A4-0131/96

Resolution om kommissionens ekonomiska årsrapport för 1996 (KOM(96)0086 - C4- 0193/96)

Europaparlamentet utfärdar denna resolution

- med beaktande av kommissionens ekonomiska årsrapport för 1996 (KOM(96)0086 - C4-0193/96)

- med beaktande av slutsatserna från Europeiska rådets möte i Madrid beträffande de stora ekonomipolitiska riktlinjerna och sysselsättningen,

- med beaktande av Romfördraget, och i synnerhet artiklarna 2, 3a, 102a, 103, 130a och 130b,

- med beaktande av ordförande Santers förslag om en europeisk förtroendepakt för sysselsättning, slutsatserna från Europeiska rådet i Turin den 29 mars 1996 och ordförande Santers tal vid G7-konferensen om sysselsättning i Lille den 1 april 1996, vilka alla slår fast att kampen mot arbetslösheten skall prioriteras,

- med beaktande av vitboken om tillväxt, konkurrenskraft och sysselsättning,

- med beaktande av betänkandet från utskottet för ekonomi, valutafrågor och industripolitik och yttrandet från utskottet för socialfrågor och sysselsättning (A4-0131/96), och med beaktande av följande:

A. Den ekonomiska årsrapporten för 1996 kan betraktas som en del av kommissionens förberedelser inför utarbetandet av de stora ekonomipolitiska riktlinjerna i enlighet med artikel 103 i Romfördraget.

B. Enligt kommissionens beräkningar i prognosen för november 1995 skulle tillväxten för 1995 bli 2,7 %, och följas av en tillväxt på 3 till 3,5 % fram till år 2000, men det visade sig att tillväxten bara blev 2 % under andra och tredje kvartalet 1995, vilket kan innebära att de faktorer som ger upphov till en tillväxt som bygger på investeringar och som kan leda till en väsentlig minskning av arbetslösheten under nästa årtusende. Parlamentet håller med kommissionen om att en rask återgång till vitbokens tillväxtsscenario är en nödvändig förutsättning för att arbetslöshetssiffrorna skall sjunka.

C. Det är förvånande att rapporten inte innehåller någon statistik för 1996 eller 1997, varken i form av uppskattningar eller extrapoleringar av representativa indikatorer, som till exempel BNP-ökning, ökning av konsumtion eller investeringar, arbetslöshetstal, ökning av handelsvolym eller konvergenskriterier, vilka skulle kunna vara till nytta för Europaparlamentet vid bedömningen av de underliggande krafter som bestämmer den ekonomiska aktivitetsnivån inom Europeiska unionen detta eller nästa år. De ekonomiska prognoserna för hösten 1995 är fortfarande den enda statistik som finns tillgänglig men den är inte helt tillförlitlig.

D. Fler än 18 miljoner människor är officiellt registrerade som arbetslösa, men ännu fler söker arbete och fler än 50 miljoner människor inom EU lever i fattigdom. Detta resulterar i att nya former av social utslagning blir ett mera djupt rotat fenomen.

E. Parlamentet observerar att tillväxtökningar inte lett till lägre arbetslöshetssiffror samt noterar att det fortfarande förekommer betydande regionala olikheter beträffande arbetslöshetssiffrorna. Det är därför förvånande att kommissionen inte utfört någon forskning för att komma underfund med varför arbetslösheten i vissa delar av Europeiska unionen, såsom Norditalien, är mindre än hälften av EU-medeltalet.

F. I rapporten varnas för att tillväxten inte kommer att nå upp till 1,5% 1996 och knappast kommer att överstiga detta tal 1997, om inte förtroendet snabbt återställs.

G. Det är beklagligt att rapporten inte behandlar de orsaker som ligger bakom det svaga förtroendet bland affärsmän och konsumenter, trots att de ekonomiska grunddragen är gynnsamma, och inte har föreslagit lämpliga åtgärder för att ta itu med förtroendekrisens strukturella natur. Om inte väsentliga ändringar i policy, avsedda att vända denna tendens, genomförs på gemenskapsnivå, och klara och otvetydiga policy-signaler sänds ut till medborgarna och näringslivet kommer det allmänna stödet för Europakonstruktionen att försvagas eftersom gemenskapen kommer att tvingas bemöta faran för en ond cirkel där näringslivets och konsumenternas pessimism ömsesidigt förstärker varandra.

H. Det är överraskande att kommissionen inte har noterat att arbetslösheten ständigt ökar under det att den gemensamma marknaden snart är genomförd och det är djupt oroande att det används ett språk som, ger sken av att man är oroad av de problem som unionens medborgare är ställda inför, ändå inte föreslår något nytt som kunde lösa dessa problem.

I. Anser att skapandet av arbetstillfällen kan främjas genom utvecklandet av miljöskydd och samhällsnyttigt arbete.

J. Det är oroväckande att långräntorna steg från 6,8 % i december 1993 till 9,0 % i december 1994 och bara sjönk till 7,7 % i december 1995 trots att inflationen minskat avsevärt i Europeiska unionen och att korträntorna föll markant under hela 1995.

K. Det försämrade ekonomiska klimatet och avsaknaden av en adekvat sysselsättningsskaparstrategi såsom föreslagits bland annat i Delors vitbok, särskilt då i kapitel 10, har lett till en ökning av arbetslösheten i EU och därmed brutit den nedåtgående trend som började på våren 1994.

L. Valutaoron under våren 1995 ledde kanske till en viss förlust av konsumentförtroendet och till förlust av den priskonkurrensmässigt fördelaktiga ställningen på världsmarknaderna och pressade vinstmarginalerna, men ändå överskattades den av kommissionens ekonometriska modell, som uppskattar valutaorons inverkan på BNP- tillväxten, produktionsminskningen på 0,5 % eftersom Europeiska unionens export ökade med 8,5 % år 1995.

M. Till den sociala marknadsekonomin hör ett utjämnande av de sociala klyftorna, och marknadsekonomisk effektivitet är beroende av att en ekonomisk struktur accepteras som förutsätter social rättvisa vid fördelningen av resurser samt socialt medansvar och tar hänsyn till skyddet av miljön.

N. Till de faktorer som i väsentlig grad är utslagsgivande för den internationella konkurrenskraften hör näringslivets förmåga till innovationer liksom en hög utbildningsnivå, en prestationskraftig forskningsinfrastruktur samt ett nära och gränsöverskridande samarbete mellan företag, högskolor och forskningsanstalter.

O. Det är oroande att den stora massa av människor som genom sitt arbete har skapat tillgångarna i de privata pensionsfonderna har en liten eller ingen rätt till dessa. Privatiseringen av pensionsfonder kan komma att utvidgas till olika medlemsstater, vilket leder till ett ökat utflöde av kapital från unionen.

1. Parlamentet välkomnar kommissionens ekonomiska årsrapport för 1996 och anser att den är ett användbart och innehållsrikt dokument om Europeiska unionens ekonomiska framtidsutsikter för år 1996,

2. understryker att rapporten bland många andra urskiljer fyra faktorer som orsak till den dåliga tillväxten under 1995 (d.v.s. 2,5 %), nämligen förstämningen inom näringslivet och bland konsumenterna vilket resulterade i svag inhemsk efterfrågan, konjunkturen, valutaoron och de höga långräntorna under 1994, välkomnar i detta sammanhang att kommissionen med rätta erkänt att penningpolitiken och oron på penningmarknaden är ansvariga för avmattningen på sistone samt för de negativa inverkningarna på arbetslösheten, yrkar därför på att myndigheterna på penningväsendets område skall ytterligare minska räntesatserna så långt detta är möjligt,

3. anser det omöjligt att utvärdera effektiviteten hos policy-åtgärderna om inte den prioriterade uppgiften att bekämpa arbetslösheten blir en integrerad beståndsdel av varje policy och orsakerna till den ekonomiska nedgången och de yttre tvången identifieras,

4. erkänner att den nationella budgetpolitiken för närvarande inte lämnar mycket spelrum för konjunkturpolitiska åtgärder och att ekonomiska nedgångsperioder i framtiden ofta kommer att drabba hela gemenskapen; uppmanar därför kommissionen att undersöka möjligheten för och framlägga förslag till konjunkturpolitiska instrument på gemenskapsnivå,

5. erinrar kommissionen om att, trots att frågan överraskande nog inte tagits upp i rapporten, så bör gemenskapen basera sin ekonomiska politik och strukturpolitik på att den europeiska sociala modellen, som utgör en viktig positiv aspekt inom Europas konkurrenskraft, klart och entydigt skall följas,

6. anser att kommissionen borde ha undersökt andra faktorer, som till exempel löner, flexibilitet på arbetsmarknaden, offentliga investeringar, socialförsäkringskostnader och privat skuldsättning, vilka antingen påverkar konkurrenskraften och lönsamheten eller leder till allmänt större efterfrågan eller båda delarna, och uppmanar att kommissionen i kommande årsberättelser, på denna punkt skall framlägga jämförbara siffror för ovannämnda kategorier inom vart och ett av de länder som unionen konkurrerar med,

7. stödjer kommissionens åsikt att en sund lönsamhet är ett av de nödvändiga villkoren för en övergång till en ny utvecklingsmodell, tillsammans med en ny social kompromiss baserad på rättvis fördelning av produktivitetsvinsterna samt av acceptansen av ekologisk hållbarhet som ett övergripande mål; påpekar att investeringsbenägenheten beror på en mängd komplicerade faktorer av vilka en är att det uppstår nya marknader för varor och tjänster; på detta område har inte Europeiska unionen varit kapabel att till fullo utnyttja den ledande roll som unionen spelar inom området miljövänlig teknik för att skapa ett globalt område för ekologisk utveckling och heller inte varit tillräckligt innovativ jämfört med USA och Japan där utgifterna för forskning och utveckling är närmare knutna till marknaden än i Europeiska unionen,

8. delar den oro som kommer till uttryck i kommissionens grönbok om innovationer (KOM(95)0688) över att utvecklingen av innovationerna i Europa avstannat,

9. anser att slutsatsen i 1994 års vitbok «Tillväxt, konkurrenskraft, sysselsättning» fortfarande gäller och att Europas forsknings- och industribas lider av en mängd svagheter, nämligen att:

a) Europeiska unionen investerar jämförelsevis mindre än konkurrenterna i forskning och teknologisk utveckling (FoU),

b) det råder brist på samordning av program och strategier för FoU,

c) förmågan att omvandla vetenskapliga genombrott och teknologiska framsteg i industriella och kommersiella framgångar är begränsad,

d) otillräckliga investeringar i infrastrukturer;

uppmanar därför rådet och kommissionen att komma med konkreta förslag som syftar till att: stimulera och gynna FoU genom lämpliga skattefördelar, underlätta tillgången till och förekomsten av riskkapital för små och medelstora företag som är verksamma inom FoU-områden och främja effektiv infrastruktur för forskningen och nära samarbete över gränsen mellan företag, högskolor och forskningsanstalter,

10. uppmanar därför rådet och kommissionen att i brådskande ordning överväga åtgärder avsedda att stimulera investeringar, såsom en utbyggnad av Europeiska investeringsbankens roll som garant för lån och åtgärder för att säkerställa ett bättre samarbete mellan forskning och företag, liksom mellan medlemsstaterna, i syfte att energiskt bemöta dessa svagheter,

11. stödjer de initiativ som främjar ett livslångt lärande för att ge arbetstagare möjligheter att bemästra införandet av de nya teknologierna i produktionsprocessen,

12. beklagar att de offentliga och privata investeringarnas väsentliga roll vid främjandet av ekonomisk tillväxt och skapandet av arbetstillfällen inte ägnats tillräcklig uppmärksamhet, vare sig i ekonomiska analyser eller i policyrekommendationer,

13. yrkar därför på att en väsentlig utbyggnad av gemenskapens finansiella instrument såsom Europeiska investeringsbanken och Europeiska investeringsfonden skall företas, såsom ett viktigt bidrag till minskningen av arbetslösheten och till en framgångsrik övergång till EMU den 1 januari 1999, samt att det skall skapas gemenskapsobligationer för finansieringen av större investeringsprojekt i gemenskapens regi och för beviljandet av finansiellt stöd i synnerhet till små och medelstora företag, med beaktande av att investeringar som görs endast i privat regi löper risken att vara otillräckliga för att säkerställa en tillräcklig återhämtning och en hållbar ekonomisk tillväxt i Europa, uppmanar i detta sammanhang rådet, kommissionen och medlemsstaterna att avstå från budgetrestriktioner, minskade offentliga investeringar och i stället koncentrera sig på andra besparingsområden, framför allt de improduktiva och alltför kostsamma försvarsutgifterna,

14. påpekar att årsrapporten gör en korrekt analys av överföringsmekanismen från amerikanska dollarns fluktuationer och dess inverkan på Europeiska unionens ekonomi, och understryker att införandet av en enhetlig valuta är av största vikt för att skydda ekonomin i händelse av denna sorts valutafluktuationer utanför själva gemenskapen; ett sådant införande skulle även göra det möjligt att använda valutapolitiken mer effektivt,

15. erinrar medlemsstaterna om att en devalvering, som kan medföra vinster på kort sikt, inte är något surrogat för en långsiktig ekonomisk strategi,

16. påpekar att förhållandena mellan de olika valutornas kurser bör hålla en viss disciplin, som den som valutamekanismen erbjuder, för att man fullständigt skall kunna dra nytta av fördelarna med en inre marknad, och uppmanar de medlemsstater vilkas valutor inte är med i denna mekanism att ingå i denna så snart som möjligt,

17. konstaterar med intresse att det i rapporten påstås att det funnits ett starkt samband mellan korträntor och senare produktionsökningar inom gemenskapen under de senaste två årtiondena (stycke 1.2.1), vilket skulle innebära att valutapolitiken kan påverka den ekonomiska aktiviteten och tillväxten,

18. påpekar att rapportens lovord av den historiskt låga inflationsnivån under 1995 bör sättas i perspektiv; under tiden 1993-1995 hade prisfallet från 4,6 till 3,1 % ett samband med arbetslöshetsökningen från 9,3 till omkring 11 %, och den genomsnittliga tillväxten på 1,3 % var kopplad till en minskning av nyanställningarna med -1 % under samma period,

19. uppmanar medlemsstaterna att förstärka den sociala sammanhållningen och sysselsättningen genom att sluta en europeisk sysselsättningspakt som har verklig betydelse och kombinerar verkligt skapande av sysselsättning med en omfördelning av produktivitetsökningen mellan kapital och arbete, en omfördelning av betald sysselsättning och en omdirigering av de resurser som för närvarande används för att finansiera passiva åtgärder såsom förtidspensionering och arbetslöshetsunderstöd för att mildra den sociala inverkan av arbetslöshet,

20. förklarar sin oro över överföringen av produktiva investeringar till spekulativa eller finansiella investeringar, vilket är följden av att kapital ger större avkastning; anser att en skatt på spekulativa kapitalöverföringar skulle kunna bidra till att säkerställa att arbete blir mer lönsamt och att främja återinvestering av vinsterna i den produktiva sektorn, vilket på så sätt skulle bidra till valutastabilitet,

21. lovordar det faktum att underskottet i de offentliga finanserna minskat sedan 1993 trots den låga tillväxten och att de nu ligger på en nivå (d.v.s. -4,7 % år 1995) som närmar sig konvergenskriterierna; skuldsättningen i förhållande till BNP har dock fortsatt att öka och nått en aldrig tidigare uppmätt nivå på 71 %,

22. instämmer med kommissionen då den understryker behovet för de offentliga myndigheterna att vidta åtgärder för att hindra att underskottet inom den offentliga sektorn avviker ännu mer från vad som förutsätts i konvergenskriteriet för det; understryker också behovet av att medlemsstaterna utarbetar klara planer för finansiell stabilisering på medellång sikt i syfte att uppmuntra till förtroende genom att skapa en tryggad omgivning för den så välbehövliga tillväxten inom investeringar och konsumtion,

23. påminner medlemsstaterna och kommissionen om de ödesdigra konsekvenserna av ett stort underskott i de offentliga finanserna vilket kräver högre räntenivåer för att kunna finansieras och understryker behovet av att fortsätta med ansträngningarna för en budgetkonsolidering,

24. anser dock att fullföljandet av budgetkonsolideringsprocessen i varje medlemsstat väsentligt bör försöka minska de löpande reducerbara utgifterna och inte investeringsutgifterna, särskilt inte dem som rör utbildning, yrkesutbildning och skapande av infrastruktur eller områden som kan skapa positiva dynamiska effekter för ekonomin och företagens konkurrenskraft, särskilt i de minst gynnade regionerna, och som därigenom uppmuntrar till verklig konvergens samt ekonomisk och social sammanhållning,

25. anser att bidraget från strukturfonderna för att minska de regionala skillnaderna och stärka den inre marknaden är viktigt, huvudsakligen för att skapa homogena svar och yttra ekonomisk stimulans liksom för att införa ny politik och konkretisera målet med ekonomisk och social sammanhållning,

26. anser att varje minskning av lönenivåerna kommer att medföra minskad social trygghet, lägre skatteintäkter och andra statliga avdrag, och att dessa minskade inkomster kan medföra att stater ökar sina budgetunderskott,

27. betonar vikten av en korrekt avvägning mellan å ena sidan en ekonomisk politik baserad på skattepolitiska och budgetpolitiska strategier i syfte att minska de offentliga underskotten och å andra sidan främjandet av en aktiv arbetsmarknadspolitik med syfte att övervinna utslagningen genom att främja arbetsanpassning och/eller omskolning för att skapa ökad flexibilitet på marknaderna för arbete och kapital,

28. betonar att det i dagens ekonomiska läge gäller att förena en långsiktig sänkning av den statliga skuldsättningen, som under de gångna tjugo åren fått svälla ut på ett ansvarslöst sätt, med en prioritering av sysselsättningspolitiken på kort sikt och en politik till förmån för innovation och selektiv tillväxt på medellång sikt,

29. samtycker därför till de politiska riktlinjer som läggs fram i rapporten, nämligen:

a) löneökningarna bör inte rubba prisstabiliteten,

b) tillräcklig utveckling av de nominella lönerna och reallönerna bör garantera att investering är attraktivt och lönsamt och samtidigt vara i linje med produktivitetsutvecklingen och helt beakta behovet av optimal köpkraftsutveckling för att uppnå adekvat sparar- och konsument beteende särskilt beträffande den latenta konsumentpessimismen,

c) löneskillnader efter yrkesskicklighet, utbildning, regionala behov och arbetslivserfarenhet bör främjas,

d) en rättvis omfördelning av produktivitetsvinsterna mellan kapital och arbete bör äga rum,

e) inom ramen för åtgärder som förhandlats fram mellan arbetsmarknadens parter är vinster i fråga om lönedifferentiering inom ramen för en löneutveckling som inte motsvarat produktivitetsutvecklingen berättigade endast om de omvandlas till sysselsättningsskapande åtgärder och investeringar,

30. uppmanar rådet, kommissionen och medlemsstaterna att använda en rätt sammansättning av olika slags politik för att skapa fram investeringsledd tillväxt, något som är nyckeln till en framgångsrik minskning av huvuddelen av arbetslösheten inom EU,

31. anser att den förväntade minskningen i den ekonomiska aktiviteten under 1996 kommer att ha en negativ inverkan på sysselsättningen; medan den ekonomiska politiken bör lägga huvudvikten vid tillväxtfrämjande åtgärder behövs därför en mängd strukturella förändringar i enlighet med målen som definierades vid Europeiska rådets möte i Essen; följande åtgärder bör prioriteras:

a) övergripande minskning av den arbetstid som varje människa arbetar, genom en differentierad strategi, att genomföras av arbetsmarknadens parter, med offentligt stöd i form av lämpliga juridiska ramar och ekonomiskt stöd,

b) minskning av den del av arbetskraftskostnaden som inte är löneutbetalningar, i synnerhet vid den nedre ändan av löneskalan,

c) förbättring av arbetsmarknadsöversikterna och arbetsmarknadsinformation både när det gäller frekvens och när det gäller jämförande data,

d) skapande av en bred aktiv strategi bestående av privat och offentligt stöd till sysselsättningen, särskilt på lokal nivå och inom den lovande miljötekniksektorn,

32. motsätter sig uppfattningen att en avreglering av arbetsmarknaden skulle leda till ökad sysselsättning,

33. motsätter sig uppfattningen att en minskning av det generella skattetrycket skulle leda till minskad arbetslöshet, eftersom sådana åtgärder medför att budgetunderskottet ökar varigenom de offentliganställdas arbetstillfällen riskeras,

34. uppmanar än en gång kommissionen, rådet och medlemsstaterna att uppfylla sin vitala roll inom den ekonomiska utvecklingen genom att:

a) skapa ett klimat som leder till sparande och investeringar, startande av företag och villkor som underlättar arbetstagarnas delaktighet i vinst och investeringar (produktivt kapital) som från början fås till stånd genom en försiktig nominell lönepolitik, dvs. en som är inriktad på produktivitet,

b) främja industriell produktion inom ledande tekniska sektorer

c) upphäva hindren för de transeuropeiska näten (transport, telekommunikationer),

d) understödja program för ekologiskt hållbara investeringar och som främjar den sociala sammanhållningen,

35. är av den åsikten att en trovärdig tillväxtstrategi bäst befrämjas av ett samhälle med stabila sociala förhållande, med full sysselsättning, jämlikhet mellan olika samhällsgrupper, mellan kvinnor och män samt regional balans,

36. betonar att rapporten inte i tillräckligt hög grad behandlar EMU:s inverkan på sysselsättningen på kort respektive lång sikt, och att om inte Europa återvänder till en period med hög tillväxtnivå som minskar arbetslösheten före 1999, tillsammans med verkliga framsteg i riktning mot ekonomisk och social sammanhållning, råkar hela projektet med den ekonomiska och monetära unionen i allvarlig fara,

37. delar kommissionens uppfattning att det ekonomiska välståndet på lång sikt är avhängigt en frisk miljö och välkomnar konkreta åtgärder som vidtas för att ge producenter och konsumenter en mer korrekt prisbild av de totala kostnaderna för varor och tjänster,

38. betonar den positiva effekt på sysselsättningen som kan uppstå genom en stegvis skatteväxling, varvid skatten på arbetet minskas samtidigt som det införs skatt på konsumtion av knappa råvaror och verksamheter som är skadliga för miljön (till exempel en koldioxidavgift),

39. håller med om kommissionen om att en bärkraftig tillväxt kräver en optimal blandning av fyra politiska områden: ekonomisk politik, penningpolitik, budgetpolitik och arbetsmarknadspolitik; det bör dock erkännas att dessa politiska områden har tre inbyggda problem, som avsevärt hindrar deras effektivitet:

a) de saknar effektiv samordning, en brist på balans som regeringskonferensen måste ta itu med i syfte att förstärka artikel 103 i fördraget,

b) de kompletteras inte alltid av strukturpolitiska åtgärder,

c) deras effektivitet behövs mer än någonsin förr på grund av den ökande internationaliseringen,

40. upprepar sin övertygelse om att beskattningen av arbete är alltför hög jämfört med beskattningen av kapital och yrkar därför på att rådet, kommissionen och medlemsstaterna skall reformera skattesystemen så att de kan svara på de utmaningar som tillväxten, konkurrenskraften och sysselsättningen ställer gemenskapen inför,

41. anser att en trovärdig tillväxtstrategi kräver ett faktiskt genomförande av olika politiska områden och av lagstiftningen kring den enhetliga marknaden, och i synnerhet:

a) en minskning av de små och medelstora företagens administrativa bördor i enlighet med yttrandet från utskottet för ekonomi, valutafrågor och industripolitik,

b) en överföring av Europeiska unionens lagstiftning till nationell rätt inom viktiga sektorer som offentlig upphandling, försäkringar, fri rörlighet för personer, audiovisuella tjänster och upphovsrätt och patenträtt,

c) särskilt stöd till hantverkssektorn och små företag,

d) vinster som investeras på nytt bör beskattas enligt betydligt lägre sats än vinster som fördelas,

42. är oroat av att europeiska företag hellre investerar utanför Europeiska unionen än inom dess gränser och av att flödet av utländska direktinvesteringar till Europeiska unionen visar tecken på att avstanna, och uppmanar kommissionen att förändra företagslagstiftningen inom EU, inom alla sektorer inklusive den finansiella sektorn, vilket kommer att garantera att medborgarna inom EU kommer att utöva sina rättigheter som aktieägare och långivare på beslutsnivå,

43. anser att det nya uppsvinget i världshandeln innebär en unik möjlighet för Europeiska unionen, och uppmanar kommissionen att förändra företagslagstiftningen för att se till att sociala aspekter och miljöaspekter beaktas när investeringsplanerna läggs fast,

44. anser det synnerligen viktigt att det irländska ordförandeskapet vid sammanträdesperioden i juli 1996 i Strasbourg framlägger en rekommendation till grundläggande drag för medlemsstaternas och gemenskapens ekonomiska politik i enlighet med artikel 103.2 i Romfördraget, såsom även det spanska ordförandeskapet gjorde år 1995,

45. yrkar på att kommissionen och rådet skall förstärka samordningen av den ekonomiska politiken och konvergensen mellan de olika ekonomiernas prestationskraft på så sätt att processen för de grundläggande dragen inom medlemsstaternas och gemenskapens ekonomiska politik förbättras genom uppställandet av mål på kort sikt för de enskilda medlemsstaterna och genom att, i mån av behov, det trädes i författning om rekommendationer till sådana medlemsstater som inte uppnår de för medlemsstaterna uppställda målen,

46. uppmanar kommissionen att med hänsyn till att handeln får en alltmer global karaktär, tillse att det bland Europeiska unionens företrädare inför Världshandelsorganisationen också finns med representanter för arbetsmarknadens parter och icke-statliga organisationer som är verksamma i frågor som berör tredje världen och miljön, och

47. uppdrar åt sin ordförande att vidarebefordra denna resolution till rådet, kommissionen och medlemsstaternas nationella parlament.