Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om "Skattekonkurrensen och dess effekter på företagens konkurrenskraft"

(2002/C 149/16)

Den 28 februari 2001 beslutade Ekonomiska och sociala kommittén att i enlighet med artikel 23.3 i arbetsordningen utarbeta ett yttrande om "Skattekonkurrensen och dess effekter på företagens konkurrenskraft".

Sektionen för Ekonomiska och monetära unionen, ekonomisk och social sammanhållning, som svarat för kommitténs beredning av ärendet, antog sitt yttrande den 25 februari 2002 med stor majoritet och fyra nedlagda röster. Föredragande var Peter Morgan.

Vid sin 390:e plenarsession den 24-25 april 2002 (sammanträdet den 25 april) antog Ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 90 röster för, 3 röster emot och 2 nedlagda röster.

1. Inledning

1.1. Ekonomiska och sociala kommittén har beslutat att utarbeta ett yttrande på eget initiativ om skattekonkurrens och företagens konkurrenskraft. Det finns goda skäl till detta beslut. Ett utbrett missbruk av skattereglerna har kunnat konstateras. Men som ett resultat av initiativ som nyligen tagits på såväl EU-nivå som internationellt är denna frågas många aspekter nu föremål för granskning. I detta yttrande kommer vi att definiera dessa aspekter och presentera en lägesrapport om de åtgärder som vidtagits.

1.2. Med "företagens konkurrenskraft" avser vi ett företags förmåga att överleva och utvecklas i en miljö där marknadskrafterna ständigt förändras samtidigt som företaget uppfyller sina skyldigheter mot aktieägare, anställda, kunder och leverantörer.

1.3. Bland de många olika marknadskrafter som kan utgöra såväl möjligheter som hot för företagen kan följande faktorer nämnas:

- Ändrade konsumentvanor.

- Konkurrenternas försprång.

- Konjunktursvängningar.

- Följderna av inre marknaden.

- Globaliseringens följder.

1.4. Hela skalan av olika typer av verksamhet, åtgärder och insatser från regeringshåll på många olika områden utgör också faktorer som kan påverka företagens konkurrenskraft. Typiska sådana faktorer är sociala avgifter för de anställda och socialförsäkringssystemen, miljöskatter och miljölagstiftning, konsumentlagstiftning, transportinfrastrukturen, arbetskraftens kompetens, utbildning, sjukvård och vilka internationella överenskommelser som finns. Den mest direkta faktorn är dock den skattebas och skattesats som gäller för företagen.

1.5. Med förleden "skatte-" i begreppet skattekonkurrens syftar vi på skatterna i den nationella statsbudgeten i länder såväl inom som utanför EU, med andra ord landets system av skatteintäkter och offentliga utgifter. "Skattekonkurrens" kan uppstå på två olika sätt. Dels kan den allmänna skattesituationen i ett land göra landet attraktivare för företagsverksamhet. I detta fall utgör den skattebas och skattesats som gäller för företagsbeskattningen ofta den avgörande faktorn. Dels kan ett land, oavsett vilken skattepolitik man bedriver, tillämpa olika typer av undantag i syfte att attrahera och hålla kvar företagsverksamhet i landet. Detta betecknas som skadlig skattekonkurrens. Sådana lockbeten kan även anta formen av statligt stöd.

1.6. Ett företags val av lokaliseringsort för att uppnå största möjliga konkurrensfördelar görs inte nödvändigtvis - och definitivt inte enbart - utifrån den skattemässiga situationen. Olika faktorer spelar större eller mindre roll för olika företag inom olika branscher.

1.7. I vår översikt över aktuella initiativ på EU-nivå och i ett internationellt perspektiv har vi undersökt följande:

- Prioriteringarna i EU:s skattepolitik.

- Europeiska kommissionens undersökning av företagsbeskattning.

- EU:s uppförandekod för att förhindra skadlig skattekonkurrens.

- EU-initiativ för att förhindra skadligt statsstöd.

- OECD-initiativ.

2. Utvärdering av de initiativ som tagits

2.1. Prioriteringar i EU:s skattepolitik

2.1.1. Den 23 maj 2001 offentliggjorde kommissionen ett meddelande om "Skattepolitiken i Europeiska unionen - Prioriteringar för de kommande åren". Ekonomiska och sociala kommittén har lagt fram ett yttrande(1) om detta meddelande. Kommissionen ger i sitt meddelande inblick i problematiken kring skattekonkurrensfrågan. Meddelandet diskuteras även under punkt 4.1 nedan.

2.1.1.1. I punkt 3.2.1 hänvisas till de internationella ramarna: "Det övergripande målet för de stora världsekonomierna, inklusive EU:s medlemsstater, har varit att sträva efter ett skatteklimat som gynnar fri och rättvis konkurrens och som bidrar till affärsverksamhet över nationsgränserna, men som samtidigt inte försvagar de nationella skattebaserna. Arbetet inom OECD och, genom skattepaketet, inom EU för att förhindra skadlig skattekonkurrens har under de senaste åren givit ett väsentligt bidrag i detta sammanhang."

2.1.1.2. I punkt 1 behandlas skadlig skattekonkurrens: "Ansträngningarna att genom uppförandekoden för företagsbeskattning begränsa skadlig skattekonkurrens och förslagen om skatt på inkomster från sparande kommer att göra det möjligt för medlemsstaterna att förstärka sina skattebaser, vilket ger utrymme för att sänka den höga genomsnittliga skatten på arbete. Det är därför viktigt att gemenskapen ser till att de olika inslagen i skattepaketet förverkligas."

2.1.1.3. I punkt 2.1 diskuteras alternativen för nationell skattepolitik: "Den politiska dialogen i EU har främjat ett integrerat angreppssätt med större medvetenhet om möjligheterna och begränsningarna på skatteområdet. Skattesänkningar bör koncentreras till områden där de får positiva effekter på utbudssidan och åtföljas av reformer av bidragssystemen i syfte att öka tillväxtpotential och sysselsättning. Behovet att minska skattetrycket på arbete och lönebikostnaderna, särskilt när det gäller relativt outbildad och lågavlönad arbetskraft, har betonats."

Denna fråga tas även upp i punkt 2.4: "Även nivån på de offentliga utgifterna är något som de olika medlemsstaterna själva skall besluta om, så länge dessa utgifter finansieras av inkomster på ett sådant sätt att budgeten är i balans eller uppvisar ett överskott."

2.2. EU:s undersökning av företagsbeskattning

2.2.1. Kommissionens undersökning av företagsbeskattningen offentliggjordes den 23 oktober 2001 i form av ett meddelande (KOM(2001) 582) och ett arbetsdokument från kommissionens avdelningar (SEK(2001) 1681). EESK kommer att behandla dessa dokument i ett separat yttrande. Undersökningen diskuteras även under punkt 4.2 nedan.

2.2.2. Kommissionen(2) noterar att resultaten från 1999 års kvantitativa analys visar att "det finns en stor variation i det effektiva skattetryck som investerare hemmahörande i olika medlemsstater i EU drabbas av, samt i det sätt på vilket varje land behandlar investeringar i eller från andra länder (...). Skillnaderna i de inhemska effektiva bolagsskattesatserna är omkring 37 procentenheter när det gäller marginalinvesteringar (mellan 4,1 % och 33,2 %) och omkring 30 procentenheter när det gäller mer lönsamma investeringar (mellan 10,5 % och 39,7 %). (...) Över hela skalan av inhemska och gränsöverskridande indikatorer finns det en anmärkningsvärd överensstämmelse när det gäller medlemsstaternas relativa ställning, särskilt i den övre och undre delen av intervallet."

2.2.3. "Dessa stora skillnader kan påverka den internationella konkurrenskraften för EU-företag som är belägna i olika medlemsstater och utgör incitament för företagen att välja den från skattesynpunkt mest gynnsamma geografiska placeringen för sina investeringar, vilket kanske inte är den mest effektiva geografiska placeringen om man bortser från skatterna. Om detta är fallet kan skillnader i företagsbeskattningens effektiva nivåer tyda på en ineffektiv fördelning av resurser och därmed välfärdskostnader. I den här undersökningen har det inte gjorts några försök att kvantifiera storleken på den eventuella effektivitetsförlust eller välfärdskostnad som kan hänga samman med de befintliga skillnaderna i de effektiva bolagsskattesatserna i Europeiska unionen. Storleken på skatteskillnaderna och skattevariationerna förtjänar likväl att uppmärksammas även om en del yttre faktorer liksom olika legitima mål för skattepolitiken kan berättiga en viss avvikelse från målet att uppnå en neutral beskattning."

2.2.4. Kommissionen överväger ett antal olika riktade lösningar för att få bukt med skattehindren(3), men påpekar att "endast genom en konsoliderad bolagsskattebas för de multinationella företagens verksamhet i EU med hjälp av en enhetlig ram för företagsbeskattning kommer merparten av skattehindren för gränsöverskridande ekonomisk verksamhet på den inre marknaden att hanteras på ett systematiskt sätt. Företag med gränsöverskridande och internationell verksamhet inom EU bör i framtiden tillåtas att beräkna en koncerns intäkter med användning av en enda uppsättning regler, upprätta konsoliderade räkenskaper för skatteändamål (och därigenom undanröja eventuella skatteeffekter av rent interna transaktioner inom koncerner)."

2.2.5. "Det är viktigt att notera att detta angreppssätt inte strider mot medlemsstaternas behörighet att fastställa bolagsskattesatser. (...)"

2.2.6. "Kommissionen anser därför att det endast är logiskt att dess politik rörande företagsbeskattning inriktas på en övergripande lösning på problemet med de befintliga gränsöverskridande skattehindren på den inre marknaden. (...) Kommissionen anser att det är nödvändigt att säkerställa en konsoliderad bolagsskattebas för företagens verksamhet i EU, utveckla en lämplig fördelningsmekanism som kan godtas av alla deltagare, och att medlemsstaterna beslutar om de nationella bolagsskattesatser som skall tillämpas"(4). I den studie som gjorts av kommissionens avdelningar analyseras olika tillvägagångssätt och tekniska lösningar.

2.3. Uppförandekod

2.3.1. Uppförandekodgruppen för företagsbeskattning (Primarologruppen) lade fram sin rapport den 29 november 1999. Vid sitt sammanträde den 28 februari 2000 tog rådet inte ställning till innehållet i denna rapport.

2.3.2. I tredje stycket i rapporten återfinns följande definition av skadliga åtgärder:

"A. Utan att det påverkar medlemsstaternas och gemenskapens respektive behörighet avser denna uppförandekod på företagsbeskattningens område de åtgärder som har, eller kan få, betydande inverkan på var inom gemenskapen ekonomisk verksamhet förläggs. Ekonomisk verksamhet omfattar här även all verksamhet som utförs inom en företagsgrupp.

De skatteåtgärder som avses i koden innefattar både bestämmelser i lagar eller andra författningar och administrativ praxis.

B. Inom det tillämpningsområde som anges i punkt A skall skatteåtgärder som innebär en påtagligt lägre effektiv beskattningsnivå, inbegripet nollbeskattning, än de som normalt tillämpas i medlemsstaten i fråga, anses vara potentiellt skadliga och följaktligen omfattas av denna kod.

En sådan beskattningsnivå kan vara en följd av den nominella skattesatsen, beskattningsunderlaget eller andra relevanta faktorer.

Vid bedömningen av om dessa åtgärder är skadliga bör det bland annat tas hänsyn till

1. om förmånerna beviljas endast dem som inte är bosatta i medlemsstaten i fråga eller beviljas beträffande transaktioner med personer som inte är bosatta där, eller

2. om förmånerna är fullständigt avgränsade från den inhemska ekonomin så att de inte påverkar det nationella beskattningsunderlaget, eller

3. om förmånerna beviljas även om det inte förekommer någon egentlig ekonomisk verksamhet eller egentlig ekonomisk närvaro i den medlemsstat som erbjuder dessa skatteförmåner, eller

4. om reglerna för beräkning av vinsten från en verksamhet inom en multinationell företagsgrupp avviker från internationellt allmänt vedertagna principer, särskilt de regler som godkänts av OECD, eller

5. om det inte finns några möjligheter till insyn i skatteåtgärderna, inbegripet om lagstiftningen tillämpas mindre strikt och utan insyn på administrativ nivå."

2.3.3. I fjärde stycket i rapporten föreslås följande för att förhindra missbruk av skattereglerna: "Medlemsstaterna åtar sig att inte införa nya skatteåtgärder som är skadliga enligt denna kod. Medlemsstaterna skall därför respektera de principer som ligger till grund för koden när de utformar sin framtida politik (...)".

2.3.4. I femte stycket diskuteras de specifika villkor som gäller för öar och avhängiga områden:

"Om skatteåtgärderna används för att stödja den ekonomiska utvecklingen i bestämda regioner, skall det bedömas om åtgärderna är proportionerliga och ändamålsenliga för det avsedda målet. Inom ramen för denna bedömning kommer särskild uppmärksamhet att ägnas åt de speciella omständigheterna och svårigheterna i regionerna i de yttersta randområdena och på mindre öar, utan att helheten och enhetligheten i gemenskapens rättsordning skadas, inbegripet den inre marknaden och de gemensamma politikområdena.

(...) [D]e medlemsstater som har beroende eller associerade territorier eller som har särskilt ansvar eller befogenheter i skattehänseende på andra territorier skall åta sig att inom ramen för sina konstitutionella bestämmelser säkerställa att principerna tillämpas på dessa territorier."

2.3.5. I rapporten delas skadliga åtgärder in i följande kategorier:

a) Finansiella tjänster, koncernfinansiering och royaltybetalningar.

b) Försäkrings-, återförsäkrings- och kapitalförsäkringsföretag.

c) Tjänster internt inom en företagsgrupp.

d) Holdingbolag.

e) Undantagna företag och offshoreföretag.

f) Övriga.

Totalt har nästan 300 åtgärder identifierats och klassificerats som antingen acceptabla eller skadliga och därmed oacceptabla. Det råder bred enighet om 66 skadliga åtgärder som bör avvecklas fram till år 2003, och en rapport lades också fram inför rådsmötet (Ekofin) den 4 december, som dock inte resulterat i några entydiga slutsatser. Rådet bad arbetsgruppen fortsätta med sitt arbete i enlighet med den tidsplan som satts upp för det skattepolitiska paketet.

2.4. EU-åtgärder mot statligt stöd

2.4.1. Mario Monti, kommissionsledamot med ansvar för konkurrensfrågor, gjorde nyligen följande uttalande(5): "Framsteg görs, men det finns detta oaktat fortfarande utrymme för att ytterligare minska stöden. Kommissionen ger därför medlemsstaterna starkt stöd i deras ansträngningar att i linje med slutsatserna från Europeiska rådets möte i Stockholm våren 2001 minska de statliga stödens totala omfattning. Medlemsstaterna bör fortsätta att göra sitt yttersta för att noggrant ompröva sina utgifter för statligt stöd. Varje enstaka stödminskning minskar tydligt snedvridningen av konkurrensen på den inre marknaden och ökar den Ekonomiska och monetära unionens fördelar. När det gäller kommissionens roll kommer jag att prioritera upprätthållandet av en strikt övervakning av statligt stöd."

2.4.2. "De 28 miljarder euro som betalats ut i stöd inom (...) [tillverkningssektorn] är en minskning jämfört med de 36 miljarder euro som utbetalades under den föregående rapportperioden 1995 till 1997, men den totala minskningen avspeglar inte utvecklingen i alla medlemsstater och sammanhänger fortfarande huvudsakligen med utvecklingen i Italien och Tyskland. Det statliga stödet minskade betydligt i båda medlemsstaterna. Stödnivåerna inom tillverkningsindustrin sjönk också i Belgien, Grekland, Spanien, Luxemburg, Nederländerna och Förenade kungariket, men detta uppvägdes av ökningar i andra medlemsstater."

2.4.3. "Betydande skillnader kvarstår mellan de enskilda medlemsstaterna. Stödnivåerna i förhållande till förädlingsvärdet är högst i Grekland och lägst i Förenade kungariket och Portugal. En jämförelse visar att statligt stöd som procent av förädlingsvärdet är mer än sju gånger högre [i Grekland] än i Förenade kungariket. Medlemsstater som exempelvis Sverige, Nederländerna, Förenade kungariket och Portugal har bibehållit sina låga stödnivåer medan Italien, Tyskland och Spanien snabbt minskar sina stödnivåer."

2.4.4. I juli 2001 meddelade kommissionen att man håller på att vidta åtgärder som syftar till följande:

a) Ökad insyn med hjälp av resultattavlan för statligt stöd.

b) Övervakning av reglerna för kontroll av statligt stöd.

c) Effektiv kontroll av statligt stöd i kandidatländerna.

d) Snabbare återbetalning av olagligt stöd. Särskild vikt kommer att läggas vid att påskynda förfarandena vid återkrav av stöd som av kommissionen förklarats oförenligt med gemenskapens regler för statligt stöd.

2.4.5. Den 11 juli 2001 inledde kommissionär Mario Monti en omfattande granskning av systemen för företagsbeskattning. Granskningen omfattar elva system för företagsbeskattning i åtta medlemsstater samt sådana skatteförmåner i fyra andra medlemsstater som inte längre har något berättigande med hänvisning till de ekonomiska förändringar som ägt rum på EU:s inre marknad (se kommissionens pressmeddelande IP/01/982).

2.5. OECD

2.5.1. OECD har arbetat med frågan om skadlig skattekonkurrens på global nivå, särskilt förekomsten av så kallade skatteparadis, som resulterat i en lista med 35 sådana skatteparadis. Hittills har 28 områden vidtagit åtgärder och kommer att tas bort från OECD:s svarta lista. USA har ifrågasatt det etiska i att OECD framför synpunkter på suveräna staters inre angelägenheter. Sedan händelserna den 11 september 2001 har dock det politiska stödet för bekämpning av skattebedrägeri och penningtvätt ökat, och de så kallade skatteparadisen har blivit föremål för en alltmer ingående granskning.

2.5.2. Skatteparadisen har en frist till den 28 februari 2002 på sig för att besluta om de tänker samarbeta med OECD. För dem som inte gör det kan det bli aktuellt med sanktioner.

3. Nationella skattesystem

3.1. De nationella skattesystemens utformning har sin grund i de historiskt och kulturellt betingade val som gjorts av regeringar och medborgare.

3.2. Detta återspeglar regeringsmaktens roll i olika länder. Ett land väljer sin ekonomiska och sociala politik utifrån vetskapen att denna politik kommer ha en viss bestämd inverkan på de skattebestämmelser som måste införas.

3.3. Exempelvis kan de skattemässiga nackdelarna i högskatteländer kompenseras genom bättre offentlig infrastruktur eller högre yrkeskompetensnivå. Såväl värdlandet som de företag som har sin lokaliseringsort i detta land är fullt införstådda med sambandet mellan skattenivå och nivån på de offentliga utgifterna.

3.4. Slutsatserna av företagsbeskattningsundersökningen är att det är de nationella regeringarnas sak att bestämma hur hög företagsskatten skall vara.

4. Företagens konkurrenskraft och beskattning

4.1. Följande faktorer som påverkar företagens konkurrenskraft diskuteras i ett annat yttrande av EESK om "Skattepolitiken i Europeiska unionen" (KOM(2001) 260).

4.1.1. Arbetskraftsomkostnaderna, dvs. lönebikostnaderna, är i vissa medlemsstater så höga att de kan avskräcka andra länder från att göra investeringar i landet i fråga.

4.1.2. Råmaterialkostnaderna kan utgöra en betydande del av de totala kostnaderna. För energikrävande industrier kan den effektiva skattesatsen för energi vara en viktig faktor.

4.1.3. Trots att EU har ett gemensamt mervärdesskattesystem förekommer det vissa variationer bland de skattesatser som tillämpas, och i en del medlemsstater tillämpas undantagsbestämmelser. De olika medlemsstaternas mervärdesskattesystem kan vara lockande eller avskräckande för nya företag, vilket framgår till exempel av den pågående diskussionen om mervärdesskatt och e-handel, i vilken man oroar sig för att företag utanför unionen med registreringsplikt i EU väljer ett land med låga mervärdesskattesatser.

4.1.4. Beskattningen av och avgifterna för arbete varierar i de olika medlemsstaterna och kan påverka företagets möjligheter att anställa den personal som företaget behöver.

4.1.5. De svårigheter som det innebär att överföra pensioner från en medlemsstat till en annan utgör ett hinder för arbetskraftens rörlighet, särskilt för chefer och specialister.

4.2. Bland annat följande frågor behandlades i den undersökning av företagsbeskattningen som kommissionen lade fram i oktober 2001.

4.2.1. Transferprissättning avser de avgifter som de enskilda delarna av en ekonomisk enhet uppbär för utbyte av varor och tjänster mellan varandra, till exempel inom ett multinationellt företag. Skiljedomskonventionen (Arbitration Convention) utgör ett redskap för att lösa tvister rörande transferprissättning inom EU.

4.2.2. Skattemyndigheterna i medlemsstaterna har rätt att beskatta ränte- och royaltybetalningar mellan två företag, vilket kan leda till dubbelbeskattning. Om så är fallet måste företagen tillämpa tidskrävande administrativa rutiner, och kan åsamkas utgifter innan skatten i fråga har återbetalats.

4.2.3. Gränsöverskridande förlustutjämning utgör en möjlighet för företag att kvitta förluster i andra länder, dvs. om ett företag lider förluster på en marknad kan det kompensera detta med vinster på en annan marknad. Det finns ingen mekanism för detta på inre marknaden. Detta innebär stora utgifter för företagen och kan avskräcka företag från att investera på en ny marknad som man inte har erfarenhet av.

4.2.4. Gränsöverskridande företagsintegration kan vara dyrt även på inre marknaden, vilket hindrar företagen från att omstrukturera sin verksamhet på bästa möjliga sätt. Problemen i detta sammanhang utgörs bland annat av beskattningen i de fall då skatter överförs till dotterbolag, att man bokföringsmässigt inte kan överföra förluster som uppkommit före omvandlingen till den nya företagsstrukturen samt skyldigheten att frigöra reserver som tidigare har kunnat dras av från företagets beskattningsbara vinster. Fusionsdirektivet från år 1990 förbättrade situationen i någon mån, men de hinder som kvarstår försätter EU-företagen i ett ofördelaktigt läge jämfört med företag utanför unionen som inleder helt ny affärsverksamhet i unionen (Greenfield operation).

4.2.5. Företagsbeskattningen varierar stort också mellan olika medlemsstater, både beträffande beskattningsunderlaget och företagsskattesatsen. Regeringarna bestämmer hur företag skall beskattas inom respektive lands jurisdiktion, och kan använda detta till exempel som ett redskap för att främja grundandet av nya företag eller för att locka till sig utländska investerare. I vissa fall kan företagen kvitta sina investeringar i samband med beskattningen genom att göra avdrag för anläggningstillgångar.

4.2.6. Utöver ovannämnda svårigheter för företag med multinationell affärsverksamhet stöter företag med verksamhet i andra medlemsstater än den där företaget har sitt hemvist ofta på administrativa svårigheter rörande skatteregler och sociala ramar som inte berör de nationella företagen. Dessa problem medför en snedvridning av konkurrenskraften.

4.3. Företag bör kunna utöva effektiv gränsöverskridande verksamhet inom EU, dvs. de bör kunna dra nytta av införandet av inre marknaden. Skillnaden i effektivitet mellan ett företag med multinationell verksamhet och ett som verkar i ett enda land utgör ett mått på de hinder som påverkar konkurrenskraften hos företag som verkar på inre marknaden.

4.4. De skattemässiga snedvridningarna mellan olika medlemsstater kan avlägsnas antingen på ett formellt eller informellt sätt. Undersökningen av företagsbeskattningen skapar möjlighet att åstadkomma stor formell samstämmighet mellan bolagsskattesystemen. Informellt kan samstämmighet mellan skattesatserna dock enbart uppnås genom att medlemsstaterna agerar i enlighet med detta.

5. Slutsatser och ytterligare åtgärder

5.1. Det kommer även i fortsättningen att vara medlemsstaterna som beslutar om företagsskattesatserna. Eftersom systemen skiljer sig från varandra kommer det följaktligen att råda dold konkurrens mellan dem. Situationen kommer att kvarstå, men kommissionens undersökning av företagsbeskattningen skapar möjlighet att avlägsna många motsättningar. I slutsatserna från Europeiska rådet i Lissabon uppmanades medlemsstaterna att öka konkurrenskraften hos sina skattesystem.

5.2. Man måste även åtgärda skadliga åtgärder som påverkar företagens lokaliseringsort. EESK uppmanar rådet att förbinda sig att göra en politisk uppföljning av de problem som behandlades i Primarolo-rapporten, eftersom dessa är avgörande för skattekonkurrensen. Det är dock viktigt att inte glömma överenskommelsen i Verona den 1 december 1997(6) om en rad skatteåtgärder ("skattepaketet"), samt att man fastställt ett parallellt tidsschema(7) för det fortsatta arbetet som kommer att leda till att de viktigaste delarna i paketet genomförs. Utarbetandet av rapporten var ett stort steg framåt. Att inte agera nu skulle innebära två steg bakåt.

5.3. EESK finner de åtgärder som kommissionen nyligen vidtagit beträffande statligt stöd uppmuntrande. I sitt meddelande om skatteprioriteringarna antyder kommissionen att man i fråga om beskattning allmänt har för avsikt att väcka talan vid EG-domstolen mot de medlemsstater som bryter mot bestämmelserna. Kommittén uppmanar kommissionen att använda denna metod för att avskaffa olagligt statligt stöd.

5.4. EESK uppmanar kommissionen och medlemsstaterna att säkerställa att OECD-studien slutförs på ett rättvist och värdigt sätt efter den 28 februari 2002 då tidsfristen löper ut.

5.5. För företagens del är det viktigast att det program som utformades i meddelandet om skatteprioriteringarna slutförs. Mervärdesskatt, pensioner och transferprissättning är några av de frågor som berörs.

5.6. Resultatet av den undersökning av företagsbeskattningen som offentliggjordes i oktober 2001 kommer att vara ytterst viktigt för konkurrenskraften hos företag med verksamhet inom unionen, även om man skall komma ihåg att det troligen även i fortsättningen är medlemsstaterna som ansvarar för företagsskattesatserna. Kommissionens tvådelade strategi är inriktad på omedelbar handling när det gäller riktade åtgärder och att inleda en bredare diskussion om generella övergripande åtgärder med målet att säkerställa att företagen i EU får en konsoliderad bolagsskattebas för sin verksamhet i EU.

5.7. Det finns många frågor, men skattedimensionen av stadgan för Europabolag måste prioriteras. Den fulla nyttan av att grunda ett Europabolag kan uppnås endast om redan existerande företag kan bilda en dylik helhet utan att ådra sig ytterligare skattekostnader för grundandet och om de kan undvika en del av de skattemässiga hinder som i dag finns för verksamhet i mer än en medlemsstat. Detta inte är fallet i dag, varför projektet kan komma att äventyras. Samtidigt bör genomförandet av stadgan för Europabolag inte leda till en ny skattesnedvridning gentemot företag som är registrerade i medlemsstaterna.

5.8. Även om skattereglerna och skattekonkurrensen på ett avgörande sätt bidrar till ett företags konkurrenskraft, är de avgörande faktorerna för konkurrenskraften vanligen inte skatterelaterade om inte skattereglerna är orimliga och skadliga. Skattereglerna är politiska och återspeglar samhällets val. Många av de marknadskrafter som påverkar företagens konkurrenskraft kan i själva verket inte kontrolleras. Företagen förväntar sig att politikerna övervakar att skattereglerna är förnuftiga och logiska samt att de förblir stabila över tiden.

Bryssel den 25 april 2002.

Ekonomiska och sociala kommitténs

ordförande

Göke Frerichs

(1) EGT C 36 av 6.2.2002.

(2) KOM(2001) 582 slutlig, s. 7.

(3) KOM(2001) 582 slutlig, s. 15.

(4) KOM(2001) 582 slutlig, s. 17.

(5) Kommissionens pressmeddelande med rubriken "Statligt stöd - utvecklingen går åt rätt håll" av den 19 juli 2001 (IP/01/1033).

(6) Ekofinrådets slutsatser, EGT C 2, 6.1.1998.

(7) Slutsatser från ordförandeskapet för Europeiska rådet i Santa Maria da Feira. Pressmeddelande (19/6/2000) nr 200/1/00.