Förslag till RÅDETS BESLUT om undertecknandet av ett avtal mellan Europeiska gemenskapen och Republiken Island och Konungariket Norge om kriterier och mekanismer för att fastställa vilken stat som är ansvarig för att pröva en asylansökan som lämnats in i en medlemsstat eller i Island eller Norge

(framlagt av kommissionen)

MOTIVERING

Enligt artikel 7 i avtalet av den 18 maj 1999 mellan rådet och Island och Norge om dessa staters associering till genomförandet, tillämpningen och utvecklingen av Schengenregelverket (nedan kallat avtalet om Schengenregelverket), är ett avtal om rättigheterna och skyldigheterna i Dublinkonventionen en förutsättning för att gränskontrollerna skall kunna avskaffas mellan Schengenländerna och länderna i den nordiska passunionen. Gränskontrollerna planeras att avskaffas den 25 mars 2001.

Efter en rekommendation från kommissionen till rådet i september 1999 bemyndigade rådet kommissionen att i maj 2000 att förhandla fram ett avtal med Norge och Island som i stort sett återger de skyldigheter och rättigheter som finns i Dublinkonventionen och Eurodacförordningen, som underlättar tillämpningen av Dublinkonventionen.

Formella och informella förhandlingar inleddes den 4 juli 2000 och avslutades den 28 november. Medlemsstaterna informerades regelbundet under förhandlingarnas gång.

Avtalets rättsliga grund är artikel 63.1 jämförd med artikel 300 i EG-fördraget.

Avtalet omfattar rättigheter och skyldigheter enligt

a) Dublinkonventionen av den 15 juni 1990 rörande bestämmandet av den ansvariga staten för prövningen av en ansökan om asyl som framställts i en av medlemsstaterna, med undantag av artiklarna 16-22,

b) de beslut som fattats av den kommitté som inrättades genom artikel 18 i Dublinkonventionen, och

c) rådets förordning (EG) nr 2725/2000 av den 11 december 2000 om inrättande av Eurodac för jämförelse av fingeravtryck för en effektiv tillämpning av Dublinkonventionen.

Eftersom avtalet inte bygger på protokollet (nr 2) om införlivande av Schengenregelverket inom Europeiska unionens ramar, kunde den modell med "blandad kommitté" som anges i avtalet om Schengenregelverket inte användas utan ersattes med en sådan traditionell bilateral (eller i detta fall en "treparts-") kommitté som återfinns i alla gemenskapsavtal (i detta avtal kallad "gemensam kommitté"). Ordförandeskapet för den gemensamma kommittén kommer att innehas växelvis av kommissionen och antingen Island eller Norge under sex månader i taget.

Kommitténs struktur bygger på att Norge och Island skall ha rätt att delta i utformningen av besluten, men inte i själva beslutsfattandet.

Vad beträffar Dublinkonventionen (ett folkrättsligt avtal som slutits av medlemsstaterna) så kan gemenskapen inte formellt ändra förfaranden och skyldigheter den för med sig i ett avtal med tredje part. Därför kunde Norge och Island inte "knytas" till den kommitté som inrättades genom artikel 18 i Dublinkonventionen. Den enda lösningen var att komma överens om ett antal förklaringar med innebörden att även om detta är en för gemenskapsavtal typisk kommittéstruktur så deltar medlemsstaterna i viss utsträckning.

Alla framtida beslut i kommittén som inrättades genom artikel 18 i Dublinkonventionen kan diskuteras i den gemensamma kommittén innan de fattas i artikel 18-kommittén men när väl besluten har fattats måste de genomföras av Norge och Island. Godkänner länderna inte besluten utlöses samma förfaranden som enligt avtalet om Schengenregelverket (suspension och så småningom upphörande). På så sätt ser man till att tillämpningen överensstämmer mellan alla beslut som är relaterade till Dublinkonventionen.

Vad beträffar Dublinkonventionens framtida införande under gemenskapens behörighet finns det en liknande mekanism. Norge och Island kan bidra till utformningen av beslut men måste acceptera det slutliga beslut som antas av rådet (annars suspenderas avtalet och upphör därefter). På samma sätt måste bestämmelser som rör Eurodac accepteras.

Enhetlig praxis kan uppnås genom att man "kopierar" de respektive bestämmelserna i avtalet om Schengenregelverket (artikel 6).

Uppgiftskyddsdirektivet kommer att tillämpas av Island och Norge på samma sätt som det tillämpas av medlemsstaterna (artikel 1.3).

Bestämmelsen om avtalets territoriella tillämpningsområde skall tillämpas inom säkrar för EU:s del överensstämmelse med Dublinkonventionen. I synnerhet beaktas frågan om Gibraltar (artikel 13).

Danmarks särskilda ställning beaktas i artikel 12.

Budgetbestämmelsen (artikel 9) bygger i huvudsak på en liknande bestämmelse i avtalet om Schengenregelverket.

Kommissionen anser att förhandlingarna har varit framgångsrika och att utkastet till avtal är godtagbart för gemenskapen.

Av inhemska juridiska skäl har Island insisterat på ett formellt undertecknande av avtalet. Detta beslut har således föregåtts av ett rådsbeslut om undertecknandet av ett avtal mellan Europeiska gemenskapen och Island och Norge om kriterier och mekanismer för att fastställa vilken stat som är ansvarig för att pröva en asylansökan som lämnats in i en medlemsstat eller i Island eller Norge, vilket antogs den 19 januari.

Utöver ett godkännande av att avtalet ingås innefattar detta beslut ett antal arrangemang för den praktiska tillämpningen av avtalet. Det anges särskilt att det är kommissionen som skall företräda gemenskapen i den gemensamma kommitté som inrättas enligt artikel 3 i avtalet. Med hänsyn till att den gemensamma kommittén har rätt att fatta vissa beslut var det vidare nödvändigt att skapa en sekundärrättslig grund för att fastställa hur gemenskapen skall anta sina ståndpunkter i den gemensamma kommittén.

I beslutet föreskrivs således att det är kommissionen som skall anta den gemensamma kommitténs arbetsordning i samråd med en särskild kommitté som utses av rådet. Vad gäller andra beslut som skall fattas av den gemensamma kommittén anges att gemenskapens ståndpunkt skall antas med kvalificerad majoritet av rådet på förslag från kommissionen.

Enligt artikel 300.3 i EG-fördraget måste Europaparlamentet rådfrågas inför beslutet om slutande av avtalet.

2001/0031 (CNS)

Förslag till RÅDETS BESLUT om undertecknandet av ett avtal mellan Europeiska gemenskapen och Republiken Island och Konungariket Norge om kriterier och mekanismer för att fastställa vilken stat som är ansvarig för att pröva en asylansökan som lämnats in i en medlemsstat eller i Island eller Norge

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR BESLUTAT FÖLJANDE

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 63.1 jämförd med artikel 300.2 första stycket andra ledet och artikel 300.3 första stycket i detta,

med beaktande av kommissionens förslag,

med beaktande av Europaparlamentets yttrande, och

av följande skäl:

(1) Kommissionen har på Europeiska gemenskapens vägnar förhandlat fram ett avtal mellan Europeiska gemenskapen och Republiken Island och Konungariket Norge om kriterier och mekanismer för att fastställa vilken stat som är ansvarig för att pröva en asylansökan som lämnats in i en medlemsstat eller i Island eller Norge (nedan kallat avtalet).

(2) Avtalet undertecknades på Europeiska gemenskapens vägnar den 19 januari 2001, för att eventuellt ingås vid ett senare datum, i enlighet med rådets beslut .../....../EG av den 19 januari 2001.

(3) Avtalet är nu klart för godkännande.

(4) Det är dessutom nödvändigt att fastställa särskilda arrangemang för att kunna tillämpa vissa av bestämmelserna i detta avtal.

(5) Genom avtalet inrättas en gemensam kommitté med beslutsrätt i vissa frågor och det är därför nödvändigt att ange vem som skall företräda gemenskapen i denna kommitté.

(6) Vidare krävs det ett förfarande för att fastställa hur en gemenskapsståndpunkt skall antas.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Avtalet mellan Europeiska gemenskapen och Republiken Island och Konungariket Norge om kriterier och mekanismer för att fastställa vilken stat som är ansvarig för att pröva en asylansökan som lämnats in i en medlemsstat eller i Island eller Norge godkänns härmed på gemenskapens vägnar.

Avtalstexten bifogas beslutet.

Artikel 2

Rådets ordförande bemyndigas härmed att utse en person som på Europeiska gemenskapens vägnar skall ansvara för att deponera det godkännandeinstrument som föreskrivs i artikel 14 i avtalet och som har till syfte att uttrycka gemenskapens samtycke till att bindas av avtalet.

Artikel 3

Kommissionen skall företräda gemenskapen i den gemensamma kommitté som inrättas genom artikel 3 i avtalet.

Artikel 4

(1) Gemenskapens ståndpunkt i den gemensamma kommittén vad gäller antagandet av kommitténs arbetsordning enligt artikel 3.2 i avtalet skall fastställas av kommissionen efter samråd med en särskild kommitté som skall utses av rådet.

(2) Gemenskapens ståndpunkt i samband med övriga beslut i gemensamma kommittén skall antas enhälligt av rådet på förslag från kommissionen.

Artikel 5

Detta beslut skall offentliggöras i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.

Utfärdat I

På rådets vägnar

Ordförande

AVTAL

MELLAN EUROPEISKA GEMENSKAPEN OCH REPUBLIKEN ISLAND OCH KONUNGARIKET NORGE OM KRITERIER OCH MEKANISMER FÖR ATT FASTSTÄLLA VILKEN STAT SOM SKALL ANSVARA FÖR HANDLÄGGNINGEN AV EN ASYLANSÖKAN SOM GÖRS I EN MEDLEMSSTAT ELLER I ISLAND ELLER NORGE

EUROPEISKA GEMENSKAPEN

och

REPUBLIKEN ISLAND

och

KONUNGARIKET NORGE,

nedan kallade "de avtalsslutande parterna",

SOM BEAKTAR att medlemsstaterna i Europeiska unionen har ingått Dublinkonventionen rörande bestämmandet av den ansvariga staten för prövningen av en ansökan om asyl som framställts i en av medlemsstaterna i de Europeiska gemenskaperna, undertecknad i Dublin den 15 juni 1990 (nedan kallad "Dublinkonventionen" [1]),

[1] EGT C 254, 19.8.1997, s. 1.

SOM ERINRAR OM artikel 7 i avtalet av den 18 maj 1999 mellan Europeiska unionens råd (nedan kallat "rådet") och Republiken Island och Konungariket Norge om dessa staters associering till genomförandet, tillämpningen och utvecklingen av Schengenregelverket [2], där det anges att en lämplig överenskommelse bör ingås om kriterier och mekanismer för att fastställa vilken stat som skall ansvara för handläggningen av en asylansökan som görs i någon av medlemsstaterna eller i Island eller Norge.

[2] EGT L 176, 10.7.1999, s. 36.

SOM ANSER att det därför är lämpligt att Dublinkonventionens bestämmelser och relevanta bestämmelser som redan har antagits av den kommitté som inrättats enligt artikel 18 i den konventionen skall inarbetas i detta avtal, dock utan att detta påverkar de förbindelser som upprättats genom Dublinkonventionen mellan parterna i denna.

SOM ANSER att Europaparlamentets och rådets direktiv 95/46/EG av den 24 oktober 1995 om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter [3] (nedan kallat "direktivet om skydd av personuppgifter") skall tillämpas av Island och Norge på samma sätt som det tillämpas av Europeiska gemenskapens medlemsstater när uppgifter behandlas i det syfte som omfattas av detta avtal.

[3] EGT L 281, 23.11.1995, s. 31.

SOM DOCK ERKÄNNER att de bestämmelser som inarbetats i detta avtal när så är nödvändigt måste anpassas för att ta hänsyn till att Island och Norge inte är medlemsstater.

SOM ÄR ÖVERTYGADE OM att det är nödvändigt att inbegripa en mekanism i detta avtal vilken säkrar överensstämmelsen med utvecklingen av gemenskapens regelverk, i synnerhet i samband med de frågor som anges i artikel 63.1 a i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen.

SOM ÄR ÖVERTYGADE OM att det är nödvändigt att organisera samarbetet med Republiken Island och Konungariket Norge på alla nivåer i vad gäller genomförande, praktisk tillämpning och ytterligare utveckling av Dublinkonventionen.

SOM ANSER att det för detta ändamål är nödvändigt att inrätta en organisationsstruktur för att säkerställa Republiken Islands och Konungariket Norges associering med verksamheten på dessa områden och möjliggöra deras deltagande i denna verksamhet genom en gemensam kommitté.SOM BEAKTAR att rådet den 11 december 2000 antog förordning (EG) nr 2725/2000 om inrättande av Eurodac för jämförelse av fingeravtryck för en effektiv tillämpning av Dublinkonventionen [4] och medverka till att fastställa vilken av de avtalsslutande parterna som skall pröva en asylansökan i enlighet med Dublinkonventionen, nedan kallad "Eurodacförordningen".

[4] EGT L 316, 15.12.2000, s. 1.

SOM ANSER att detta avtal bör utvidgas till att omfatta de frågor som omfattas av Eurodacförordningen så att den förordningen kan genomföras parallellt i Island, Norge och Europeiska gemenskaperna.

SOM BEAKTAR att bestämmelserna i avdelning IV i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskaperna och rättsakter som antagits med avdelning IV som rättslig grund inte gäller i Konungariket Danmark, men att Danmark bör få möjlighet att ansluta sig till detta avtal om landet så önskar.

HAR ENATS OM FÖLJANDE.

ARTIKEL 1

1. De bestämmelser i Dublinkonventionen som anges i del 1 av bilagan till detta avtal och de beslut som den kommitté fattar som inrättas genom artikel 18 i Dublinkonventionen och som anges i del 2 av bilagan till detta avtal skall genomföras av Island och Norge och tillämpas i deras ömsesidiga förbindelser och i deras förbindelser med medlemsstaterna, om inte annat följer av punkt 4.

2. Medlemsstaterna skall, om inte annat följer av punkt 4, tillämpa de regler som anges i punkt 1, i förbindelserna med Island och Norge.

3. Bestämmelserna i direktivet om skydd av personuppgifter skall genomföras och tillämpas av Island och Norge i tillämpliga delar, på samma sätt som de tillämpas på medlemsstaterna i fråga om uppgifter som behandlas i syfte att genomföra och tillämpa bestämmelserna så som de definieras i bilagan.

4. I punkterna 1 och 2 skall hänvisningar till "medlemsstater" i de bestämmelser som omfattas av bilagan anses omfatta även Island och Norge.

5. Detta avtal skall tillämpas på Eurodacförordningen, dock med hänsyn till Norges och Islands särskilda situationen utanför Europeiska unionen, så att förordningen kan genomföras parallellt i Island, Norge och Europeiska gemenskapen.

ARTIKEL 2

1. När Europeiska gemenskapernas kommissionen (nedan kallad "kommissionen") gör utkast till ny lagstiftning med sin rättsliga grund i artikel 63.1 a i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen på ett område som omfattas av ämnet i bilagan till detta avtal eller av artikel 1.5, skall den informellt rådfråga experter från Island och Norge på samma sätt som den rådfrågar experter från medlemsstaterna innan den utarbetar sina förslag.

2. När kommissionen översänder sina förslag som berör detta avtal till Europaparlamentet och rådet skall den även sända kopior av förslagen till Island och Norge.

På begäran av en av de avtalsslutande parterna kan ett förberedande åsiktsutbyte ske inom den gemensamma kommitté som inrättas i enlighet med artikel 3.

3. Under den fas som föregår antagandet av lagstiftning skall de avtalsslutande parterna samråda med varandra igen i en fortlöpande informations- och samrådsprocess inom gemensamma kommittén vid avgörande skeden och på begäran av en av dem. När lagstiftningen har antagits skall det förfarande som avses i artikel 4.2-4.7 tillämpas.

4. Samarbetet mellan de avtalsslutande parterna under informations- och samrådsfasen skall präglas av förtroende för att det på så sätt skall underlättas för den gemensamma kommittén att i slutet av processen fullgöra sina uppgifter enligt detta avtal.

5. Företrädarna för Islands och Norges regeringar skall ha rätt att lämna förslag till den gemensamma kommittén i de frågor som anges i artikel 1.

6. Kommissionen skall garantera experter från Norge och Island ett så omfattande deltagande som möjligt allt efter vilka områden som berörs i det förberedande skedet då förslag till åtgärder utarbetas för att därefter översändas till de kommittéer som bistår kommissionen när den utövar sina verkställande befogenheter. När kommissionen utarbetar åtgärder skall den hänvisa till experter från Island och Norge på samma sätt som den hänvisar till experter från medlemsstaterna.

7. I de fall då hänvändelse görs till rådet enligt det förfarande som är tillämpligt på den aktuella typen av kommitté ska kommissionen översända synpunkterna från experterna från Island och Norge till rådet.

ARTIKEL 3

1. Härmed inrättas en gemensam kommitté, som skall bestå av företrädare för de avtalsslutande parterna.

2. Den gemensamma kommittén skall anta sin arbetsordning med konsensus.

3. Den gemensamma kommittén skall sammanträda på ordförandens initiativ eller på begäran av någon av ledamöterna.

4. Gemensamma kommittén skall sammanträda på lämplig nivå, efter omständigheterna, för att se över det praktiska genomförandet och tillämpningen av de bestämmelser som omfattas av bilagan, däribland nya rättsakter eller åtgärder som avses i artikel 1 och som antagits av den kommitté som bildats genom artikel 18 i Dublinkonventionen, och för att utbyta åsikter om utformningen av ny lagstiftning som grundas på artikel 63.1 a i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen och omfattar ämnena i artikel 1.5 eller i bilagan.

Allt informationsutbyte som gäller detta avtal skall anses ske inom den gemensamma kommitténs ansvarsområde.

5. Ordförandeskapet i gemensamma kommittén skall innehas omväxlande under sex månader i taget och i alfabetisk ordning av en företrädare för Europeiska gemenskapen och en företrädare för Islands eller Norges regering.

ARTIKEL 4

1. När nya rättsakter eller åtgärder som rör de ämnen som anges i artikel 1 antas av den kommitté som inrättas genom artikel 18 i Dublinkonventionen, skall dessa tillämpas från samma tidpunkt av medlemsstaterna å ena sidan och av Island och Norge å den andra, såvida det inte uttryckligen anges något annat i dessa rättsakter eller åtgärder och om inget annat följer av punkt 2.

2. Kommissionen skall omedelbart underrätta Island och Norge när sådana rättsakter eller åtgärder som anges i punkt 1 antas. Island och Norge skall oberoende av varandra besluta huruvida de skall godta innehållet i dessa och införliva dem med de egna interna rättssystemen. Dessa beslut skall anmälas till rådets generalsekretariat och kommissionen inom trettio dagar efter det att berörda rättsakter eller åtgärder antagits.

3. Om innehållet i en sådan rättsakt eller åtgärd kan bli bindande för Island först sedan konstitutionella krav har uppfyllts, skall Island underrätta rådets generalsekretariat och kommissionen om detta i samband med sin anmälan. Island skall snarast skriftligen underrätta rådets generalsekretariat och kommissionen när alla konstitutionella krav har uppfyllts, och sådana underrättelser skall lämnas snarast möjligt före den dag som fastställts för rättsaktens eller åtgärdens ikraftträdande för Island enligt punkt 1.

4. Om innehållet i en sådan rättsakt eller åtgärd kan bli bindande för Norge först sedan konstitutionella krav har uppfyllts, skall Norge underrätta rådets generalsekretariat och kommissionen om detta i samband med sin anmälan. Norge skall snarast, och senast sex månader efter att landet har underrättats av behörig EU-institution, skriftligen underrätta rådets generalsekretariat och kommissionen när alla konstitutionella krav har uppfyllts. Från den dag som fastställts för rättsaktens eller åtgärdens ikraftträdande för Norge och till dess att underrättelse lämnas om att de konstitutionella kraven har uppfyllts, skall Norge provisoriskt tillämpa innehållet i rättsakten eller åtgärden om så är möjligt.

5. Genom Islands och Norges godkännande av innehållet i sådana rättsakter och åtgärder som avses i punkt 1, skall rättigheter och skyldigheter uppkomma mellan Island och Norge och mellan Island och Norge, å ena sidan, och Europeiska unionens medlemsstater, å andra sidan.

6. Om

(a) antingen Island eller Norge anmäler sitt beslut att inte godkänna innehållet i en rättsakt eller åtgärd som avses i punkt 1 och på vilken de förfaranden som fastställs i detta avtal skall tillämpas, eller

(b) antingen Island eller Norge underlåter att göra anmälan inom de trettio dagar som anges i punkt 2, eller

(c) Island inte underlåter att göra anmälan före det datum som fastställts för rättsaktens eller åtgärdens ikraftträdande för Island, eller

(d) Norge underlåter att göra anmälan inom de sex månader som fastställs i punkt 4 eller inte vidtar åtgärder för provisorisk tillämpning enligt samma punkt från och med den dag som fastställts för den berörda rättsaktens eller åtgärdens ikraftträdande för Norge,

skall detta avtal anses suspenderat i förhållande till Island eller Norge.

7. Gemensamma kommittén skall undersöka orsaken till suspensionen och vidta åtgärder för att inom 90 dagar avhjälpa orsakerna till att rättsakten eller åtgärden inte godkänts eller ratificerats. Efter att ha prövat alla ytterligare möjligheter att bibehålla detta avtals goda funktion, inklusive möjligheten att ta hänsyn till lagstiftningens likvärdighet, kan den enhälligt besluta att återställa avtalet. Om detta avtal fortsätter att vara suspenderat efter 90 dagar skall det anses ha upphört att gälla för Island eller Norge.

ARTIKEL 5

I avvaktan på att de åtgärder som avses i artikel 2.1 träder i kraft och ersätter de bestämmelser som avses i artikel 1.1 kan en avtalsslutande part, om den får stora svårigheter till följd av avsevärda förändringar av de omständigheter som gäller vid slutandet av detta avtal, i enlighet med artikel 4.3 och 4.4 lägga fram frågan för den gemensamma kommitté som inrättas genom artikel 3 så att kommittén kan förse de avtalsslutande parterna med åtgärder för att handskas med situationen. Gemensamma kommittén skall enhälligt besluta om dessa åtgärder. Om enhällighet inte kan uppnås skall artikel 8 tillämpas.

ARTIKEL 6

1. För att uppfylla de avtalsslutande parternas mål att nå en så enhetlig tillämpning och tolkning som möjligt av de bestämmelser som avses i artikel 1 skall den gemensamma kommittén kontinuerligt se över utvecklingen av Europeiska gemenskapernas domstols, nedan kallad "domstolen", rättspraxis samt utvecklingen av Islands och Norges behöriga domstolars rättspraxis i fråga om sådana bestämmelser. I detta syfte har de avtalsslutande parterna enats om att utan dröjsmål underrätta varandra om sådan rättspraxis.

2. Under förutsättning att nödvändiga ändringar görs i rättegångsreglerna för Europeiska gemenskapernas domstol skall Island och Norge ha rätt att inkomma med inlagor eller skriftliga synpunkter till domstolen när en fråga har hänskjutits dit av en domstol i en medlemsstat för ett förhandsavgörande om tolkningen av någon av de bestämmelser som avses i artikel 1.5 och artike 2.1.

ARTIKEL 7

1. Island och Norge skall varje år lämna rapporter till den gemensamma kommittén om hur deras administrativa myndigheter och domstolar har tillämpat och tolkat de bestämmelser som avses i artikel 1, i förekommande fall så som de tolkats av domstolen.

2. Om den gemensamma kommittén inte har kunnat säkerställa en enhetlig tillämpning och tolkning inom två månader efter det att den blivit underrättad om en väsentlig skillnad i domstolens rättspraxis och de isländska eller norska domstolarnas rättspraxis, eller en väsentlig skillnad mellan de berörda medlemsstaternas och de isländska eller norska myndigheternas tillämpning av de bestämmelser som avses i artikel 1, skall förfarandet i artikel 8 tillämpas.

ARTIKEL 8

1. Vid tvist om tillämpningen eller tolkningen av detta avtal, eller i fall då den situation som avses i artikel 5 eller artikel 7.2 inträffar, skall frågan officiellt tas upp som en tvistefråga på den gemensamma kommitténs dagordning.

2. Den gemensamma kommittén skall ha 90 dagar på sig för att lösa tvisten, från och med dagen för antagandet av den dagordning där tvisten tagits upp.

3. Om den gemensamma kommittén inte kan lösa tvisten inom de 90 dagar som anges i punkt 2, skall ytterligare en period på 90 dagar anslås för att nå en slutlig lösning. Om den gemensamma kommittén inte har fattat något beslut vid den periodens slut, skall detta avtal anses ha upphört att gälla för Island eller Norge vid utgången av den sista dagen av den perioden.

ARTIKEL 9

1. Vad beträffar administrativa och driftsmässiga kostnader knutna till installationen och driften av Eurodacs centrala enhet, skall Island och Norge bidra till Europeiska unionens allmänna budget med en årlig summa som

- för Island skall uppgå till 0,1 % och

- för Norge till 4,995 %

av ett initialt referensbelopp på 9 575 000 euro i åtagandebemyndiganden och 5 000 000 euro i betalningsbemyndiganden och från och med budgetår 2002 av de gällande budgetbemyndigandena för det berörda budgetåret.

I fråga om andra administrativa kostnader och driftskostnader för tillämpningen av detta avtal skall Island och Norge dela dessa kostnader genom att till Europeiska unionens allmänna budget överföra en årlig summa efter sin respektive bruttonationalinkomsts procentuella förhållande till samtliga deltagande staters bruttonationalinkomst.

2. Island och Norge skall ha rätt att erhålla dokument som hänför sig till detta avtal och får vid möten i den gemensamma kommittén begära tolkning till ett valfritt officiellt språk för Europeiska gemenskapernas institutioner. Eventuella kostnader för översättning eller tolkning till eller från isländska eller norska skall dock bäras av Island eller Norge allt efter omständigheterna.

ARTIKEL 10

De nationella myndigheterna för skydd av personuppgifter i Island och Norge och det oberoende övervakningsorgan som skall inrättas genom artikel 286.2 i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen skall samarbeta i den utsträckning som krävs för att de ska kunna fullgöra sina uppgifter, särskilt genom utbyte av all värdefull information. Sättet för detta samarbete skall överenskommas så snart detta organ har inrättats.

ARTIKEL 11

1. Detta avtal skall inte på något sätt påverka avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet eller något annat avtal som ingåtts mellan Europeiska gemenskapen och Island och/eller Norge eller rådet och Island och/eller Norge.

2. Detta avtal skall inte på något sätt påverka framtida avtal som Europeiska gemenskapen ingår med Island och/eller Norge.

3. Detta avtal skall inte påverka samarbetet inom ramen för den nordiska passunionen i den mån sådant samarbete inte strider mot eller hindrar detta avtal och de rättsakter och åtgärder som grundar sig på det.

ARTIKEL 12

Konungariket Danmark kan begära att få ansluta sig till detta avtal. Villkoren för detta skall fastställas av de avtalsslutande parterna, med Konungariket Danmarks medgivande, i ett protokoll till detta avtal.

ARTIKEL 13

1. Om inte annat följer av punkterna 2-5 nedan skall detta avtal tillämpas inom det territorium där Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen är tillämpligt samt i Island och Norge.

2. Detta avtal skall inte tillämpas i Svalbard (Spetsbergen).

3. Detta avtal skall endast tillämpas i Konungariket Danmark i enlighet med bestämmelserna i artikel 12, och på Färöarna och Grönland endast om Dublinkonventionen utvidgas till att omfatta dessa territorier.

4. Detta avtal skall inte tillämpas i de franska utomeuropeiska departementen.

5. Detta avtal skall bli gällande i Gibraltar endast vid tillämpning av Dublinkonventionen eller någon annan gemenskapsåtgärd som ersätter den konventionen i Gibraltar.

ARTIKEL 14

1. Detta avtal skall ratificeras eller godkännas av de avtalsslutande parterna. Ratificerings- eller godkännandeinstrumenten skall deponeras vid rådets generalsekretariat som skall vara depositarie.

2. Detta avtal träder i kraft första dagen i månaden efter det att depositarien har underrättat de avtalsslutande parterna om att det sista ratificerings- eller godkännandeinstrumentet har deponerats.

ARTIKEL 15

Var och en av de avtalsslutande parterna kan säga upp detta avtal genom en skriftlig förklaring till depositarien. Förklaringen skall bli gällande sex månader efter att den har deponerats. Detta avtal skall upphöra att gälla om antingen Europeiska gemenskapen eller både Island och Norge har sagt upp det.

Upprättat i Bryssel den ... i ett enda original på danska, engelska, finska, franska, grekiska, italienska, nederländska, portugisiska, spanska, svenska, tyska, isländska och norska språken, vilka samtliga texter är lika giltiga, och skall deponeras i arkiven hos Europeiska unionens generalsekretariat.

BILAGA

BESTÄMMELSER RÖRANDE DUBLINKONVENTIONEN OCH BESLUT AV DEN KOMMITTÉ SOM INRÄTTAS GENOM ARTIKEL 18 I DUBLINKONVENTIONEN

Del 1: Dublinkonventionen

Alla bestämmelser i den konvention som undertecknades i Dublin den 15 juni 1990 rörande bestämmandet av den ansvariga staten för prövningen av en ansökan om asyl som framställts i en av medlemsstaterna, med undantag av artiklarna 16-22.

Del 2: Beslut av den kommitté som inrättas genom artikel 18 i Dublinkonventionen

Beslut nr 1/97 av den 9 september 1997 fattat av den kommitté som inrättas genom artikel 18 i Dublinkonventionen av den 15 juni 1990 om vissa genomförandebestämmelser för konventionen.

Beslut nr 1/98 av den 30 juni 1998 fattat av den kommitté som inrättas enligt artikel 18 i Dublinkonventionen av den 15 juni 1990 om vissa genomförandebestämmelser för konventionen.

FÖRKLARING NR 1

I avvaktan på att Europeiska gemenskapen skall anta lagstiftning som ersätter Dublinkonventionen kommer de avtalsslutande parterna att sammanträda i den gemensamma kommitté som inrättas genom artikel 3.1 i avtalet i samband med varje sammanträde i den kommitté som inrättas genom artikel 18 i Dublinkonventionen, inbegripet förberedande expertmöten.

FÖRKLARING NR 2

De avtalsslutande parterna understryker vikten av en nära och aktiv dialog mellan alla de parter som är aktiva i genomförandet av Dublinkonventionen och de åtgärder som anges i artikel 2.1 i avtalet.

Kommissionen kommer att bjuda in experter från medlemsstaterna till sammanträdena i den gemensamma kommittén, för ett åsiktsutbyte, i full överensstämmelse med artikel 3.1 i avtalet, med Island och Norge i alla ämnen som omfattas av avtalet.

De avtalsslutande parterna noterade medlemsstaternas vilja att acceptera inbjudningarna och delta i ett sådant åsiktsutbyte med Island och Norge i alla ämnen som omfattas av avtalet.

FÖRKLARING NR 3

De avtalsslutande parterna är ense om att det i arbetsordningen för den gemensamma kommitté som inrättas genom artikel 3 i avtalet skall fastställas att reglerna för de institutioner i Europeiska unionen som utfärdar dokument om åtgärder för skydd av sekretessbelagd information, tillämpliga på de institutionerna, också skall gälla för skydd av sekretessbelagd information avsedd att användas av den gemensamma kommittén.

FÖRKLARING NR 4

De avtalsslutande parterna är ense om att inom ramen för avtalet de principer som ligger bakom skriftväxlingen som bifogas avtalet av den 18 maj 1999 skall gälla för kommittéer som bistår Europeiska gemenskapernas kommission i utövandet av dess verkställande befogenheter.

FÖRKLARING NR 5

De avtalsslutande parterna är ense om att beslut nr 1/2000 av den 31 oktober 2000 av den kommitté som inrättas genom artikel 18 i Dublinkonventionen om överföring av ansvaret för familjemedlemmar enligt artikel 3.4 och artikel 9 i konventionen skall ingå i avtalet i enlighet med förfarandet i artikel 4 i detta.