kandidatländerna.

-Skapa arbetsförbindelser och ömsesidigt förtroende mellan rättstillämpare.

-Främja diskussioner om bättre rättsligt samarbete och försök med nya arbetsmetoder.

-Jämföra reformen av rättsväsendet i olika länder.

-Sprida information om projektresultaten till övriga medlemsstater.

-Målgrupp: riktar sig till rättstillämpare som domare, åklagare, advokater, universitetsanställda och forskare, departementstjänstemän, tjänstemän inom kriminalpolisen, stämningsmän, experter, rättstolkar och andra yrkesutövare med anknytning till rättsväsendet.

9.2 Skäl för åtgärden

-Behov av gemenskapsfinansierat stöd, i synnerhet med hänsyn till subsidiaritetsprincipen: underlätta upprättandet av nätverk mellan organisatörer, främja gränsöverskridande kontakter, sprida resultaten i hela EU.

-Val av tillvägagångssätt

* Fördelar jämfört med alternativa åtgärder (komparativa fördelar): sprider resultaten i hela EU, fyller aktörernas behov genom åtgärder på EU-nivå, ökar samordningen mellan målgrupperna.

* Analys av liknande åtgärder som eventuellt bedrivs på gemenskapsnivå eller i medlemsstaterna: på gemenskapsnivå finns det inga andra särskilda åtgärder; i medlemsstaterna är åtgärderna begränsade och därför är det inte möjligt att skapa nätverk och sprida god praxis inom unionen.

* förväntade sido- och multiplikatoreffekter: synergier och mervärde ut ett EU-perspektiv.

-Huvudsakliga osäkerhetsfaktorer som kan påverka åtgärdens specifika resultat. Erfarenheter från tidigare åtgärder visar att att det inte finns några. Tvärtom ökar efterfrågan från rättstillämpare på denna typ av åtgärder, och medvetenheten om åtgärdernas betydelse för att skapa ett område med frihet, säkerhet och rättvisa i Europa har blivit större.

9.3 Uppföljning och utvärdering av åtgärden

-Valda indikatorer

* Indikatorer för att mäta resultaten av de åtgärder som genomförts: analys och spridning av projektresultaten, upprättande av gränsöverskridande partnerskap,

* Indikatorer på effekt i förhållande till målen: ökade insatser för att utbilda rättstillämpare i de olika medlemsstaternas rättssystem, inklusive juridiskt språkbruk och förfarandena i olika medlemsstater.

-Den planerade utvärderingens form och frekvens: intern årlig och övergripande; extern övergripande.

-Värdering av de uppnådda resultaten (vid fortsättning eller förlängning av en befintlig åtgärd). En positiv intern och extern värdering, resultat i överensstämmelse med målen, behov av att fortsätta de åtgärder som inletts, ökad efterfrågan från initiativtagare.

10. ADMINISTRATIVA UTGIFTER (AVSNITT III, DEL A I BUDGETEN)

Behoven av mänskliga och administrativa resurser skall täckas av de totala anslagen för det förvaltande generaldirektoratet.

10.1 Konsekvenser för antalet tjänster

>Plats för tabell>

För ytterligare tjänster, ange i vilken takt de kommer att behövas.

10.2 Totala kostnader för extrapersonal

(I euro)

>Plats för tabell>

Beloppen motsvarar den totala kostnaden för de extra tjänsterna om varaktigheten är fastställd eller kostnaden för 12 månader om den inte är fastställd.

10.3 Ökning av andra driftskostnader i samband med åtgärden, framförallt utgifter för kommitté- och expertmöten

(I euro)

>Plats för tabell>

En extern utvärdering av projektförslagen skall utföras av de två experterna per medlemsstat. Varje förslag skall med andra ord granskas separat av två experter för en objektiv och oberoende utvärdering.