Beträffande institutens aktieägare är EBRD en multilateral utvecklingsbank vars aktieägare är EU-medlemsstaterna, EU och EIB samt en rad länder som inte är med i EU. Dess verksamhetsländer omfattar både EU-länder och andra länder. Som medlem i EBRD representeras EU av kommissionen genom en plats i EBRD:s råd och styrelse. EIB representeras också i EBRD av en rådsledamot och av en verkställande direktör i styrelsen. Aktieinnehavet hos EU, EIB och medlemsstaterna uppgår till sammanlagt 63 procent. EU är dessutom en av EBRD:s största bidragsgivare för tekniskt samarbete, investeringsstöd, riskdelningsinstrument, resultatrelaterade avgifter och subventionerad finansiering. Under 2014 bidrog EU med 105 miljoner euro till EBRD (vilket representerar 31 procent av erhållna givarmedel).

I hela regionen är EIB-gruppen och EBRD de överlägset mest aktiva internationella finansinstituten och dessa slutsatser och rekommendationer baseras därför på en djupgående analys av dessa två finansinstitut och på en bedömning av deras samarbete. En allmännare granskning, som finns i arbetsdokumentet från kommissionens avdelningar som bifogats denna rapport, utfördes också för övriga internationella finansinstitut verksamma i regionen och omfattar följande: Världsbanken, inklusive dess dotterbolag Internationella finansieringsbolaget (IFC) och Internationella banken för återuppbyggnad och utveckling (IBRD), Svartahavsområdets handels- och utvecklingsbank (BSTDB), KfW Entwicklungsbank (KfW), Agence Française de Développement (AFD), Europarådets utvecklingsbank (CEB) and Bank Gospodarstwa Krajowego (BGK).

Kommissionen stöder aktivt europeiska länder och det europeiska grannskapet genom en rad olika finansieringsprogram och instrument som också kanaliseras via internationella finansinstitut. Dessa omfattar bland annat EBRD och Europeiska investeringsbanksgruppen (EIB-gruppen), som består av Europeiska investeringsbanken (EIB) och Europeiska investeringsfonden (EIF). Samarbetet mellan kommissionen, EIB-gruppen och EBRD regleras genom ett samarbetsavtal om aktiviteter utanför EU (samförståndsavtalet mellan Europeiska kommissionen, EIB och EBRD som undertecknades 2011 och omarbetades 2013).

Enligt artikel 19 i EIB:s stadgar måste varje begäran om finansiering från EIB:s egna resurser lämnas in till kommissionen för ett utlåtande innan den presenteras för EIB:s styrelse för godkännande. År 1975 skapade kommissionen en arbetsgrupp för EIB (GIB) som utarbetar ett kollegialt utlåtande om huruvida den finansieringsbegäran som mottagits av EIB följer EU:s regler och politik. Detta ger kommissionen ett starkt formellt inflytande över EIB:s verksamhet i ett tidigt skede av projektplaneringen. Beträffande EBRD hålls informella samordningsmöten mellan EU:s styrelseledamot och de styrelseledamöter som representerar EIB och EU:s medlemsstater i syfte att ge det sammanlagda aktieinnehavet på 63 procent hos EU:s medlemsstater, EIB och EU maximal verkan och komma överens om ett samordnat ställningstagande i styrelsen. Formell samordning av strategiska frågor sker dessutom vid de ekonomiska och finansiella rådgivarnas möten i Bryssel. Kommissionen har inget formellt inflytande i ett tidigt skede över EBRD:s projektplanering liknande förfarandet enligt artikel 19 för EIB:s projekt.

Diagram 1: Tecknade lån och hävstång i EIB och EBRD

Beträffande institutens låneteckningar har EBRD ett mycket starkt fokus på direktlån (86 procent av dess åtaganden, i absoluta termer 45 miljarder euro). Även EIB-gruppen finansierar den största delen av verksamheten direkt (72 procent av dess åtaganden, i absoluta termer 67 miljarder euro). EIB:s direktutlåning fokuserar dessutom på stora projekt med välkända och kreditvärdiga motparter.

Lånens storlek är en aspekt där EIB:s och EBRD:s utlåningsmodeller skiljer sig åt. Under perioden 2010–2014 var den genomsnittliga lånestorleken för EBRD 19 miljoner euro per insats, medan EIB:s var 66 miljoner euro per insats.

Beträffande regional fördelning (totalt för undersökningsperioden) uppgick EBRD:s utlåning i länder i regionen som inte är medlemmar i EU till 34,1 miljarder euro och 9,6 miljarder euro i EU-11, medan EIB-gruppens finansiering uppgick till 27 miljarder euro i länder i regionen som inte är medlemmar i EU och 49,4 miljarder euro i EU-11. Följande diagram visar den relativa vikten av EU-11 och länder som inte är medlemmar i EU i bankernas totala låneteckningar i regionen:

Diagram 2: EIB-gruppens och EBRD:s totala låneteckningar i regionen

4. BEDÖMNING AV INSTITUTENS EFFEKTIVITET

Nedanstående områden har analyserats för att bedöma effektiviteten i det nuvarande systemet för internationella finansinstitut för att främja investeringar i regionen (en mer detaljerad analys finns i det bifogade arbetsdokumentet från kommissionens avdelningar).

Effektivitet i att uppfylla marknadens behov: Analysen visade att EIB-gruppen och EBRD har utvecklat ett brett utbud av finansieringsinstrument och tekniskt stöd som täcker många olika behov på marknaden. En rad olika faktorer begränsar dock effektiviteten i deras verksamheter, vilket framkom under intervjuerna av intressenter, såsom otillräcklig utveckling av regelverket i verksamhetsländerna eller faktumet att gemensamma finansieringsinstrument inte har lyckats tillhandahålla kapitalinvesteringar på grund av den ökade komplexiteten jämfört med förmedlade lån.

Andra effekter: De positiva externa effekterna från institutens verksamhet kan anses vara en mycket viktig orsak till att förbättra effektiviteten i deras insatser. Dessa positiva externa effekter hör därför till bakgrundsorsakerna till institutens insatser. De positiva effekterna av institutens verksamhet kan identifieras i olika former, såsom:

oFinansiella effekter (inklusive i demonstrationssyfte) som instituten har på finanssektorn, särskilt genom strukturering av nya produkter och identifiering av nya typer av mottagare. De finansiella effekterna erhålls också via stöd till öppna finansmarknader för privata investerare samt utveckling av marknadsekonomier, stöd till inhemska kapitalmarknader och främjande av internationella finansiella och riskrelaterade standarder.

oEkonomiska effekter såsom ökad sysselsättning, inverkan på realekonomin, kunskapslyft eller främjande av internationella tekniska standarder.