SV Europeiska unionens officiella tidning C 28/29

Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om ”Förslag till Europaparlamentets och rådets beslut om inrättandet av programmet ’Medborgare för Europa’ för åren 2007–2013 i syfte att främja ett aktivt europeiskt medborgarskap”

KOM (2005) 116 slutlig – 2005/0041 (COD)

(2006/C 28/06)

Den 11 maj 2005 beslutade rådet att i enlighet med artiklarna 151, 305 och 251 i EG-fördraget rådfråga Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om ovannämda yttrande.

Facksektionen för sysselsättning, sociala frågor och medborgarna, som svarat för kommitténs beredning av ärendet, antog sitt yttrande den 5 oktober 2005. Föredragande var Daniel Le Scornet.

Vid sin 421:a plenarsession den 26–27 oktober 2005 (sammanträdet den 26 oktober 2005) antog Europeiska ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 125 röster för och 6 nedlagda röster.

1. Inledning

1.1 Programmet syftar till att främja samarbete mellan medborgarna och deras organisationer i olika länder för att de skall kunna mötas, agera tillsammans och utveckla egna idéer i ett europeiskt sammanhang som sträcker sig längre än det nationella perspektivet och som respekterar mångfalden. Ömsesidig förståelse, solidaritet och en känsla av att tillhöra Europa är byggstenarna i medborgarnas engagemang.

1.2 Därmed säkerställs kontinuiteten i det aktuella programmet för medborgardeltagande, samtidigt som man banar vägen för ny verksamhet och tillhandahåller en viss flexibilitet så att anpassning till framtida utveckling blir möjlig.

1.3 Det övergripande målet för det föreslagna programmet är att det skall bidra till följande, med de ord som används i förslaget: — ”Ge medborgarna möjlighet att samverka och delta i uppbyggandet av ett allt närmare Europa som dess kulturella mångfald enar och berikar. — Skapa en europeisk identitet som grundar sig på erkända gemensamma värderingar samt gemensam historia och kultur. — Främja ömsesidig förståelse mellan Europas medborgare som respekterar och värdesätter den kulturella mångfalden och samtidigt bidrar till den interkulturella dialogen.”

1.4 Med hänsyn till den aktuella situationen och de kartlagda behoven är de lämpligaste särskilda målen som skall genomföras på en internationell bas följande: — ”Att föra samman personer från lokalsamhällen i hela Europa för att de skall dela med sig av och utbyta sina erfarenheter, åsikter och värderingar, lära av historien och bygga för framtiden. — Att främja verksamhet, debatt och reflexion, kopplat till europeiskt medborgarskap genom samarbete mellan det civila samhällets organisationer på europeisk nivå. — Att göra Europatanken mer konkret för medborgarna genom att främja och värdesätta Europas värderingar och landvinningar, alltmedan man värnar om minnet av det förflutna. — Att främja en balanserad integrering av medborgare och det civila samhällets organisationer från alla medlemsstater, bidra till den interkulturella dialogen och framhäva såväl Europas mångfald som dess enhet, med särskild uppmärksamhet för verksamhet tillsammans med de nyanslutna medlemsstaterna.”

1.5 Tre typer av insatser kan uppfylla dessa målsättningar: Område 1: Aktiva medborgare för Europa (vänortsverksamhet, medborgarprojekt och stödåtgärder); Område 2: Aktivt civilt samhälle i Europa (strukturellt stöd till europeiska organisationer för forskning inom offentlig policy (tankesmedjor), strukturellt stöd till det civila samhällets organisationer på europeisk nivå och stöd till projekt föreslagna av det civila samhällets organisationer); Område 3: Tillsammans för Europa (”mycket synliga evenemang”, studier samt verktyg för information och spridning).

2. Bakgrund

2.1 Kommissionen föreslår att utvecklingen av ett europeiskt medborgarskap skall bli en av de viktigaste prioriteringarna bland EU:s insatser (1). Detta är enligt EESK:s uppfattning inte bara berättigat, utan mycket angeläget och av avgörande betydelse för den fortsatta europeiska integrationen. I programmets motiveringsdel pekar man på det låga deltagandet vid de senaste valen till Europaparlamentet, men detta är inte det enda tecknet på att frågan är viktig. Misslyckandet i fråga om ratificeringen av det konstitutionella fördraget visar på EU-medborgarnas bristande engagemang och deltagande i arbetet med att bygga upp unionen, vilket leder till misstroende mot institutionerna och till och med kan leda till avståndstagande.

2.2 Denna situation föreligger, givetvis i olika hög grad, i alla medlemsstater och råder även eller kommer att råda i kandidatländerna. Det är därför positivt att programmet behandlar alla dessa länder på samma sätt.

2.3 Även om bristen på koppling till den europeiska verklighet som redan är ett faktum inte tar sig samma uttryck i de olika medlemsstaterna – vilket bland annat beror på att man valt olika ratificeringsmetoder i de olika länderna – och därför inte blir lika påtaglig överallt, förefaller den i olika stor utsträckning vara ett utmärkande drag i alla medlemsstater.

2.4 Även när det förs en europeisk debatt – i vissa fall med en intensitet av aldrig tidigare skådat slag, framför allt i de länder som föredragit eller haft möjlighet att låta ratificeringen av det konstitutionella fördraget avgöras genom folkomröstning – handlar debatten snarare om den nationella identiteten och det nationella medborgarskapet (och hur dessa skall bevaras, ofta med defensiva eller nationalistiska förtecken) än om vad som verkligen uppnåtts och vilka framsteg som föreslås i det konstitutionella fördraget. Detta gäller framför allt i anslutning till socialpolitiken (som med rätta betraktas som en central faktor i medborgarskapsfrågor) och demokratipolitiken (en politik som kört fast på grund av en nästan allmänt rådande men till stor del oförtjänt uppfattning om ett odemokratiskt och byråkratiskt Europa som nästan automatiskt fjärmar medborgarna från beslutsprocessen).

2.5 Det föreslagna programmet avser åren 2007–2013, det vill säga perioden efter det att samtliga medlemsstater på ett eller annat sätt har behandlat ratificeringen av det konstitutionella fördraget. Programmet, diskussionerna i anslutning till det och dess godkännande kan emellertid inte bli utan direkta effekter när det gäller frågan om ett EU-medborgarskap, som är både central och av största aktualitet. Ändå återspeglar programmet för perioden 2007–2013 fortfarande i alltför hög grad rådets beslut från 2004 (2). Programmet tilldelas knappa resurser, och de metoder som främjas har visserligen visat sig fungera men är inte tillräckligt nydanande i förhållande till de allt tydligare utmaningarna; detta trots att problemet är aktuellt just nu och att de barn som föds i dag kommer att vara åtta år gamla 2013, dvs. deras sätt att tänka som framtida medborgare kommer redan delvis att ha tagit form.

2.6 Kommittén är övertygad om att den aktuella situationen och den debatt som förs om ett nytt program på temat ”Medborgare för Europa” för åren 2007–2013 paradoxalt nog lämpar sig utmärkt för att ta upp denna viktiga fråga. Det är också ett passande tillfälle att lämna det något banala resonemanget om enhet i mångfalden bakom oss, ett resonemang där endast mångfald eller rent av heterogenitet förespråkas om man inte ser upp. Kommittén stöder därför förslaget om att förlänga programmet 2004–2006 utan att invänta den externa utvärderingsrapport som planerats till senast slutet av 2006 (denna utvärdering bör dock fullföljas). EESK vill spela en viktig och förmedlande roll i detta betydelsefulla program. Vi är helt införstådda med att ett sådant program måste säkerställa kontinuiteten för det aktuella programmet för medborgardeltagande, men instämmer till stor del i den häftiga kritik som parlamentet och vissa civila samhällsorganisationer framfört när det gäller det pågående medborgardeltagandeprogrammets låga ambitionsnivå. Våra förslag har därför som mål att programmet för perioden 2007–2013 inte bara skall innebära en omarbetning av det pågående programmet.

2.7 Med hänsyn till programmets mycket små medel står det klart att det inte kan omfatta hela problematiken kring det europeiska medborgarskapet, i motsats till vad man kan förvänta sig om man ser till programmets många målsättningar och åtgärdsförslag. Det finns dock en synnerligen viktig länk, nämligen det aktiva europeiska medborgarskapet, som tar sig uttryck i medborgarnas förmåga att organisera sig på ett självständigt sätt för att kunna utöva sina rättigheter och skyldigheter inom den offentliga politiken och därmed garantera att deras gemensamma tillgångar försvaras och utvecklas (3). EESK insisterar alltså på att den tilldelade budgeten (235 miljoner euro för sju år!) skall stå fast, oberoende av slutsatserna av diskussionerna om EU:s budgetplan.

2.8 Om situationen kräver ett kvalitativt steg framåt möjliggör den också ett sådant steg. EESK skulle gärna se att man utför en studie över i vilken utsträckning EU-medborgarna i dag känner samhörighet med EU, eller att man åtminstone sammanställer redan tillgängliga studier för att kunna göra en relevant analys.

2.9 Utöver avsaknaden av kunskap och bristen på verklig förståelse för gemenskapens sätt att fungera och dess inre logik, och utöver de ofrånkomliga nationalistiska och protektionistiska tendenserna till följd av olika – såväl objektiva som subjektiva – risker och farhågor som framkallas av globaliseringen, menar EESK att det faktum att Europas medborgare har utvecklat ”en viss distans gentemot EU-institutionerna och har svårt att identifiera sig med den europeiska integrationsprocessen” (4) är en paradoxal konsekvens av att det EU-medborgarskap som redan existerar inte har fått erkänsla, särskilt inte i sina mest aktiva och organiserade former.

2.10 Utifrån detta skulle man kunna hävda att man inte i tillräckligt hög grad har lyft fram betydelsen av ett ökat samarbete, de olika formerna av rörlighet (även om de möjligheter som EU ger inte utnyttjas fullt ut), det fysiska och materiella avskaffandet av gränserna, den gemensamma valutan och inre marknaden: Man kan inte avgöra om det finns någon gemensam identitet för EU-medborgarna eftersom frågan inte har tagits upp (5). Men något som man ser ännu tydligare när man betraktar Europa utifrån, när man reser och bor utanför Europa, är att en ”europeisk livsstil” överallt känns igen och är attraktiv.

2.11 Den nationella identitetsfixering som för närvarande råder får emellertid inte överskugga den omfattande sammanhållning och höga livskvalitet som uppnåtts inom EU, eller formerna för demokrati och deltagande. Ett mer ambitiöst program för ett aktivt europeiskt samhällsengagemang kan reducera, dämpa och omvandla denna fixering.

2.12 I vilket fall som helst, och oavsett eventuella svårigheter och tillfälliga dödlägen som kan uppstå till följd av de aktuella diskussionerna om ratificeringen av det konstitutionella fördraget och den med säkerhet omskakande period som följer för EU-integrationen, menar EESK att situationen är gynnsam för att diskutera frågan om ett aktivt europeiskt medborgarskap. Programmet för 2007–2013 bör ses – och om möjligt fördjupas – mot en bakgrund där medborgarna på nytt – oavsett ståndpunkt – intresserar sig för EU, för sina möjligheter att delta direkt eller via olika frivilligorganisationer och för EU:s beslut.

2.13 EESK föreslår därför att man anordnar ett öppet symposium där man på ett övergripande sätt behandlar frågan om ett EU-medborgarskap mot bakgrund av dessa nya förutsättningar, att man diskuterar begreppets vidd och inte bara utarbetar en mängd olika program som inte är tillräckligt tydliga och inte heller tillräckligt operativa. EESK skulle kunna stå som organisatör för ett sådant symposium. Det är glädjande att kommissionen är positiv till ett sådant initiativ (6).

3. Allmänna synpunkter

3.1 I egenskap av det organiserade civila samhällets institutionella forum, enligt fördragen jämbördigt med de övriga EU-institutionerna, uppskattar kommittén att den har fått detta program på remiss – vilket inte är formellt obligatoriskt – men anser att förslaget till rådet och Europaparlamentet med fördel kunde ha gått på remiss ännu tidigare. Programmet var visserligen föremål för ett omfattande samråd på Internet mellan december 2004 och februari 2005 (med cirka tusen svar), och ett samrådsforum anordnades den 3–4 februari 2005 (med 350 deltagare). Men att arbeta för att Europeiska ekonomiska och sociala kommittén skall få en rådgivande roll med större tyngd i första instans, i stället för att endast rådfrågas för en efterhandsbedömning, är ett sätt att motverka de många orsakerna till att EU-medborgarna känner sig fjärmade när det gäller de konkreta, enskilda och kollektiva möjligheterna att verkligen påverka unionens beslut.

3.2 I programmet behandlas kommissionens tre sätt att bemöta problemet avseende medborgarnas bristande intresse gentemot EU-institutionerna, men EESK beklagar att man inte lyckas behandla frågan i dess helhet. EESK anser att det är viktigt att få specifika svar på specifika frågor, och vill föreslå att man låter de tre svarstyperna ingå i ett övergripande program, som gör det möjligt att greppa frågans samtliga aspekter och arbeta med olika gemensamma mål, beröringspunkter och kompletterande faktorer.

3.3 Information till medborgarna om hur EU:s institutioner fungerar, upplysning om EU-frågor och kunskap om de rättigheter som EU-medborgarskapet ger samt känslan av tillhörighet och en europeisk identitet utgör en helhet. Trots att kommissionen i sitt förslag till program önskar komplettera övriga gemenskapsprogram och –instrument förblir denna viktiga fråga synnerligen vagt behandlad, och man nämner ingenting om vilka metoder som kunde garantera en överensstämmelse mellan målsättningarna och åtgärderna. Om man inte behandlar dessa tre aspekter tillräckligt sammanhängande kommer det att bli svårt att vända den aktuella trenden när det gäller tillhörighetskänslan och en europeisk identitet.

3.4 EESK vill försäkra sig om att programmet åtföljs av en omfattande kommunikations- och informationskampanj i syfte att informera om institutionerna och EU-medborgarnas rättigheter. Denna bör inbegripa information om EESK och den roll kommittén spelar, eftersom övriga institutioner sällan lyfter fram kommitténs arbete. EESK bör också radikalt omforma sin informationspolitik, eftersom denna inte ligger i linje med den roll som kommittén eftersträvar att spela i utformningen av ett aktivt europeiskt medborgarskap i egenskap av dess främsta institutionella förespråkare.

3.5 Även om man inser att medborgarna tar avstånd från institutionerna och har svårt att finna sin plats i den europeiska integrationen, förefaller föreliggande program inte helt dra konsekvenserna av detta. Detta märks redan i valet av ord och formuleringar, trots att det sätt på vilket man omnämner denna identifieringskris och detta bristande deltagande kan spela en viktig roll när det gäller att komma till rätta med problemet. Det förefaller därför föga trovärdigt att presentera detta program, som försetts med så blygsamma ekonomiska medel, som ett program ”där medborgarna ställs i centrum” i det europeiska bygget. Vem kan tro på det? På samma sätt – och särskilt mot bakgrund av vad som står på spel (vilket beskrivs väl i programmets motiveringsdel) – är det svårt att förstå vilka större nymodigheter som verkligen kan bidra till att ändra på rådande förhållanden utöver ett par viktiga insatser som räknas upp (fleråriga projekt, insamling och utbyte av erfarenheter, utveckling av nya partnerskap, förenkling av betungande krav på förmånstagarna och stöd till större evenemang, bland annat inom ramen för den interkulturella dialogen).

3.6 Det allmänna intrycket är en alltför stor kontinuitet i förhållande till programmet för 2004–2006. Det strukturella stöd som ånyo tilldelas ett visst antal namngivna organisationer som enligt programmet framför allt arbetar för ett europeiskt allmänintresse bör strykas och ersättas med ett öppet ansökningsförfarande till fonderna med utgångspunkt i tydliga och redovisade kriterier. Själva begreppet ”europeiskt allmänintresse” bör definieras bättre för att kunna fungera.

3.7 Kommittén är fullständigt medveten om att detta program särskilt riktar sig till föreningar och icke-statliga organisationer som till skillnad från andra organisationer i det civila samhället, t.ex. arbetsmarknadsparterna, inte har tillgång till andra program eller andra möjligheter att bidra verksamt till utbredningen av ett aktivt europeiskt medborgarskap. Programmet bör dock både i teorin och praktiken vara fullständigt öppet för arbetsmarknadsparterna och andra organisationer i det civila samhället, ömsesidiga företag och kooperativ, så att man tar vara på deras uttryckliga vilja att delta i utbredningen av ett aktivt europeiskt medborgarskap, under förutsättning att arbetsmarknadsparterna i sin tur även med avseende på andra budgetposter är öppna för ökad samverkan med föreningar och icke-statliga organisationer.

3.8 Som vid flera tidigare tillfällen vill EESK på nytt framhålla att det är angeläget att utforma ett EU-medborgarskap för alla som permanent eller sedan lång tid tillbaka är bosatta i EU (7). Införlivandet av stadgan om grundläggande rättigheter i det konstitutionella fördraget och unionens anslutning till Europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna förutsätter ett erkännande av ett ”samhällsmedborgarskap” som i stort sett är oberoende av det unionsmedborgarskap som för närvarande endast går att uppnå genom nationellt medborgarskap i en av medlemsstaterna. Detta första steg mot ett delaktighetsfrämjande medborgarskap för samtliga varaktigt bosatta inom EU bör ”legaliseras” om vi verkligen vill uppnå en europeisk identitet och ett specifikt europeiskt medborgarskap. Detta är särskilt viktigt om vi inte bara vill att det nationella medborgarskapet överlappas med ett abstrakt EU-medborgarskap.

3.9 Ur EESK:s synpunkt är och förblir det svårt att göra verkliga framsteg på detta område om det inte successivt utvecklas en solid materiell grund för detta EU-medborgarskap. Denna grund kan inte enbart utgöras av det nationella medborgarskapet, och ett antal skyldigheter måste kopplas till de rättigheter som detta unika och enande EU-medborgarskap ger. Att inte använda ett lagstiftningsinstrument för att främja medborgarnas deltagande, vilket dock kan förklaras av avsaknaden av en specifik materiell grund för EU-medborgarskapet, är diskutabelt om avsikten är att (stegvis) koppla särskilda rättigheter och skyldigheter till detta medborgarskap. EESK anser att vi bör gå framåt på detta område, oavsett konkret eller symbolisk grund: Förutom inrättandet av en europeisk civil samhällstjänst för ungdomar, vilket kommissionen redan föreslagit, bör medborgarna personligen stå för åtminstone en mindre del av EU:s medel även om denna fråga är svår att föra fram. Vidare bör val av politiska företrädare omfatta hela EU och hållas samma dag i samtliga länder.

4. Särskilda kommentarer avseende de olika åtgärderna inom programmet

4.1 Område 1: Aktiva medborgare för Europa

Europeiska ekonomiska och sociala kommittén är naturligtvis angelägen om att främja vänortsverksamheten, eftersom den bidrar till ömsesidig förståelse och ökar medborgarnas rörlighet inom EU. Rörligheten är i själva verket alltför liten. Nydanande erfarenheter av deltagande på lokal nivå samt ett utbyte av sådana erfarenheter inom vänortsverksamheten bör vara en av prioriteringarna för denna typ av åtgärder. När det gäller medborgarnas projekt är texten synnerligen vag, vilket gör det svårt att förstå vilken potential dessa projekt kan ha. Slutligen kan man ifrågasätta varför 40 % av en från början begränsad budget skall avsättas för åtgärder inom insatsområde 1, nämligen vänortskontakter, eftersom detta instrument inte verkar vara det lämpligaste för att uppnå programmets mål. Det gäller i synnerhet med tanke programmets blygsamma stöd till nydanande verksamhet på detta område, t.ex. vänortsverksamhet som inbegriper tre parter och som innebär att två regioner eller kommuner i EU kommer överens om att bygga upp hållbar utveckling tillsammans med andra regioner och kommuner i världen. Detta nytänkande innebär dock en ökad öppenhet mot världen som skulle kunna bli ett utmärkande drag i en europeisk identitet, framför allt för och genom ungdomar. Under alla omständigheter, och oavsett vänortsverksamhetens art, är det viktigt att medborgarna får kunskap om EU:s direkta stöd till främjande av ett aktivt medborgarskap, ett stöd som de berörda ofta inte känner till.

4.2 Område 2: Aktivt civilt samhälle i Europa

4.2.1 EESK anser att denna del av programmet skulle kunna utvecklas ytterligare. Att mötas och arbeta tillsammans på gränsöverskridande nivå är själva grunden för ett EU-medborgarskap. Även om frågan om att slutgiltigt lösa problemet avseende europeiska föreningar, europeiska ömsesidiga företag och europeiska stiftelser inte sorterar under detta program, anser EESK att den bör tas upp i anslutning till programmet i avsikt att utveckla solidariteten och ömsesidigheten, framför allt inom ramen för frivilligverksamheten.

4.2.2 Att bygga ut de transeuropeiska nätverken är enligt EESK:s uppfattning och i enlighet med programmet av avgörande betydelse. EESK vill dock ånyo understryka att samtliga europeiska nätverk måste få lika möjligheter att åtnjuta strukturstöd utan att vissa organisationer skall prioriteras vid finansieringen, även om kommissionen kontrollerar att det inte rör sig om något automatiskt beviljande, utan om projekt som kan utvärderas. Finansieringen av projekt är för övrigt avgörande även i fråga om småskaliga projekt, eftersom den ger nationella och lokala organisationer som står i direkt förbindelse med medborgarna möjlighet att anta en europeisk dimension och bidra till att överbrygga klyftan mellan medborgarna och EU-institutionerna. Det är för övrigt glädjande att programmet genom stödet till små projekt gör att nationella nätverk kan ta transnationella initiativ, även om dessa inte omfattar alla medlemsstater.

4.2.3 Kommittén är ytterst oroad över alla förslag från kommissionen som, i likhet med förslaget från GD Rättvisa, frihet och säkerhet (8), i säkerhetens och terrorismbekämpningens namn skulle kunna kasta allmänna misstankar mot icke-statliga organisationer och föreningar som genom sin natur kan infiltreras av terrorister. Genom de invecklade administrativa bestämmelserna skulle dessa organisationer själva få bevisa motsatsen. Om dessa förslag blir verklighet kommer de att strida mot programmet både i praktiken och teorin.

4.2.4 EESK anser med stöd av Europaparlamentets betänkande att Regionkommittén och Europeiska ekonomiska och sociala kommittén bör ges i uppdrag att verka som samordnare för olika samhällsorganisationer och lokala myndigheter. Det gäller att sammanfatta deras synpunkter och se till att de vidarebefordras till övriga EU-institutioner. Samtidigt skall en god informationsspridning säkerställas uppströms. Europaparlamentet bör regelbundet och formellt samråda med EESK och ReK i denna fråga.

4.2.5 Ett permanent formellt partnerskap (9) – i stället för tillfälliga sådana – mellan Europaparlamentet och det organiserade civila samhället (strukturerat av dess europeiska institutioner), grundat på jämlikhet trots att var och en har olika uppgifter, är en målsättning av mycket stor betydelse, men den har långt ifrån uppnåtts eller ens diskuterats. I programmet för ett aktivt EU-medborgarskap bör man lägga sig vinn om att sudda ut spåren av ett hierarkiskt synsätt inom EU:s myndigheter, eftersom den europeiska kulturen även innefattar delning av makt och funktioner.

4.3 Område 3: Tillsammans för Europa

4.3.1 EESK anser att en interkulturell dialog inom EU bör vara programmets främsta målsättning. Den pågående debatten om det konstitutionella fördraget visar att man har underskattat bristen på kunskap om kulturella olikheter inom EU, att stereotyper lever kvar, och att de mest grundläggande källorna – lagar och konstitutioner – ibland är av motsägelsefull karaktär, och allt detta är avgörande för attityderna i de olika medlemsstaterna. På samma sätt har man underskattat likheterna när det gäller livsstil, värderingar, världsuppfattning och övertygelsen om att homo europeus i fråga om medborgarskap klart skiljer sig från övriga invånare på denna planet. Denna homo europeus är resultatet av det konkreta genomförandet av EU:s andliga och moraliska arv, som grundar sig på de odelbara och allmänna värdena mänsklig värdighet, frihet, jämlikhet och solidaritet. Grunden är principen om demokrati och principen om rättsstaten. Individen sätts i centrum för EU-medborgarskapet och i inrättandet av ett område med frihet, säkerhet och rättvisa. Man bör därför ge starka incitament till evenemang med hög profil, verktyg för information och informationsspridning samt studier som inte bara belägger påtagliga olikheter (i stället för stereotypa sådana) utan även – och kanske i första hand – denna europeiska livsstil. Den europeiska kulturen grundar sig inte bara på medfödda värden, utan är också en följd av den europeiska integrationen, EU:s inre marknad, dess gemensamma valuta samt Europas återförening (utvidgningen till länderna i Östeuropa). För att dessa evenemang med hög profil skall kunna stärka samhörighetskänslan och på ett reellt sätt gynna en europeisk identitet, är det synnerligen viktigt att medborgarna och deras organisationer engageras i att utforma och genomföra dem, eller ännu bättre, ta initiativet till dem, eftersom de själva är bäst på att ringa in de viktigaste beståndsdelarna och symbolerna i en identitet som de redan lever med varje dag.

4.3.2 Inom ramen för sina befogenheter anser EESK att kommittén på ett avgörande sätt kan bidra till att främja kulturens sociala dimension och få till stånd ett permanent partnerskap med Europaparlamentet. Detta är en viktig förutsättning för att medborgarna skall kunna identifiera sig med EU och för att en gemensam kulturell identitet skall kunna formas. Kulturell identitet går inte att uppnå endast genom att man bevarar det kulturella arvet, som ofta har färre gemensamma drag än många gärna påstår. Ett europeiskt medborgarskap är en påtaglig samtidsfråga. Det formas av beslutet att knyta starkare band mellan allt fler europeiska länder i hela Europa genom ett svårt men viktigt arbete i syfte att dela suveräniteten. Detta kan illustreras av ett uttalande av Claude Lévi-Strauss: ”Jag har levt under en tid då den nationella identiteten var den enda tänkbara principen för relationerna mellan olika länder. Vi vet vilka förödande konsekvenser detta fick.” En kultur med delad suveränitet – vilket inte innebär att man överger suveräniteten – så ser EU-medborgarnas kultur och identitet ut i dag, i morgon och framöver.

5. Slutsatser och förslag

5.1 EU-medborgarskapet står i centrum för den kris som inträdde till följd av att vissa länder förkastade förslaget till ett konstitutionellt fördrag för Europa. Att föra medborgarna och EU-institutionerna närmare varandra bör därför i högre grad än någonsin tidigare stå i fokus för kommissionens ansträngningar och politik, särskilt genom att gynna ett aktivt europeiskt medborgarskap. Det är därför nödvändigt att inleda fördjupade diskussioner kring denna fråga och engagera samtliga aktörer inom sektorn innan det nya programmet för perioden 2007–2013 antas. Dessa diskussioner skulle kunna äga rum inom ramen för ett symposium (jfr punkt 2.11 i föreliggande yttrande) som kunde anordnas av EESK.

5.2 Målet med detta symposium bör vara att öppet diskutera det aktiva europeiska medborgarskapet samt definiera vilka rättigheter och skyldigheter som EU-medborgarna har till skillnad från de rättigheter och skyldigheter som följer på ett medborgarskap i en medlemsstat. Hur kan man definiera bl.a. ekonomiska, sociala, politiska och miljömässiga rättigheter i anslutning till ett aktivt europeiskt medborgarskap, särskilt i fråga om solidaritet och säkerhet (vilket genast för tanken till civil säkerhet)? Hur upplevs dessa rättigheter? Dessa är frågor som bör besvaras genom en samlad europeisk folkomröstning som alla får delta i.

5.3 EESK anser att stadgan för europeiska föreningar i detta sammanhang, trots verkliga svårigheter i samband med dess fullbordande, är en viktig förpliktelse om det aktuella europeiska medborgarskapet skall få en lämplig inramning och inte bara bli en enkel och diskutabel, säkerhetsinriktad uppförandekodex.

5.4 EESK begär att budgeten för detta program skall stadfästas, under alla omständigheter och oavsett resultatet av förhandlingarna om EU:s budget, eftersom den utgör en minimiram för ett viktigt bidrag till det europeiska medborgarskapets utveckling, en utveckling som kommissionen med rätta anser skall vara en viktig prioritering för EU. Kommittén föreslår vidare att budgeten på 0,55 euro per invånare under 6 år inte fixeras, utan att man i stället utnyttjar samordningsvinster mellan kommissionens generaldirektorat i syfte att fastställa gemensamma mål och ta fram gemensamma medel på detta område som berör samtliga EU-institutioner genom sin aktualitet och sin betydelse i framtiden. Utgående från detta bör EU:s politik för aktivt medborgarskap utarbetas inom ett permanent mellaninstitutionellt organ med medlemmar från de generaldirektorat som berörs av frågan samt från samtliga övriga EU-institutioner.

5.5 EESK anser att grundskolan, och inte bara de program som är knutna till livslångt lärande, är en lämplig målgrupp och ett lämpligt forum för uppbyggnad av ett europeiskt medborgarskap, som kan utformas som ett kunskapsämne och inte bara vara föremål för ytliga insatser (färgläggning, klisteretiketter, kepsar, fester och liknande). Medborgarskapet omfattar inte bara yrkesverksamma åldersgrupper. Därför skulle kommissionen kunna föreslå att medlemsstaterna i sina undervisningsplaner tar upp metoder och material för kännedom om unionen och om frågor som sammanhänger med ett europeiskt medborgarskap. Man bör överväga att inrätta ett utbytesprogram för grundskolan med Erasmus som förebild, anpassat till den aktuella åldersgruppen. Programmet bör vara mer omfattande än sedvanliga utbytesprogram för språkstudier. Samtliga möjligheter som erbjuds av ny informations- och kommunikationsteknik bör övervägas, särskilt sådana som kan användas genom lek, interaktion och aktivt deltagande. Man kunde kanske även bilda en grupp för beteendevetenskaplig utvärdering av varje ny form av medborgarstöd. Det är viktigt att inte stanna kvar i de statiska och föga lockande nuvarande europeiska ”webbplatserna”. Dessa förslag är förenliga med Comenius-programmen, som har följande mål: 1) Att ungdomar och lärare bättre skall förstå de europeiska kulturernas mångfald och värde. 2) Att hjälpa ungdomar att få de grundläggande kvalifikationer och den kompetens som krävs för deras personliga utveckling, deras framtida yrkesliv och ett aktivt europeiskt medborgarskap.

5.6 När det gäller konkreta åtgärder bör samtliga nivåer gynnas samtidigt utan att man för den skull avfärdar små projekt som medborgarna är aktörer i – och som bidrar till en europeisk identitet på lokal och nationell nivå –till förmån för stöd till europeiska nät. De medel som ställs till förfogande för olika typer av åtgärder bör fördelas enligt ett enda kriterium, nämligen resultaten i form av ett aktivt europeiskt medborgarskap och medborgarnas deltagande i uppbyggnaden av EU samt i utformningen och genomförandet av denna politik.

5.7 Kommittén stöder helt och fullt kommissionens förslag, som på det tekniska planet syftar till att förenkla förfarandet på ett område (direkt och aktiv medverkan från medborgarnas sida) som tål de byråkratiska hindren sämre än andra områden.

5.8 Europeiska ekonomiska och sociala kommittén är övertygad om att det hädanefter utgör absolut prioritering för EU att ”skapa tydliga särdrag för” ett europeiskt medborgarskap som inte får reduceras till enbart summan av nationella medborgarskap – oberoende av om särdragen är symboliska, ekonomiska, samhällspolitiska, kulturella eller rättsliga. Att främja ett aktivt medborgarskap kan bidra till detta på ett avgörande sätt. Kommittén är redo att ta sitt ansvar i denna fråga genom att samordna rådfrågningen av organisationerna i det organiserade civila samhället. Kommittén kan sprida kunskap om dessa organisationers synpunkter bland de övriga EU-institutionerna och arbeta för att dessa synpunkter blir beaktade.

Bryssel den 26 oktober 2005 Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs ordförande Anne-Marie SIGMUND

(1) Meddelandet ”Bygga en gemensam framtid - Politiska utmaningar och budgetmedel i ett utvidgat EU 2007–2013” KOM(2004) 101 av den 10 februari 2004.

(2) EUT L 30, 2.2.2004, s. 6.

(3) Manuale di Cittadinanza Attiva, Giovanni Moro, Carocci Editore, 1998.

(4) Inledningen till KOM(2005) 116 slutlig.

(5) TNS-Sofres opinionsmätning från 2005 om EU-medborgarnas gemensamma värderingar i 10 länder som företräder 85 % av befolkningen i de 25 medlemsstaterna.

(6) Uttalande av kommissionsledamoten Ján Figel' vid SOC-sektionens sammanträde den 21 juni 2005.

(7) EESK:s yttrande om ”Införande av EU-medborgarskap” (EUT C 208, 3.9.2003, föredragande: Luis Miguel Pariza Castaños) och om ”Invandring, integration och sysselsättning” (EUT C 80, 30.9.2004, föredragande: Luis Miguel Pariza Castaños).

(8) Draft recommendations to Member States regarding a code of conduct for non-profit organisations to promote transparency and accountability best practices av den 22 juli 2005.

(9) Europaparlamentet har självt föreslagit denna typ av formellt partnerskap i ett betänkande från 1996 om medborgarnas och arbetsmarknadsparternas medverkan i EU:s institutionella system, med Philippe Herzog som föredragande.