ORDFÖRKLARINGAR

Artikel 13-rapport : Årlig rapport som upprättas i enlighet med artikel 13 i kommissionens förordning (EG) nr 438/2001 om resultaten av kontrollerna på sekundär nivå och som överlämnas till kommissionen.

Avslutandeprocess : Att på grundval av en avvecklingsdeklaration reglera EU:s utestående finansiella åtaganden för ett program genom att betala återstoden till medlemsstaten eller utfärda en debetnota. Slutregleringen påverkar inte kommissionens rätt att göra finansiella korrigeringar i ett senare skede.

Avvecklingsdeklaration : Utlåtande från avvecklingsorganet om giltigheten i den slutliga ansökan om betalning och det slutliga intyget om utgifter som lämnas in för ett program som medfinansieras av strukturfonderna. Stora svagheter i förvaltningen eller kontrollen, eller en hög oriktighetsfrekvens, bör leda till ett negativt utlåtande. Om oriktighetsfrekvensen är hög ska detta tas upp i utlåtandet och en bedömning ska göras av problemets omfattning och dess ekonomiska konsekvenser.

Avvecklingsorgan : Organ som utfärdar avvecklingsdeklarationen då programperioden är slut. Det kan vara samma organ som gör kontrollerna på sekundär nivå.

Europeiska regionala utvecklingsfonden (Eruf) : En av strukturfonderna vars syfte är att bidra till att stärka den ekonomiska och sociala sammanhållningen genom att avhjälpa de viktigaste regionala obalanserna och stödja utveckling och strukturell anpassning av regionala ekonomier. Fonden stöder också gränsöverskridande, transnationellt och interregionalt samarbete. Eruf-interventioner genomförs genom program som omfattar ett stort antal projekt.

Europeiska socialfonden (ESF) : En av strukturfonderna vars syfte är att stärka den ekonomiska och sociala sammanhållningen genom att förbättra sysselsättningsmöjligheterna, främja en hög sysselsättningsnivå samt fler och bättre arbeten. ESF-interventioner genomförs genom program som omfattar ett stort antal projekt.

Felprocent : De oriktiga utgifter som påträffats uttryckt som en andel av de totala utgifter som kontrollerats.

Finansiella korrigeringar : Ett förfarande som innebär att en utgift som kommissionen redan har betalat till en medlemsstat underkänns eftersom det konstaterats att utgiften var oriktig. När medlemsstaterna själva gör sådana korrigeringar får de ersätta de oriktiga beloppen med andra, stödberättigande utgifter. Om medlemsstaterna inte gör korrigeringarna kan kommissionen själv göra finansiella korrigeringar. I sådana fall får de oriktiga utgifterna inte ersättas med andra, stödberättigande utgifter, vilket leder till en nettominskning av bidraget från strukturfonden.

Förvaltnings- och kontrollsystem : System som införs för att förvalta och kontrollera det stöd som lämnas inom strukturfonderna och som förvaltas av medlemsstaterna. Systemen ska garantera att den ekonomiska förvaltningen av strukturfonderna är sund och ge tillräcklig säkerhet om att alla utgiftsdeklarationer som lämnas till kommissionen är korrekta, att de följer reglerna och att de kan anses vara stödberättigande.

Förvaltningsmyndighet : Myndighet som medlemsstaten utser för att förvalta ett program. Myndigheten kan besluta att delegera uppgifter till så kallade förmedlande organ.

Kontroller på primär nivå (artikel 4-kontroller i förordningen) : De förfaranden som utförs av det organ som har hand om förvaltningen av ett program enligt artikel 4 i kommissionens förordning (EG) nr 438/2001. Syftet är att kontrollera att det rör sig om faktiska utgifter och att säkerställa efterlevnad av tillämpliga nationella regler och EU-regler. Bestämmelserna rör särskilt utgifternas stödberättigande enligt det aktuella programmet, offentlig upphandling och statligt stöd. Kontrollerna på primär nivå är en del av förvaltnings- och kontrollsystemen.

Kontroller på sekundär nivå (urvalskontroller eller artikel 10-kontroller i förordningarna) : Kontroller som utförs av ett organ som är fristående från förvaltningsmyndigheterna och de utbetalande myndigheterna enligt artikel 10 i kommissionens förordning (EG) nr 438/2001. Syftet är att kontrollera att förvaltnings- och kontrollsystemen är effektiva och att, selektivt, kontrollera de utgiftsdeklarationer som upprättats på olika nivåer. Kontrollerna görs på ett representativt urval av godkända projekt. De ska omfatta minst 5 % av de totala stödberättigande utgifter som redan har deklarerats till kommissionen och spridas jämnt över programperioden. Resultaten av kontrollerna rapporteras till kommissionen i årliga rapporter (artikel 13-rapporter) och ligger till grund för programmens avvecklingsdeklaration. Kontrollerna på sekundär nivå är en del av förvaltnings- och kontrollsystemen.

Korrigerande åtgärder : Åtgärder som kommissionen begär när brister i förvaltnings- och kontrollsystemen har identifierats. Åtgärderna innebär att man genomför finansiella korrigeringar som gäller utgifter som redan har deklarerats till kommissionen och att man ändrar i systemen så att dessa blir ändamålsenliga.

Operativt program och samlat programdokument, kallas "program" i denna rapport : Dokument som utarbetas på central eller regional nivå i en medlemsstat och som ska godkännas av kommissionen, och som tillsammans ska bilda en enhetlig uppsättning prioriteringar och åtgärder. Projekt som ska medfinansieras genom strukturfonderna ska omfattas av en åtgärd. En ram för gemenskapsstöd (strategier och prioriterade insatsområden för strukturfonderna och medlemsstaterna som ska genomföras genom olika program) och ett operativt program kan slås samman och bilda ett "samlat programdokument". En budget fastställs för varje program och består dels av nationella, regionala och lokala offentliga medel, dels av medfinansiering från strukturfonderna.

Oriktiga utgifter : Utgifter som inte berättigar till stöd eftersom de inte uppfyller EU:s regler och/eller nationella regler eller utgifter som redovisas med för höga belopp.

Programperiod : Flerårig ram inom vilken strukturfondsutgifter planeras och genomförs, till exempel perioden 2000–2006.

Strukturfonder : Unionens främsta politiska verktyg för att förverkliga målen i fördraget på området ekonomisk och social sammanhållning. Eruf och ESF är de två strukturfonderna.

Utbetalande myndighet : Myndighet som har utsetts av medlemsstaten för att utarbeta och inlämna utbetalningsansökningar och erhålla betalningar från kommissionen.

SAMMANFATTNING

I. När betydande brister identifieras i medlemsstaternas förvaltnings- och kontrollsystem är kommissionens mål att se till att tidigare oriktigheter korrigeras och att systemen förbättras för framtiden. För att göra detta kan kommissionen

a) begära att medlemsstater gör finansiella korrigeringar; när en medlemsstat inte samtycker kan kommissionen besluta om en finansiell korrigering,

b) begära att medlemsstater genomför korrigerande åtgärder så att de utgifter som ännu inte har deklarerats hanteras i ändamålsenliga system som klarar att förebygga eller på andra sätt upptäcka och korrigera oriktigheter,

c) hålla inne betalningar tills lämpliga korrigeringar görs.

II. Revisionsrättens revision baserades i första hand på en genomgång av 40 program där betydande brister hade identifierats. Syftet var att bedöma om kommissionen på ett tillfredsställande sätt åtgärdade brister som identifierats i medlemsstaternas förvaltnings- och kontrollsystem och i synnerhet om

a) kommissionen initierade lämpliga korrigerande åtgärder,

b) kommissionen såg till att dessa åtgärder genomfördes i rätt tid,

c) kommissionen hade tillräcklig säkerhet om att dess åtgärder ledde till lämpliga finansiella korrigeringar av tidigare oriktigheter och till förbättringar av systemen för att förhindra att oriktigheter inträffar igen.

III. Revisionsrättens övergripande slutsats var följande:

a) Kommissionen vidtar i allmänhet lämpliga åtgärder när brister i förvaltnings- och kontrollsystemen identifieras, men processen fram till genomförande tar lång tid.

b) Kommissionen hade viss framgång när det gällde att se till att finansiella korrigeringar tillämpades korrekt.

c) Kommissionen uppnådde olika grader av säkerhet om att dess åtgärder ledde till förbättringar av nationella förvaltnings- och kontrollsystem.

d) Myndigheterna i medlemsstaterna kunde ersätta icke stödberättigande utgifter som underkänts med nya utgifter och ha en buffert för att kompensera för ytterligare finansiella korrigeringar.

IV. Revisionsrätten rekommenderar följande:

a) När det gäller genomförandet av korrigerande åtgärder bör kommissionen

- förkorta det administrativa förfarandet från det att brister identifieras till det att korrigerande åtgärder genomförs,

- ge sitt revisionsarbete som gäller revisionsmyndigheternas arbete högre prioritet för att se till att myndigheterna producerar tillförlitliga felprocent som kan användas som underlag för de finansiella korrigeringarna,

- sprida checklistor som myndigheterna i medlemsstaterna kan använda som bästa praxis för sina kontroller på primär nivå,

- se till att de finansiella korrigeringar som genomförs före avslutandet omfattar alla utgifter som uppkommit då bristfälliga förvaltnings- och kontrollsystem använts.

b) När det gäller ersättning av icke stödberättigande utgifter bör kommissionen, rådet och Europaparlamentet

- i samband med diskussionerna om de framtida planerna för sammanhållningsutgifter överväga om bestämmelserna när det gäller möjligheterna att ersätta utgifter som har befunnits vara icke stödberättigande ska ändras för att öka EU-medlens mervärde.

INLEDNING

STRUKTURFONDER

1. Strukturfonderna utgör omkring en tredjedel av EU:s budget. I tabell 1 visas de ekonomiska medel som har anslagits till de viktigaste fonderna för programperioderna 2000–2006 respektive 2007–2013 (per den 3 januari 2012).

2. Förvaltningen av strukturfonderna delas mellan kommissionen och medlemsstaterna [1]. Medlemsstaterna utarbetar fleråriga program som bedöms och godkänns av kommissionen och senare genomförs av medlemsstaterna. Kommissionen ska säkerställa att det i medlemsstaterna finns väl fungerande förvaltnings- och kontrollsystem så att EU:s medel används effektivt och korrekt. Kommissionen har det slutgiltiga ansvaret för genomförandet av EU:s budget [2].

TABELL 1

FINANSIELLA MEDEL TILL STRUKTURFONDERNA

Källa: Kommissionens databas InfoView.

(miljarder euro) |

| 2000–2006 | 2007–2013 |

| Totala anslag [9999] | Belopp som betalats till medlemsstaterna | Totala anslag [9999] | Belopp som betalats till medlemsstaterna |

Europeiska regionala utvecklingsfonden (Eruf) | 129,6 | 124,3 | 200,3 | 68,7 |

Europeiska socialfonden (ESF) | 68,5 | 64,5 | 76,6 | 27,1 |

3. Förvaltnings- och kontrollsystemet för perioden 2000–2006 åskådliggörs i figuren och beskrivs i punkterna nedan. Syftet med strukturen för perioden 2007–2013 var att stärka systemet [3]. Skillnader som är viktiga inom ramen för denna rapport kommer att tas upp i det aktuella avsnittet.

FIGUR

FÖRVALTNING OCH KONTROLL AV ETT STRUKTURFONDSPROGRAM

+++++ TIFF +++++

4. Förslag till enskilda projekt som lämnas av initiativtagare [4] bedöms och godkänns av förvaltningsmyndigheten för programmet eller för dess räkning av förmedlande organ. De utgifter som uppkommer då projektet genomförs rapporteras regelbundet till förvaltningsmyndigheten som också har ansvaret för att göra kontroller på primär nivå. Kontrollerna görs för att säkerställa att utgifterna är lagliga och korrekta.

5. De utgifter som uppkommer för de olika initiativtagarna till projekt aggregeras därefter och överlämnas till den utbetalande myndigheten som ansvarar för att attestera de utgiftsdeklarationer som skickas till kommissionen. Den utbetalande myndigheten ska försäkra sig om att förvaltningsmyndigheten har fullgjort sina uppgifter på ett lämpligt sätt och att utgiftsdeklarationen endast innehåller lagliga och korrekta utgifter. På grundval av denna attesterade utgiftsdeklaration betalar kommissionen det belopp som medfinansieras av strukturfonden [5] till medlemsstaterna.

6. Ett organ, som måste vara fristående från förvaltningsmyndigheterna och de utbetalande myndigheterna, har ansvaret för att göra kontroller på sekundär nivå som syftar till att verifiera ändamålsenligheten i de system som används och de utgiftsdeklarationer som görs på de olika nivåerna. Resultaten, som särskilt mot slutet av perioden 2000–2006 ofta angav felprocent för de kontrollerade utgifterna, rapporteras varje år till kommissionen i de årliga så kallade artikel 13-rapporterna [6].

7. Efter programperioden går programmen över i avslutandeprocessen då kommissionen och medlemsstaterna slutgiltigt stämmer av räkenskaperna. Denna process inleds med att programmens avslutandehandlingar överlämnas till kommissionen, vilket ska ske senast 15 månader efter programperiodens slut [7]. I handlingarna ingår en avvecklingsdeklaration där avvecklingsorganet, som kan vara samma som det fristående organet, ska avge ett yttrande över lagligheten och korrektheten hos utgifterna i den attesterade slutliga utgiftsdeklarationen. Den viktigaste byggstenen i detta yttrande är den felprocent som har fastställts på programnivå vid de kontroller på sekundär nivå som det fristående organet har gjort under programperioden.

SYSTEMBRISTER OCH KORRIGERANDE ÅTGÄRDER

8. Kraven på kontrollsystemen i medlemsstaterna (till exempel vilka organ som ska utses och vilka kontroller som ska göras) fastställdes för första gången mitt under programperioden 1994–1999 [8]. De vidareutvecklades i förordningarna för de efterföljande programperioderna.

9. System är ändamålsenliga när de förhindrar eller på annat sätt upptäcker och korrigerar oriktiga utgifter. De centrala delarna i systemen för perioden 2000–2006 är kontrollerna på primär och sekundär nivå [9]:

a) Kontrollerna på primär nivå ska göras innan utgifter deklareras till kommissionen och ska omfatta alla utgiftsdeklarationer som en projektinitiativtagare lämnar in om det inte är motiverat att det sker på urvalsbasis.

b) Kontrollerna på sekundär nivå ska omfatta både de system som används och de utgifter som deklarerats för projekt. Kontrollerna av projekt ska göras på ett urval som omfattar minst 5 % av de utgifter som redan har deklarerats till kommissionen men måste inte göras på ett statistiskt representativt urval. De oriktiga utgifter som påträffas i urvalet i förhållande till de totala utgifter som kontrolleras är felprocenten.

10. När dessa kontroller har brister är risken hög för att oriktiga utgifter deklareras och betalas. Detta bekräftas av den kontinuerligt höga felprocent som revisionsrätten har identifierat vid sina årliga revisioner av programperioden 2000–2006. I ruta 1 ges exempel på systembrister och fel.

11. Brister i förvaltnings- och kontrollsystemen identifieras av kommissionen vid dess egna revisioner, vid Europeiska revisionsrättens revisioner eller vid revisioner och kontroller som görs av myndigheterna i medlemsstaterna (sådana som redovisas i artikel 13-rapporter). GD Sysselsättning, socialpolitik och inkludering och GD Regionalpolitik lämnar sina bedömningar av ändamålsenligheten i systemen för varje godkänt program i sina årliga verksamhetsrapporter.

12. När brister identifieras kan kommissionen agera på följande sätt [10]:

a) Hålla inne betalningar till dess att bristerna har åtgärdats, efter att ha skickat en förhandsunderrättelse om innehållen betalning (ett så kallat pre-suspension letter) med en begäran om synpunkter från medlemsstaternas myndigheter.

b) Begära att medlemsstaterna vidtar korrigerande åtgärder. Beroende på vem som har identifierat bristen lämnas kommissionens begäran i form av rekommendationer antingen i dess revisionsrapporter eller i skrivelser som hänvisar till iakttagelser i rapporter från andra myndigheter. Rekommendationerna kan kompletteras med separat överenskomna handlingsplaner.

RUTA 1

EXEMPEL PÅ SYSTEMBRISTER OCH FEL

Om utgifterna endast i liten utsträckning omfattas av kontroller på primär nivå eller om kvaliteten på kontrollerna på primär nivå är otillräcklig ökar risken för att följande oriktiga utgifter inte upptäcks:

Icke stödberättigande utgifter, till exempel om deklarerade utgifter för ett projekt som inte ligger i ett stödberättigat område upptäcks vid en revision leder denna oriktighet till en felprocent på 100 %.

Utgifter som i själva verket inte uppkommit eller inte dokumenterats, till exempel om personalkostnader deklareras för fyra personer som arbetar med ett projekt och det vid en revision upptäcks att en person inte ingick i projektet leder denna oriktighet till en felprocent på 25 %.

13. Kommissionens mål är att skapa en situation där utgifter är lagliga och korrekta och att förbättra den framtida förvaltningen (se exempel i ruta 2):

a) Utgifter som redan har uppkommit och ersatts av kommissionen: myndigheterna i medlemsstaten ombeds bedöma oriktigheternas omfattning och att tillämpa finansiella korrigeringar i enlighet med bedömningen. När medlemsstaten går med på att göra en korrigering kan de EU-medel som frigörs återanvändas för andra stödberättigande utgifter inom det aktuella programmet [11]. Om en medlemsstat inte samtycker till att genomföra en korrigering kan kommissionen själv göra den finansiella korrigeringen. När kommissionen gör korrigeringen förlorar den berörda medlemsstaten EU-medlen.

b) Utgifter som ännu inte har deklarerats till kommissionen: myndigheterna i medlemsstaten ombeds ändra förvaltnings- och kontrollsystemen så att de blir ändamålsenliga.

RUTA 2

EXEMPEL PÅ ÅTGÄRDER SOM KOMMISSIONEN HAR BEGÄRT FÖR ATT ÅTGÄRDA BRISTER

Efter sina revisioner i en medlemsstat begärde kommissionen att det skulle genomföras en handlingsplan som gällde tre program och som handlade om offentlig upphandling [12]. I handlingsplanen ingick följande åtgärder:

Att på grundval av ett statistiskt urval retroaktivt kontrollera kontrakt för offentlig upphandling för vilka utgifter hade deklarerats och kvantifiera den ekonomiska inverkan av de påträffade felen.

Att se över metoden för kontroll av lagligheten i förfaranden för offentlig upphandling och sända en beskrivning till kommissionen.

I ett annat fall fann kommissionen vid en revision att kontrollerna på primär nivå inte var adekvata. Kommissionen begärde att de nationella myndigheterna

ökade antalet utgiftsposter som skulle kontrolleras,

såg till att reglerna för stödberättigande verifierades vid kontrollerna på primär nivå (tillräcklig detaljnivå ska framgå av den använda checklistan).

14. När kommissionen har fått tillräckliga och tillförlitliga bevis på att de begärda åtgärderna har genomförts på ett framgångsrikt sätt kan den avsluta åtgärderna och/eller upphäva beslutet om att hålla inne betalningar och återuppta betalningarna avseende de utgiftsdeklarationer som tas emot.

15. Kommissionens sista möjlighet att åtgärda systembrister är under den avslutandeprocess som för närvarande pågår för programperioden 2000–2006. Kommissionen gör kvalitetskontroller för att uppnå säkerhet bland annat om att den felprocent som presenteras i avvecklingsdeklarationen är korrekt. När den slutgiltiga felprocent som godkänts av kommissionen är högre än 2 % tillämpar kommissionen finansiella korrigeringar baserade på extrapoleringar. Oriktiga betalningar korrigeras individuellt när felprocenten är lägre än 2 %.

16. Efter revisionsrättens årsrapport för budgetåret 2006 antog kommissionen 2008 en handlingsplan [13] för att förstärka sin övervakning av medlemsstaterna. Målet var att åtgärda de många felaktigheterna i ersättningar för strukturåtgärder och brister i medlemsstaternas system. Två år senare, i februari 2010 [14], drog kommissionen slutsatsen att de första revisionerna av programmen 2007–2013 pekade på positiva resultat, och de många förebyggande åtgärder som hade vidtagits för avslutandet, inbegripet finansiella korrigeringar, gav förhoppningar om att den övergripande risken för fel vid avslutandet skulle vara väsentligt lägre, vilket minskar risken för förlust för EU:s budget [15].

REVISIONENS INRIKTNING OCH OMFATTNING SAMT REVISIONSMETOD

17. Vid revisionen bedömdes om kommissionen lyckades åtgärda de brister som identifierats i medlemsstaternas förvaltnings- och kontrollsystem.

18. Revisionsrätten försökte få svar på följande delfrågor:

a) Initierade kommissionen lämpliga korrigerande åtgärder när den identifierade brister i medlemsstaternas förvaltnings- och kontrollsystem?

b) Genomfördes de korrigerande åtgärderna inom rimlig tid?

c) Hade kommissionen tillräcklig säkerhet när den drog slutsatsen att bristerna hade åtgärdats?

19. Revisionen var inriktad på de åtgärder som kommissionen hade vidtagit för att korrigera brister som oftast hade påträffats från 2005–2006 och framåt när det gällde Eruf- och ESF-programmen 2000–2006.

20. Revisionen grundades på granskning av

a) de 210 program där betydande brister hade identifierats av kommissionen mellan 2006 och 2008 (se tabell 2) för att bedöma om kommissionen agerade varje gång brister identifierades,

b) ett slumpmässigt urval av 40 program (se bilagan) (23 program från Eruf och 17 program från ESF med en tilldelad budget på totalt 43109 miljoner euro) för att bedöma om de vidtagna åtgärderna hade varit lämpliga, den tid det hade tagit att genomföra åtgärderna och den grad av säkerhet som kommissionen hade uppnått för att dra slutsatser om dessa åtgärder. Fyra program i urvalet besöktes på plats.

d) kommissionens utvärdering, i de årliga verksamhetsrapporterna (se punkt 11) om programperioden 2007–2013, av den grad av säkerhet den har om ändamålsenligheten i förvaltnings- och kontrollsystemen för de program som följde på de 40 programmen i urvalet.

TABELL 2

POPULATIONEN AV PROGRAM

Källa: Europeiska revisionsrätten baserat på uppgifter från kommissionen.

| Eruf | ESF |

Program totalt [8888] | 223 | 212 |

Program där kommissionen identifierade betydande brister mellan 2006 och 2008 | 113 | 97 |

Program där kommissionen och medlemsstaterna kom överens om finansiella korrigeringar | 110 | 58 |

Program där kommissionen beslutade att hålla inne betalningar | 27 | 5 |

IAKTTAGELSER

INITIERADE KOMMISSIONEN LÄMPLIGA KORRIGERANDE ÅTGÄRDER NÄR DEN IDENTIFIERADE BRISTER I MEDLEMSSTATERNAS FÖRVALTNINGS- OCH KONTROLLSYSTEM?

BAKGRUND OCH GRANSKNINGSKRITERIER

21. För att på ett lämpligt sätt uppfylla sin tillsynsfunktion ska kommissionen initiera ett förfarande med de ansvariga myndigheterna i medlemsstaten när den märker att det finns betydande brister i förvaltnings- och kontrollsystemen för ett program. Syftet med förfarandet är att definiera lämpliga korrigerande åtgärder som medlemsstatens myndigheter ska vidta så att oriktiga utgifter som redan har deklarerats korrigeras och systemet blir ändamålsenligt.

22. Revisionsrätten bedömde huruvida

a) kommissionen agerade varje gång som betydande brister identifierades,

b) alla betydande brister åtgärdades med lämpliga korrigerande åtgärder.

KORRIGERANDE ÅTGÄRDER INITIERADES SYSTEMATISKT

23. En granskning av de 210 program där betydande brister hade identifierats mellan 2006 och 2008 visar att kommissionen agerade i alla fall.

24. När kommissionen formulerade en begäran på grundval av information i artikel 13-rapporter (vilket var vanligast när det gällde GD Sysselsättning, socialpolitik och inkludering) var dessa av nödvändighet allmänt hållna eftersom närmare information om bristerna inte var tillgänglig. För majoriteten av fallen (omkring 75 %) ledde en begäran baserad på artikel 13-rapporter inte till finansiella korrigeringar.

I 90 % AV FALLEN ÅTGÄRDADES IDENTIFIERADE BRISTER PÅ ETT LÄMPLIGT SÄTT

25. I merparten av de 40 program som revisionsrätten granskade reglerade kommissionens åtgärder för att förbättra systemen i medlemsstaterna alla de brister som hade identifierats.

26. När kommissionen i projekten identifierade fel som skulle kunna vara systematiska [16] begärde den att åtgärder skulle vidtas för andra utgifter som sannolikt hade påverkats. Vidare ledde vid några tillfällen iakttagelserna om ett eller flera program som genomfördes i en specifik medlemsstat till att kommissionen begärde att åtgärder skulle vidtas för andra program i den medlemsstaten trots att dessa program inte hade granskats. Ett exempel på en sådan utvidgad begäran om åtgärder ges i ruta 3.

27. I merparten av de 40 program som revisionsrätten granskade (90 %) var de åtgärder som kommissionen begärde lämpliga för att komma till rätta med de identifierade bristerna. Ett exempel på när åtgärden inte var heltäckande ges i ruta 4.

RUTA 3

EXEMPEL PÅ EN BEGÄRAN OM ÅTGÄRDER SOM UTVIDGADES TILL PROGRAM SOM INTE HADE GRANSKATS

Vid revisioner som kommissionen gjorde av två program i en medlemsstat (Sardinien och Lazio) identifierades problem som gällde tillämpningen av reglerna för offentlig upphandling. Eftersom problemen bedömdes vara systematiska begränsade kommissionen inte sin begäran om finansiella korrigeringar endast till de granskade projekten. Medlemsstaten uppmanades att göra en kontroll av ett representativt urval av alla kontrakt som skulle följa reglerna om offentlig upphandling och av alla dess program. På grundval av resultaten gjordes finansiella korrigeringar.

28. Omfattningen av vad kommissionen begärde varierade ibland, i synnerhet när det gällde genomförandet av kontrollerna på primär nivå, vilket framgår av exemplen i ruta 5. För några program kontrollerade myndigheterna 100 % av de deklarerade utgifterna, men för andra program var denna procentandel så låg som 1 %. När endast en liten procentandel av utgifterna kontrolleras innebär detta en högre risk för att oriktiga utgifter inte upptäcks, vilket måste lösas senast vid avslutandet.

RUTA 4

EXEMPEL PÅ ETT FALL DÄR DE BEGÄRDA ÅTGÄRDERNA INTE VAR HELTÄCKANDE

En revision som kommissionen gjorde 2007 av ett program (Galicien) gällde ett förmedlande organ och sex organ (av 13) till vilka förvaltningen hade vidaredelegerats. Vid revisionen framkom betydande brister trots att myndigheterna i medlemsstaten hade gjort ett antal systemrevisioner mellan 2003 och 2005. Trots att slutsatsen i kommissionens rapport var att det förmedlande organet skulle övervaka alla organ som det hade vidaredelegerat förvaltning till och dra av alla oriktiga utgifter, riktades de specifika rekommendationerna endast till de granskade organen med vidaredelegering. Dessa var de viktigaste organen i fråga om storlek på förvaltade medel (omkring 80 %). Men med tanke på att de problem som hade identifierats var så allvarliga (kontroller på primär nivå fungerade inte, icke stödberättigande utgifter hade deklarerats etc.) borde kommissionen ha begärt att myndigheterna i medlemsstaten utförde ytterligare arbete för att få säkerhet om att det inte fanns liknande problem vid de organ som inte hade granskats.

RUTA 5

EXEMPEL PÅ MER ELLER MINDRE STRIKTA KRAV NÄR DET GÄLLDE KONTROLLER PÅ PRIMÄR NIVÅ

För programmen i en medlemsstat (Extremadura) begärde kommissionen en lägsta kontrollnivå på 25 % som måste höjas om en väsentlig felprocent påträffades.

För program i en annan medlemsstat godkände kommissionen den handledning som hade getts ut av myndigheterna i medlemsstaten där det inte angavs hur många projekt som skulle kontrolleras utan att, för de projekt som kontrollerades, de styrkande handlingarna skulle analyseras för fem utgiftsposter per kostnadskategori. Som exempel kontrollerades för programmet Merseyside de styrkande handlingarna för 1,3 % av de totalt redovisade utgifterna.

I ett annat fall (Saarland) lyckades kommissionen inte ställa några krav när det gällde dessa kontroller.

GENOMFÖRDES DE KORRIGERANDE ÅTGÄRDERNA INOM RIMLIG TID?

BAKGRUND OCH GRANSKNINGSKRITERIER

29. Perioden från det att brister identifieras till det att de åtgärdas bör vara så kort som möjligt för att undvika att utgifter fortsätter att deklareras med en hög risk för fel eller att projekt får problem när betalningar avbryts eller hålls inne.

30. Hur lång tid fasen för att genomföra korrigerande åtgärder tar beror på

a) hur medlemsstaterna respekterar de tidsfrister som kommissionen har fastställt för enskilda åtgärder,

b) om kommissionen utfärdar sina revisionsrapporter (identifiering av brister och uppföljningsrevisioner) inom den internt fastställda tidsfristen (tre månader efter revisionen för GD Regionalpolitik och nio veckor för GD Sysselsättning, socialpolitik och inkludering) och omgående reagerar på svaren från myndigheterna i medlemsstaterna (två månader).

31. Revisionsrätten bedömde

a) hur lång tid det tog att avsluta korrigerande åtgärder,

b) var ansvaret för förseningar låg.

DET TOG I GENOMSNITT 30 MÅNADER ATT GENOMFÖRA KORRIGERANDE ÅTGÄRDER

32. I det granskade urvalet tog det i genomsnitt 30 månader från det att brister identifierades till det att alla korrigerande åtgärder hade genomförts [17]. I genomsnitt behövde GD Sysselsättning, socialpolitik och inkludering kortare tid (27 månader) än GD Regionalpolitik (32 månader). Detta återspeglar skillnader i vilken typ av projekt som medfinansierades och i hur korrigerande åtgärder följdes upp:

a) Problem som identifieras inom Eruf tar i allmänhet längre tid att lösa än problem som påträffas inom ESF på grund av att fler typer av projekt är berättigade till medfinansiering och också att fler regler måste kontrolleras [18]. Vidare involverar projekten och programmen inom Eruf i allmänhet större ekonomiska resurser än inom ESF och därför kan det behöva utföras mer extra arbete för att åtgärda brister som identifieras.

b) GD Regionalpolitik gjorde uppföljningsrevisioner av fler fall i urvalet än GD Sysselsättning, socialpolitik och inkludering (se punkt 46). Dessa revisioner ska organiseras och tillkännages och resultaten ska vidarebefordras, vilket ger upphov till en ny skriftväxling om de eventuella problem som identifierats. Denna tid ingår i revisionsrättens beräkning av tidsåtgången.

c) I 30 % av de program som GD Sysselsättning, socialpolitik och inkludering förvaltade identifierades bristerna inte vid de egna revisionerna utan genom rapporter från myndigheterna i medlemsstaterna eller vid en revision som utfördes av Europeiska revisionsrätten. Detta innebär att den tid som GD Sysselsättning, socialpolitik och inkludering använde blev kortare eftersom den inte innefattade den period från det att revisionen avslutades och bristerna identifierades till det att resultaten skickades iväg.

33. I beräkningen av tiden ingår inte den tid som krävdes för att genomföra de finansiella korrigeringarna när man hade kommit överens om dem. I de flesta fall genomfördes de överenskomna finansiella korrigeringarna snabbt när nästa utgiftsdeklaration överlämnades till kommissionen. För omkring hälften av dem innebar detta att de finansiella korrigeringarna helt eller delvis måste göras i samband med att den slutliga utgiftsdeklarationen överlämnades när programmet avslutades eftersom detta var nästa deklaration.

34. Kommissionens slutsats var positiv när det gällde genomförandet av korrigerande åtgärder för 87 % av de program som revisionsrätten granskade. Detta inbegrep program – omkring 8 % av alla fall – där några frågor fortfarande diskuterades även om ärendet hade avslutats. För de 13 % av programmen som återstod, där genomförandet av korrigerande åtgärder hade pågått i genomsnitt 35 månader då tidsfristen för avslutande löpte ut, beslutade kommissionen att hantera bristerna under avslutandeprocessen.

MYNDIGHETERNA I MEDLEMSSTATERNA HADE DET STÖRSTA ANSVARET FÖR FÖRSENINGARNA MEN ÄVEN KOMMISSIONEN ORSAKADE FÖRSENINGAR

35. När det gäller de 40 program som granskades var i 35 % av fallen förseningarna medlemsstaternas ansvar och i 39 % var ansvaret delat. I ytterligare 5 % av fallen låg ansvaret i första hand hos kommissionen. I 21 % av fallen reagerade båda sidor omgående.

36. Några myndigheter i medlemsstaterna godtog bristerna och accepterade att vidta de nödvändiga åtgärderna. Andra myndigheter bestred bristerna och började inte vidta åtgärder förrän det stod klart att kommissionen vidhöll sin ståndpunkt (se ruta 6).

37. Kommissionen tog ibland lång tid på sig för att vidarebefordra resultaten av sina revisioner till myndigheterna i medlemsstaterna. I 16 % av de revisioner som kommissionen gjorde av de 40 programmen tog detta omkring ett år, trots att den interna tidsfrist som kommissionen har fastställt är tre månader eller nio veckor efter revisionen beroende på generaldirektorat (se punkt 30 b)).

RUTA 6

EXEMPEL PÅ SVÅRIGHETER I SAMARBETET MELLAN KOMMISSIONEN OCH MYNDIGHETERNA I MEDLEMSSTATERNA

Kommissionen hade identifierat flera brister vid sina revisioner i mitten av 2006 av ett antal program (regioner Southern and Eastern) i en medlemsstat (Irland). De behöriga myndigheterna i medlemsstaten hade gett sig själva huvudrollen i handlingsplanen och det var svårt – ibland omöjligt – för kommissionen att få de begärda upplysningarna. De korrigerande åtgärderna hade ännu inte slutförts då programmet avslutades.

När det gällde ett annat program (Sardinien) ifrågasatte myndigheterna i medlemsstaten de korrigerande åtgärder som kommissionen begärde. Kommissionen höll fast vid sin ståndpunkt i flera efterföljande skrivelser. Inte förrän 20 månader efter den första begäran godtog myndigheterna i medlemsstaten kommissionens ståndpunkt i fråga om 25 av de 33 korrigerande åtgärderna.

38. När det gäller de 40 granskade programmen skickades en förhandsunderrättelse om innehållen betalning i 60 % av fallen, i genomsnitt 16 månader efter att bristerna hade identifierats. I 10 % av fallen fattades beslut om att hålla inne betalningen. Slutligen kunde kommissionen i flera fall inte längre skicka ett sådant brev eller fatta beslut om att hålla inne betalningen eftersom det inte skulle göras några ytterligare betalningar före avslutandeprocessen.

39. Eftersom det finns så få beslut om att hålla inne betalningar i urvalet går det inte att dra någon slutsats om och i vilken utsträckning sådana beslut skulle ha snabbat på processen.

KOMMISSIONEN HAR VIDTAGIT EN DEL ÅTGÄRDER FÖR ATT MINSKA DENNA TIDSÅTGÅNG

40. Med handlingsplanen från 2008 (se punkt 16) försökte kommissionen uppnå ett mål på 24 månader från identifieringen av brister till slutförandet av förfarandena för att hålla inne betalningar/göra finansiella korrigeringar. Det var dock för sent för att detta mål skulle ha någon avgörande inverkan på den genomsnittliga tid som krävdes för att genomföra korrigerande åtgärder under programperioden 2000–2006.

41. Förordningen för perioden 2007–2013 gör det möjligt att avbryta betalningar och besluta om finansiella korrigeringar utan förhandsförfaranden om innehållen betalning. Kommissionen hoppas att detta ska uppmuntra myndigheterna i medlemsstaterna att reagera snabbt när problem identifieras. Det bör också noteras att eftersom syftet med ett avbrott eller en innehållen betalning är att förhindra att kommissionen gör oriktiga betalningar innan det har vidtagits korrigerande åtgärder för de identifierade bristerna, lär det inverka positivt på den årliga felprocent som revisionsrätten rapporterar.

HADE KOMMISSIONEN TILLRÄCKLIG SÄKERHET NÄR DEN DROG SLUTSATSEN ATT BRISTERNA HADE ÅTGÄRDATS?

BAKGRUND OCH GRANSKNINGSKRITERIER

42. När kommissionen drar slutsatsen att betydande brister har åtgärdats på ett tillfredsställande sätt (vilket var fallet i 87 % av urvalet med 40 granskade program, se punkt 34) bör den grundas på tillförlitliga bevis för de korrigerande åtgärder som har vidtagits. Åtgärderna skedde i form av

a) finansiella korrigeringar som var nödvändiga utifrån en bedömning av omfattningen av fel i de utgifter som redan deklarerats,

b) förbättringar av systemen för att göra dem ändamålsenliga när det gäller att förhindra eller på annat sätt identifiera och korrigera oriktiga utgifter.

43. Revisionsrätten undersökte om kommissionen

a) uppnådde tillräcklig säkerhet om att lämpliga finansiella korrigeringar hade genomförts och att systemen förbättrades för att undvika att liknande fel inträffar igen,

b) bedömde att de efterföljande programmen var utan betydande brister för programperioden 2007–2013.

OLIKA SÄTT FÖR KOMMISSIONEN ATT UPPNÅ SÄKERHET

44. Kommissionen kan på olika sätt uppnå säkerhet om att de korrigerande åtgärderna har genomförts på ett tillfredsställande sätt. Kommissionen kan uppnå säkerhet genom att göra uppföljningsrevisioner. Den kan också förlita sig på uttalanden/åtaganden från myndigheter i medlemsstaterna eller göra en bedömning baserad på styrkande handlingar som lämnats av myndigheter i medlemsstaterna. De styrkande handlingarna kan innehålla en beskrivning av den metod som använts för urvalet och andra kontroller, uppdaterade checklistor och rapporter om enskilda kontroller som gjorts. Metoderna kan kombineras.

45. Dessa källor ger inte nödvändigtvis samma grad av säkerhet. Detta framgår av det faktum att när kommissionen använde uppföljningsrevisioner för att kontrollera tillförlitligheten i gjorda uttalanden och resultaten av kontroller som gjorts av medlemsstaternas myndigheter kom man fram till en positiv slutsats i endast 22 % av fallen efter den första uppföljningsrevisionen. I alla andra fall måste kommissionen begära ytterligare korrigerande åtgärder och, i några fall, göra ytterligare uppföljningsrevisioner.

46. Kommissionen måste överväga vilka resurser som krävs för att få potentiellt mer tillförlitliga bevis: de personalresurser och den tidsåtgång som krävs är mycket större vid en uppföljningsrevision än när bedömningen är baserad på styrkande handlingar eller uttalanden från medlemsstaterna (se exempel i ruta 7). Kommissionen tvingas därför göra en avvägning, baserad på en riskanalys, mellan den grad av säkerhet som den vill uppnå och den grad av tillit den beslutar att sätta till medlemsstaternas myndigheter. Det gjordes dock uppföljningsrevisioner innan man drog slutsatsen att korrigerande åtgärder hade genomförts på ett tillfredsställande sätt; så var fallet för 89 % av de program i urvalet som förvaltades av GD Regionalpolitik och för 47 % av dem som förvaltades av GD Sysselsättning, socialpolitik och inkludering.

RUTA 7

EXEMPEL PÅ DEN RISK SOM KAN UPPSTÅ NÄR EN IAKTTAGELSE ANSES ÅTGÄRDAD PÅ GRUNDVAL AV ETT ÅTAGANDE/UTTALANDE FRÅN EN MYNDIGHET I MEDLEMSSTATEN

För ett program (Eastern Scotland) hade kommissionen konstaterat att det i artikel 13-rapporterna inte fanns någon slutsats om huruvida felen var systematiska till sin karaktär eller inte. Iakttagelsen ansågs åtgärdad 2009 på grundval av ett åtagande från myndigheterna i medlemsstaten om att eventuella systematiska problem skulle identifieras. I avvecklingsdeklarationen fanns det dock ingen information om felens karaktär utan sades endast att alla identifierade systematiska brister hade åtgärdats på ett ändamålsenligt sätt. Kommissionen gjorde därefter en avslutande revision 2011 och undersökte hanteringen av systematiska frågor.

FINANSIELLA KORRIGERINGAR FÖR DE FLESTA PROGRAM

47. De utgifter som hade hanterats i bristfälliga system och deklarerats till kommissionen reglerades i merparten av fallen genom finansiella korrigeringar.

48. Det finns tre typer av finansiella korrigeringar [19]:

a) Korrigeringar då det görs en särskild kvantifiering när felets omfattning kan fastställas på projektnivå (nedan kallade kvantifierbara korrigeringar).

b) Korrigeringar baserade på extrapolering tillämpas när den population av projekt som påverkas av en viss typ/vissa typer av fel kan identifieras och felet kan kvantifieras men det inte är möjligt att kontrollera hela populationen på grund av det stora antalet projekt.

c) Schablonkorrigeringar tillämpas vid systembrister eller när projekt inte följer reglerna för offentlig upphandling när felets effekter inte kan kvantifieras.

49. Korrigeringar baserade på en extrapolering görs genom att den felprocent som fastställts för ett urval av projekt tillämpas på hela den population av projekt som påverkas av bristen.

50. Schablonkorrigeringar vid systembrister görs genom att man tillämpar en procentsats på de utgifter som har hanterats i bristfälliga system. De berör oftast de utgifter som hade deklarerats innan bristerna i systemet hade åtgärdats. Vilken procentsats som ska tillämpas anges i kommissionens riktlinjer och avgörs av hur allvarliga bristerna är.

51. När det gäller de 40 program som granskades anges i tabell 3 antalet program per typ av finansiell korrigering. De finansiella korrigeringar som överenskommits när det gäller medfinansiering från strukturfonderna uppgår till omkring 650 miljoner euro, och diskussionerna för att komma överens om ytterligare finansiella korrigeringar pågår. En stor del av de finansiella korrigeringarna var en följd av överträdelser av regler för offentlig upphandling på EU-nivå och nationell nivå.

52. Nästan alla finansiella korrigeringar gjordes av medlemsstaterna. De EU-medel som frigjordes kunde därför återanvändas för andra stödberättigande utgifter [20], inom det aktuella programmet, som skulle deklareras till kommissionen före programperiodens slut (se fotnot 7). För delar av utgifterna för sju program gjorde kommissionen de finansiella korrigeringarna eftersom medlemsstaterna inte tillämpade de finansiella korrigeringar som begärdes. Härigenom förlorade medlemsstaten dessa medel (se punkt 13).

TABELL 3

ANTAL PROGRAM PER TYP AV FINANSIELL KORRIGERING

Anmärkning: För ett och samma program kan olika typer av finansiella korrigeringar ha överenskommits, beroende på bristernas antal och typer.

Typ av finansiell korrigering | Antal program |

GD Regionalpolitik | GD Sysselsättning, socialpolitik och inkludering |

Kvantifierbara korrigeringar | 15 | 13 |

Korrigeringar baserade på extrapolering | 2 | 4 |

Schablonkorrigeringar

Systembrister | 8 | 3 |

Offentlig upphandling | 13 [7777] | 2 |

HÖG SÄKERHET BETRÄFFANDE DE FINANSIELLA KORRIGERINGARNAS KORREKTHET UPPNÅDDES DOCK ENDAST I 67 % AV FALLEN

53. Revisionsrätten anser att kommissionen uppnår hög säkerhet om huruvida de finansiella korrigeringarna av en identifierad brist är korrekta om följande villkor är uppfyllda:

a) När kvantifierbara korrigeringar ska tillämpas: alla projekt med en brist har identifierats och den tillämpade finansiella korrigeringen motsvarar det påträffade felet baserat på en kontroll av god kvalitet [21] som görs av myndigheterna i medlemsstaten.

b) När en extrapolerad korrigering ska tillämpas: den delpopulation som berörs av bristen har identifierats korrekt [22], det urval som kontrolleras för att bedöma felprocenten är representativt och de kontroller som görs av myndigheterna i medlemsstaten är av god kvalitet.

c) När en schablonkorrigering ska tillämpas: den felprocent som tillämpas överensstämmer med de riktlinjer som har fastställts av kommissionen.

54. Kommissionens grad av säkerhet påverkas även av vilken typ av bevis den kan inhämta när det gäller uppfyllandet av dessa villkor (se punkterna 44–46). Kommissionen gjorde uppföljningsrevisioner av 65 % av de program som påverkades av finansiella korrigeringar. När slutsatsen efter kommissionens revision inte var positiv måste antingen medlemsstatens myndigheter göra ytterligare arbete, som i detta skede var mycket tydligt avgränsat av kommissionen, eller så kom man överens om ytterligare finansiella korrigeringar. Ett exempel där ytterligare arbete skulle utföras ges i ruta 8.

RUTA 8

EXEMPEL PÅ NÄR UPPFÖLJNINGSREVISIONEN INTE LEDDE TILL EN POSITIV SLUTSATS

I ett program (Näringsliv i Tjeckien) ombads de ansvariga myndigheterna att kontrollera de deklarerade utgifterna avseende några specifika aspekter (till exempel efterlevnaden av reglerna för offentlig upphandling). Slutsatsen efter kommissionens uppföljningsrevision för att bedöma kvaliteten på de utförda kontrollerna var att ett antal problem inte hade upptäckts och att det inte föreslogs lämpliga finansiella korrigeringar av dem. Myndigheterna ombads därför räkna om felprocenten för de kontrollerade projekten och ta hänsyn till kommissionens iakttagelser. Detta innebar en genomgång av alla ursprungliga kontroller för att försäkra sig om att de omfattade alla problem som inte tidigare hade behandlats och att därefter beräkna den nödvändiga finansiella korrigeringen.

55. Revisionsrätten anser att man uppnådde en hög grad av säkerhet för 67 % av fallen i urvalet. I de återstående fallen (33 %) [23] fanns det brister som minskade graden av säkerhet.

56. En brist är den totala eller delvisa avsaknaden av information om

a) huruvida de finansiella korrigeringar som har tillämpats är fullständiga,

b) motiveringen till beloppet för finansiella korrigeringar baserat på de ursprungligen identifierade bristerna. Ett exempel ges i ruta 9.

57. En annan brist gäller omfattningen av de kontroller som faktiskt gjordes; i några fall var omfattningen inte tillräcklig men detta ifrågasattes inte av kommissionen (se exempel i ruta 10), vilket ledde till otillförlitliga slutsatser om felprocenten.

RUTA 9

EXEMPEL PÅ NÄR INFORMATIONEN OM MOTIVERINGEN TILL DE TILLÄMPADE FINANSIELLA KORRIGERINGARNA VAR OFULLSTÄNDIG

I ett program (Galicien), där det förmedlande organet hade delegerat genomförandet av åtgärderna till olika organ, hade kommissionen begärt finansiella korrigeringar av deklarerade utgifter för organ vars artikel 13-rapporter hade visat på en hög felprocent. Det gjordes finansiella korrigeringar för fyra organ, där en korrigering byggde på en statistisk kontroll, men kommissionen saknade information för att kunna stämma av korrigeringsbeloppet med de felprocent som hade identifierats vid kontrollerna på primär nivå. För tre övriga organ lämnades antingen ingen eller ofullständig information. Kommissionen begärde ingen ytterligare information och återupptog sina utbetalningar.

SÄKERHETEN VAR BETYDLIGT LÄGRE OM HURUVIDA FÖRVALTNINGS- OCH KONTROLLSYSTEMEN FUNGERADE PÅ ETT ÄNDAMÅLSENLIGT SÄTT

58. Revisionsrätten anser att kommissionen uppnår hög säkerhet om ändamålsenligheten i förvaltnings- och kontrollsystemen om kvantiteten och kvaliteten när det gäller kontrollerna på primär och sekundär nivå gör det möjligt för myndigheterna i medlemsstaterna att upptäcka och korrigera oriktiga utgifter (se punkterna 9–10 och punkt 28). Kontrollerna på primär nivå var centrala i förvaltnings- och kontrollsystemen för perioden 2000–2006 eftersom det fanns brister i den rättsliga ramen som gällde kraven för kontrollerna på sekundär nivå (se punkt 9).

59. Revisionsrätten noterade att i samtliga fall där den bedömde att graden av säkerhet var hög hade kommissionen gjort uppföljningsrevisioner.

RUTA 10

EXEMPEL PÅ NÄR OMFATTNINGEN INTE VAR TILLRÄCKLIG FÖR ATT FASTSTÄLLA FELENS STORLEK OCH DÄRIGENOM DE FINANSIELLA KORRIGERINGARNA

I ett program (Transport i Italien) hade kommissionen vid sin revision identifierat ett antal potentiellt systematiska fel baserat på ett urval av granskade projekt. Myndigheterna måste därför göra en undersökning för att bedöma hela omfattningen av dessa systematiska fel och därefter tillämpa finansiella korrigeringar. Undersökningen ledde till en finansiell korrigering av endast en viss typ av fel. För andra typer av fel föreslogs inga korrigeringar.

I ett andra fall (Utveckling av mänskliga resurser i Polen) hade kommissionen – för två projekt på totalt omkring 214 miljoner euro som förvaltades av ett organ – identifierat många olika fel i de offentliga kontrakt som hade tilldelats efter ett särskilt upphandlingsförfarande (påskyndat förfarande). Det gjordes en finansiell korrigering på omkring 25 miljoner euro. Kommissionen begärde dock inte att förekomsten av de olika typerna av fel i de kontrakt som förvaltades av samma organ och som inte hade tilldelats genom ett påskyndat förfarande skulle kontrolleras.

60. Revisionsrätten bedömde att säkerheten var medelhög när de lösningar som hade införts för systemen var tillräckliga, utom för några aspekter av kontrollerna på primär och sekundär nivå. För dessa förlitade kommissionen sig i första hand på utlåtanden från myndigheterna i medlemsstaterna (se exempel i ruta 11).

61. Revisionsrätten bedömde att graden av säkerhet var låg när viktiga aspekter av kontrollerna på primär nivå inte var tillräckliga. Bristerna gällde främst det antal kontroller (se punkt 28) som gjordes och förvärrades ibland av brister i kontrollerna på sekundär nivå.

62. För programmen i kategorin "låg" säkerhet hade kommissionen gjort uppföljningsrevisioner i 64 % av fallen. Merparten av revisionerna gällde kvaliteten på kontrollerna på primär nivå medan antalet kontroller inte ifrågasattes.

RUTA 11

EXEMPEL PÅ NÄR KOMMISSIONENS IDENTIFIERING OCH REGLERING AV BRISTER BASERADES PÅ RAPPORTER FRÅN DET OBEROENDE ORGANET

Kommissionen gjorde en första begäran om åtgärd som en följd av betydande brister i kontrollerna på primär nivå för ett program (Aquitaine). Myndigheterna i medlemsstaten inledde en specifik kontroll av ett urval av utgifter som hade deklarerats under perioden 2000–2004. Kommissionen fick en rapport om resultaten av kontrollen som visade en felprocent på 2,12 %. Den bedömde att situationen var tillfredsställande och vidtog inga ytterligare åtgärder. Kommissionen begärde inga styrkande handlingar, såsom ifyllda checklistor, och ifrågasatte inte differensen mellan denna felprocent och den felprocent som identifierats vid kontrollerna på sekundär nivå, som var mycket högre. Det gjordes ingen uppföljningsrevision. I rapporten angavs inte typen av fel, i synnerhet inte om de var systematiska. När det gäller förbättringen av förfarandena från och med 2005 fick kommissionen en bekräftelse från de ansvariga myndigheterna om att förfarandena för utgifter skulle komma att överensstämma med strukturfondsbestämmelserna.

Kommissionen gjorde en andra begäran om åtgärder mindre än ett år efter det att denna första åtgärd hade avslutats till följd av den fortsatt höga felprocent som identifierats vid kontrollerna på sekundär nivå – närmare 12 %. Kommissionen begärde att orsakerna till den höga felprocenten skulle identifieras. De berörda myndigheterna genomförde ytterligare en riktad kontroll. Ett systematiskt fel analyserades och den berörda populationen identifierades, något som redan skulle ha skett efter den första begäran. Genom denna nya åtgärd kunde den återstående felprocenten för kontrollerna på sekundär nivå minskas till 4,7 %. Trots att denna felprocent ligger över gränsen på 2 % (se punkt 15) beslutade kommissionen att avvakta med att slutgiltigt lösa dessa frågor till den avslutandeprocess som inleddes i oktober 2010.

63. När det inte gjordes revisioner eller när omfattningen var otillräcklig avslutades åtminstone en del av de korrigerande åtgärderna på grundval av gjorda uttalanden/åtaganden eller styrkande handlingar som lämnats av myndigheterna i medlemsstaterna. Ett exempel ges i ruta 12.

64. Revisionsrättens bedömning, utifrån de fastställda kriterierna, av den grad av säkerhet som kommissionen uppnådde när det gällde de utgifter som hanterades i de förbättrade förvaltnings- och kontrollsystemen visas i tabell 4.

TABELL 4

GRAD AV SÄKERHET: REVISIONSRÄTTENS BEDÖMNING AV OM FÖRVALTNINGS- OCH KONTROLLSYSTEMEN FUNGERADE ÄNDAMÅLSENLIGT

Grad av säkerhet | Procentandel av berörda program [6666] |

Hög | 28 % |

Medel | 34 % |

Låg | 38 % |

RUTA 12

EXEMPEL PÅ EN IAKTTAGELSE SOM ANSÅGS ÅTGÄRDAD PÅ GRUNDVAL AV EN BESKRIVNING SOM LÄMNATS AV EN MYNDIGHET I MEDLEMSSTATEN

För ett program (Navarra) baserades både identifieringen och regleringen av brister på rapporter från myndigheterna i medlemsstaten. När det gällde de olika organ till vilka förvaltningen hade delegerats informerade de nationella myndigheterna kommissionen om att det hade införts nya förfaranden som gällde flera åtgärder som förvaltades av ett organ (men gav inga närmare detaljer som skulle ha gjort det möjligt för kommissionen att bedöma de nya kontrollernas kvantitet och kvalitet). För andra åtgärder som förvaltades av samma organ hade det tagits fram handledningar, men problemen som gällde kontrollernas innehåll kvarstod. För andra organ saknades det fortfarande handledningar och checklistor, som är grundläggande för att kontrollerna ska vara ändamålsenliga. Kommissionen gjorde ingen ytterligare begäran.

DÄRFÖR MÅSTE YTTERLIGARE SÄKERHET UPPNÅS GENOM AVSLUTANDEPROCESSEN

65. Ett av målen för kommissionens uppföljning av brister var att undvika långvariga och resurskrävande avslutandeprocesser för att inte störa den pågående programperioden 2007–2013. I synnerhet för de program där hög säkerhet inte uppnåddes måste dock kommissionen göra den slutliga bedömningen av den återstående risken för fel under den avslutandeprocess som för närvarande pågår (se punkt 15).

66. För att förbereda avslutandeprocessen gjorde kommissionen från 2007 revisioner av de avvecklingsorgan som ansvarade för program som bedömdes ha hög risk när det gällde EU-budgetens ekonomiska intressen. På grundval av uttalanden från de berörda myndigheterna ansåg dock kommissionen oftast att de brister som identifierats vid dessa revisioner hade åtgärdats (se exempel i ruta 7).

67. Baserat på genomgången av avvecklingsdeklarationerna för de program i urvalet där kommissionens slutsats var positiv (87 %, se punkt 34) drar revisionsrätten följande slutsatser:

a) I 23 % av fallen (per slutet av juni 2011) kommer informationen i avvecklingsdeklarationen att leda till ytterligare finansiella korrigeringar; detta gäller i första hand fall där revisionsrätten anser att kommissionen inte hade uppnått hög säkerhet (se punkt 55 och tabell 4).

b) I 57 % av fallen kan utlåtandet och/eller felprocenten i avvecklingsdeklarationen ifrågasättas, främst för att felprocenten är för låg jämfört med de brister som hade identifierats i programmet. Enligt revisionsrättens utvärdering kan det också ifrågasättas om resultaten var representativa eftersom kontrollerna på sekundär nivå inte måste göras utifrån ett statistiskt urval. Resultaten av dessa kontroller måste dock vara den viktigaste byggstenen vid bedömningen av behovet av ytterligare finansiella korrigeringar.

68. I det granskade urvalet fanns slutligen situationer (se ruta 13) där utgifter som först hade dragits tillbaka från en utgiftsdeklaration fördes in igen i den slutliga utgiftsdeklarationen. Det förekom också att utgifter för nyligen godkända projekt inkluderades strax innan tidsfristen för avslutande löpte ut. Det finns risk för att dessa projekt, inför trycket att absorbera EU-medlen, kanske inte har kontrollerats på ett lämpligt sätt.

69. Utifrån sin riskbedömning av programmen och för att bedöma giltigheten i den felprocent som presenteras kan kommissionen besluta att göra revisioner inom ramen för avslutandeprocessen. Sådana revisioner görs nu i omkring hälften av de fall där revisionsrätten bedömer att säkerheten inte är hög (66 % av fallen i punkt 55 och 36 % av fallen i tabell 4, kategori "låg"). Antalet revisioner kan fortfarande öka.

RUTA 13

EXEMPEL PÅ ÅTERINFÖRANDE AV ICKE STÖDBERÄTTIGANDE UTGIFTER OCH SEN INKLUDERING AV NYA PROJEKT

För ett program (nordöstra England), som hade varit föremål för korrigerande åtgärder från mars 2006 till september 2007, återinförde förvaltningsmyndigheten i den slutliga utgiftsdeklarationen ett utgiftsbelopp på 19,3 miljoner euro som tidigare hade dragits av. I detta fall fungerade avvecklingsorganet ändamålsenligt och redovisade problemet.

För ett annat program (Sardinien), som hade varit föremål för korrigerande åtgärder sedan september 2007 och som fortfarande pågick vid avslutandet, togs ett utgiftsbelopp på 80 miljoner euro upp sent i den slutliga utgiftsdeklarationen. Inget av de berörda projekten hade varit föremål för kontroller på sekundär nivå, utförda av det oberoende organet. Kommissionen kunde upptäcka detta eftersom det redovisades i avvecklingsdeklarationen, som inte innehåller ett slutgiltigt utlåtande om programmet. Bedömningen av stödberättigandet för tillhörande utgifter kommer dock att kräva ytterligare arbete för att inte riskera att icke stödberättigande utgifter ersätts.

70. I alla de fall där kommissionen inte planerar att göra en avslutande revision måste med nödvändighet dess slutliga beslut om tillämpning av ytterligare finansiella korrigeringar grundas på infdormation och utlåtanden från avvecklingsorganet, antingen i avvecklingsdeklarationen eller som ett resultat av ytterligare en begäran från kommissionen. Kommissionen kan kanske därför inte bedöma sanningshalten och korrektheten i den lämnade informationen som kan gälla centrala frågor, till exempel myndigheternas argument [24] för att få ner en ursprungligen högre felprocent till gränsen på 2 % (se punkt 15). I ruta 14 illustreras de utmaningar som kommissionen ställs inför vid avslutandet.

RUTA 14

EXEMPEL PÅ OLIKA TOLKNINGAR AV DEN SLUTLIGA FELPROCENTEN FÖR ETT PROGRAM

Som ett resultat av kommissionens revisioner kom man andra halvåret 2005 överens om en handlingsplan för ett antal program i en medlemsstat. Utöver några specifika frågor, som hanterades på lämpligt sätt, gällde den nödvändiga nyckelåtgärden en förbättring av kontrollerna på primär nivå. Kontroller infördes och/eller formaliserades därför och relevanta handledningar utarbetades. Utifrån detta ansåg kommissionen att handlingsplanen hade genomförts på ett framgångsrikt sätt. Men det fanns inget krav på vilken täckning kontrollerna skulle ha, till exempel vilken procentandel av projekt eller utgifter som skulle kontrolleras. Kommissionen gjorde uppföljningsrevisioner av ett antal program, där även kvaliteten på kontrollerna på primär nivå bedömdes, och inga större brister identifierades.

Vid revisionsrättens revision av ett av de aktuella programmen (Yorkshire and the Humber) konstaterades dock att kontrollerna på primär nivå endast hade en mycket låg täckning på 3 %. Vidare är felprocenten efter kontrollerna på primär nivå mycket lägre än den felprocent som identifieras efter kontrollerna på sekundär nivå, vilket gör att kvaliteten på kontrollerna på primär nivå kan ifrågasättas. Detta innebär att det vid avslutandet måste sättas full tillit till resultaten av kontrollerna på sekundär nivå.

Felprocenten i avvecklingsdeklarationen för hela programmet är 1,959 %. Revisionsrättens revision visade dock att presentationen inte är statistiskt korrekt eftersom den inte tar hänsyn till att programmet består av tre delpopulationer [25]. Slutsatsen av revisionsrättens revision, med användning av samma siffror, var därför att felprocenten var 9,3 %. Kommissionen godtog den felprocent som presenterades i avvecklingsdeklarationen och hänvisade till den rättsliga ramen.

71. I förordningarna för programperioden 2007–2013 infördes några nya bestämmelser för att lösa några av de problem som beskrivits i punkterna ovan:

a) Kontrollerna på sekundär nivå ska göras på grundval av ett slumpmässigt statistiskt urval, vilket bör förbättra giltigheten i de felprocent som läggs fram för kommissionen vid avslutandet.

b) En revisionsmyndighet (jämförbar med det oberoende organ/avvecklingsorgan som fanns under programperioden 2000–2006) ska varje år avge yttranden till kommissionen om huruvida förvaltnings- och kontrollsystem fungerar ändamålsenligt; yttrandena förväntas vara tillförlitligare än artikel 13-rapporterna på grund av den statistiska urvalsmetoden och kommer att vara den viktigaste byggstenen när kommissionen ska uppnå säkerhet om systemens ändamålsenlighet.

72. Den rättsliga ramen för programperioden 2007–2013 ändrades också, särskilt genom att en förenkling infördes för att minska felprocenten. Myndigheterna i medlemsstaterna har nu möjlighet att deklarera omkostnader genom schablonbelopp eller standardbelopp i stället genom faktiska kostnader.

YTTERLIGARE FINANSIELLA KORRIGERINGAR FÅR DOCK EVENTUELLT INTE NÅGON EFFEKT EFTERSOM DE DEKLARERADE UTGIFTERNA ÖVERSTIGER DEN ANSLAGNA BUDGETEN

73. En analys av de slutliga utgiftsdeklarationerna för de 40 program som granskades visar att i 50 % av dem (70 % för Eruf-programmen och 24 % för ESF-programmen) deklarerade myndigheterna i medlemsstaterna utgifter som överstiger den budget som hade anslagits till programmet [26]. Utgiftsdeklarationerna är mellan 1 och 20 % för höga. Detta innebär dels att myndigheterna i medlemsstaterna i alla dessa fall kunde ersätta hela det belopp i finansiella korrigeringar som tidigare hade överenskommits (se punkt 51) med nya deklarerade utgifter, dels att myndigheterna i medlemsstaterna har en buffert för att kunna göra ytterligare finansiella korrigeringar vid avslutandet [27]. Med andra ord skulle ytterligare finansiella korrigeringar inte leda till en minskning av det slutliga belopp som kommissionen ska betala.

DET KRÄVS YTTERLIGARE ÅTGÄRDER FÖR ATT SYSTEMEN SKA BLI ÄNDAMÅLSENLIGA FÖR PROGRAMPERIODEN 2007–2013

74. Eftersom många brister identifierades mellan 2006 och 2008 och det tog tid att genomföra de korrigerande åtgärderna (se punkt 32) ansågs bristerna ofta åtgärdade just innan avslutandeprocessen skulle börja. Detta innebar att en reell förbättring av förvaltnings- och kontrollsystemen inte skulle ske förrän under programperioden 2007–2013.

75. Systemen för de efterföljande programmen under programperioden 2007–2013 för tio av de granskade programmen utvärderades återigen negativt av kommissionen 2010, vilket återspeglas i de årliga verksamhetsrapporterna från GD Regionalpolitik och GD Sysselsättning, socialpolitik och inkludering. Kommissionen kommer därför att behöva vidta ytterligare korrigerande åtgärder för dessa program.

76. Av dessa årliga verksamhetsrapporter framgår också att de felprocent som angavs av revisionsmyndigheterna översteg 2 %-gränsen (se punkt 15) i 35,6 % av de program som förvaltades av GD Regionalpolitik och i 47,4 % av de program som förvaltades av GD Sysselsättning, socialpolitik och inkludering [28]. Av generaldirektoratens egna bedömningar av systemens ändamålsenlighet för perioden 2007–2013 framgår att 15,4 % av de program som förvaltades av GD Regionalpolitik och 25,8 % av de program som förvaltades av GD Sysselsättning, socialpolitik och inkludering hade betydande brister. I årsrapporten för budgetåret 2010 bedömer revisionsrätten att den mest sannolika felprocenten för verksamhetsområdet sammanhållning, energi och transport är 7,7 % [29].

77. Det bör noteras att det faktum att kommissionen lyckades höja medlemsstaternas förvaltnings- och kontrollsystem till en ändamålsenlig nivå inte är en garanti för att systemen i de efterföljande programmen kommer att vara lika ändamålsenliga. Detta beror på att det står medlemsstaterna fritt att ändra de enheter och system och den personal som ska ansvara för kontrollen av strukturfondsprogram av till exempel budgetskäl. Kommissionen har redan sett ett antal sådana fall.

SLUTSATSER OCH REKOMMENDATIONER

78. Kommissionens mål när den vidtar korrigerande åtgärder är att se till att redan gjorda oriktiga betalningar blir föremål för lämpliga finansiella korrigeringar och att förvaltningssystem förbättras för att uppnå tillräcklig säkerhet om att framtida betalningar görs i enlighet med reglerna.

79. Revisionsrättens revision visade att kommissionen i allmänhet vidtog lämpliga åtgärder när brister identifierades men att processen tog lång tid och att kommissionen, när det gällde de granskade programmen, uppnådde olika grad av säkerhet om att brister i nationella förvaltnings- och kontrollsystem blir korrigerade till följd av dess korrigerande åtgärder.

KOMMISSIONEN VIDTAR LÄMPLIGA ÅTGÄRDER NÄR BRISTER I MEDLEMSSTATERNAS FÖRVALTNINGS- OCH KONTROLLSYSTEMEN IDENTIFIERAS, MEN PROCESSEN FRAM TILL GENOMFÖRANDE TAR LÅNG TID

80. Kommissionen initierade systematiskt korrigerande åtgärder när brister identifierades. I 90 % av fallen åtgärdade kommissionen bristerna på ett lämpligt sätt (se punkterna 23–27).

81. Det tog dock i genomsnitt 30 månader att genomföra korrigerande åtgärder. Bristerna under perioden 2000–2006 identifierades till största delen från 2005–2006 och framåt, vilket tillsammans med en långdragen process innebar att för omkring hälften av fallen i urvalet måste de finansiella korrigeringarna göras vid avslutandet. Enligt kommissionens nuvarande policy bör korrigerande åtgärder genomföras inom 24 månader (se punkterna 32–40).

KOMMISSIONEN HADE VISS FRAMGÅNG MED ATT SE TILL ATT FINANSIELLA KORRIGERINGAR TILLÄMPADES KORREKT

82. Kommissionen uppnådde en hög grad av säkerhet om att finansiella korrigeringar hade tillämpats korrekt i omkring två tredjedelar av de fall som revisionsrätten undersökte. I de återstående fallen fanns det brister som minskade graden av säkerhet. Detta berodde antingen på otillräcklig information eller på brister i omfattningen av de kontroller som hade gjorts för att bedöma beloppet för finansiella korrigeringar (se punkterna 44–57).

KOMMISSIONEN HADE MINDRE FRAMGÅNG MED ATT UPPNÅ SÄKERHET OM ATT DESS ÅTGÄRDER LEDDE TILL ATT NATIONELLA FÖRVALTNINGS- OCH KONTROLLSYSTEM FÖRBÄTTRADES

83. När det gäller de granskade programmen (se bilagan) har kommissionen uppnått olika grad av säkerhet om att brister i medlemsstaters förvaltnings- och kontrollsystem blir korrigerade till följd av dess korrigerande åtgärder. Av de granskade programmen fann revisionsrätten att graden av säkerhet var hög för 28 % av programmen, medelhög för 34 % och låg för 38 %. Ytterligare arbete görs av kommissionen under avslutandeprocessen men svårigheter måste lösas för att en tillräcklig grad av säkerhet ska uppnås om den lämnade informationen och i synnerhet om den slutliga felprocent som presenteras i avvecklingsdeklarationen (se punkt 28 och punkterna 58–73).

84. I tio av de program som revisionsrätten granskade utvärderades de efterföljande programmen för perioden 2007–2013 återigen negativt av kommissionen 2010. Dessutom är de felprocent som rapporteras av nationella revisionsmyndigheter under den innevarande perioden mycket ofta väsentliga (se punkterna 74–77). Kommissionen kommer att behöva vidta ytterligare korrigerande åtgärder när det gäller dessa program.

UTRYMME FÖR FÖRBÄTTRINGAR

85. Även om kommissionens korrigerande åtgärder kan ha stora positiva effekter finns det fortfarande utrymme för att bättre stabilisera systemen på en god kvalitetsnivå för perioden 2007–2013. Förbättringar lär dock få resurskonsekvenser, vilket kommissionen måste ta hänsyn till.

REKOMMENDATION 1

Kommissionen bör

- förkorta det administrativa förfarandet från det att brister identifieras till det att korrigerande åtgärder vidtas,

- ge sitt revisionsarbete som gäller revisionsmyndigheterna högre prioritet för att se till att myndigheterna producerar tillförlitliga felprocent som kan användas som underlag för de finansiella korrigeringarna,

- sprida checklistor som myndigheterna i medlemsstaterna kan använda som bästa praxis för sina kontroller på primär nivå,

- se till att de finansiella korrigeringar som genomförs före avslutandet omfattar alla utgifter som uppkommit då bristfälliga förvaltnings- och kontrollsystem använts.

MÖJLIGHETEN ATT ERSÄTTA ICKE STÖDBERÄTTIGANDE UTGIFTER BÖR ÖVERVÄGAS NÄR FRAMTIDA UTGIFTER FÖR SAMMANHÅLLNING BESLUTAS

86. I hälften av de program som revisionsrätten granskade hade myndigheterna i medlemsstaterna deklarerat utgifter som överskred den budget som hade anslagits för programmet. Detta innebär att de kunde ersätta icke stödberättigande utgifter som hade underkänts med nya utgifter och ha en buffert för att kompensera för eventuella ytterligare finansiella korrigeringar (se punkt 73).

87. Att ersätta utgifter på detta sätt är tillåtet enligt reglerna (se punkt 13 a)) och gör att de strukturfondsmedel som anslagits till medlemsstaterna kan användas för utgiftsprogram som syftar till att öka den ekonomiska och sociala sammanhållningen.

88. Att medlemsstaterna får återanvända strukturstöd på detta sätt väcker frågor som förtjänar att övervägas, särskilt i samband med beslut om framtida utgifter för sammanhållning:

a) Några av de brister som identifierats är systematiska (till exempel felaktig tillämpning av upphandlingsregler). Om man inte lyckas åtgärda dem finns det en risk för att icke stödberättigande utgifter från ett projekt kan ersättas med icke stödberättigande utgifter från ett annat projekt.

b) Det förekommer att nya utgifter som ersätter icke stödberättigande utgifter gäller projekt som helt finansieras med nationella medel (retroaktiv finansiering). Andra rapporter från revisionsrätten har visat att sådana projekt är mer utsatta för fel (se fotnot 20). Dessutom innebär användning av retroaktiv finansiering att utgifter för sammanhållning omvandlas till stöd "i efterhand" till medlemsstaternas budgetar.

c) Kommissionens korrigerande åtgärder kräver betydande resurser och de administrativa kostnaderna är höga. När stöd måste omfördelas och medlemsstaten har en betydande reserv av otvetydigt stödberättigande projekt (se fotnot 26) leder en korrigerande åtgärd från kommissionens sida till dokumentändringar (EU-stödet ges till en annan uppsättning projekt) men inte till några ändringar av den verksamhet som äger rum. Som revisionsrätten dessutom redan har noterat [30] innebär inte finansiella korrigeringar att de underliggande transaktionerna blir mindre oriktiga utan att kostnaden för de underkända oriktiga transaktionerna flyttas från EU-budgeten till nationella budgetar.

REKOMMENDATION 2

När de framtida planerna för sammanhållningsutgifter diskuteras bör kommissionen, Europaparlamentet och rådet på nytt överväga om bestämmelserna när det gäller möjligheterna att ersätta utgifter som har befunnits vara icke stödberättigande ska ändras för att öka EU-medlens mervärde.

Denna rapport har antagits av revisionsrättens avdelning II, med ledamoten Harald NOACK som ordförande, vid dess sammanträde i Luxemburg den 18 januari 2012.

För revisionsrätten

+++++ TIFF +++++

Vítor Manuel da Silva Caldeira

Ordförande

[1] Vid kommissionen förvaltas Europeiska regionala utvecklingsfonden av generaldirektoratet för regionalpolitik (GD Regionalpolitik) och Europeiska socialfonden av generaldirektoratet för sysselsättning, socialpolitik och inkludering (GD Sysselsättning, socialpolitik och inkludering).

[2] Artikel 17.1 i EU-fördraget och artikel 317 i EUF- fördraget.

[9999] Ekonomiska medel som ställs till förfogande för Eruf och ESF i budgetramen för den aktuella perioden. Ramen är en flerårig utgiftsplan som översätter unionens politiska prioriteringar i ekonomiska termer.

[3] Kommissionens och medlemsstaternas ansvarsområden för programperioden 2000–2006 angavs i första hand i rådets förordning (EG) nr 1260/1999 av den 21 juni 1999 om allmänna bestämmelser för strukturfonderna (EGT L 161, 26.6.1999, s. 1) och i kommissionens förordning (EG) nr 438/2001 av den 2 mars 2001 om genomförandebestämmelser till rådets förordning (EG) nr 1260/1999 beträffande förvaltnings- och kontrollsystemen för stöd som beviljas inom ramen för strukturfonderna (EGT L 63, 3.3.2001, s. 21). När det gäller perioden 2007–2013 definieras ansvarsområdena i första hand i rådets förordning (EG) nr 1083/2006 av den 11 juli 2006 om allmänna bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden och Sammanhållningsfonden samt om upphävande av förordning (EG) nr 1260/1999 (EUT L 210, 31.7.2006, s. 25) och i kommissionens förordning (EG) nr 1828/2006 av den 8 december 2006 om tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EG) nr 1083/2006 om allmänna bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden och Sammanhållningsfonden och för Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1080/2006 om Europeiska regionala utvecklingsfonden (EUT L 371, 27.12.2006, s. 1).

[4] Initiativtagare kan vara offentliga eller privata organ eller personer. Exempel på en offentlig initiativtagare: en vägförvaltning som genomför byggandet av en ny trafikled. Exempel på en privat initiativtagare: ett privat företag som vill rationalisera sin produktionsprocess genom att köpa nya maskiner.

[5] Budgeten för ett program finansieras genom offentliga medel från medlemsstaten, privata medel och medel från strukturfonderna.

[6] Rapporterna kallas så eftersom de föreskrivs i artikel 13 i kommissionens förordning (EG) nr 438/2001.

[7] För programperioden 2000–2006 var utgifter stödberättigande för merparten av programmen från det att kommissionen tog emot begäran om godkännande av programmet (oftast den 1 januari 2000) till den 30 juni 2009. Avslutandeprocessen startade då dokumenten lämnades in 15 månader efter denna tidsfrist, det vill säga den 30 september 2010. För några program startade dock processen tidigare eftersom den 31 december 2008 hade fastställts som slutdatum för stödberättigande, medan den för de grekiska programmen startade senare eftersom slutdatumet för stödberättigandet hade förlängts till den 31 december 2009.

[8] För programperioden 1994–1999, se kommissionens förordning (EG) nr 2064/97 av den 15 oktober 1997 om fastställande av närmare bestämmelser för genomförandet av rådets förordning (EEG) nr 4253/88 i fråga om medlemsstaternas finansiella kontroll av verksamhet som samfinansieras av strukturfonderna (EGT L 290, 23.10.1997, s. 1). Denna förordning upphävdes av förordning (EG) nr 438/2001 som gällde för perioden 2000–2006.

[9] De kontroller som gjordes av de utbetalande myndigheterna (se punkt 5) ansågs inte ingå i de centrala delarna eftersom de sällan var av sådant slag att de kompenserade för bristfälliga kontroller på primär och sekundär nivå. Likaså var de sällan föremål för omfattande korrigerande åtgärder.

[10] Se artiklarna 38 och 39 i förordning (EG) nr 1260/1999.

[11] Artikel 39.1 i förordning (EG) nr 1260/1999.

[12] Det finns EU-direktiv med regler för offentlig upphandling av byggentreprenader, tjänster och varor om den ursprungliga budgeten för dessa kontrakt överstiger de tak som anges i direktiven. För närvarande gäller (och har införlivats i medlemsstaternas lagstiftning) Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/17/EG av den 31 mars 2004 om samordning av förfarandena vid upphandling på områdena vatten, energi, transporter och posttjänster (EUT L 134, 30.4.2004, s. 1) och Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/18/EG av den 31 mars 2004 om samordning av förfarandena vid offentlig upphandling av byggentreprenader, varor och tjänster (EUT L 134, 30.4.2004, s. 14). För kontrakt som inte omfattas av bestämmelserna i direktivet (budgeten överskrider inte taket) kan det finnas särskilda bestämmelser i nationell eller regional lagstiftning.

[13] En handlingsplan för att stärka kommissionens tillsynsfunktion vid delad förvaltning av strukturåtgärder, KOM(2008) 97 slutlig, 19.2.2008. Denna handlingsplan, som gäller för kommissionen själv, ska inte blandas samman med en typ av korrigerande åtgärder, även kallad åtgärdsplan, som begärs av kommissionen och som ska genomföras i medlemsstaterna (se punkt 12).

[14] Effekter av handlingsplanen för att stärka kommissionens tillsynsfunktion vid delad förvaltning av strukturåtgärder, KOM(2010) 52 slutlig, 18.2.2010.

[15] Enligt Europeiska unionens årsredovisning för budgetåret 2010 är det totala bekräftade beloppet för finansiella korrigeringar för perioden 2000–2006 4165 miljoner euro för Eruf och 1174 miljoner euro för ESF. Det totala beloppet för finansiella korrigeringar som rapporterades för perioden 1994–1999 var 1758 miljoner euro för Eruf och 397 miljoner euro för ESF.

[8888] I populationen ingår inte program för Interreg (främjande av gränsregionalt, transnationellt och interregionalt samarbete), Urban (främjande av ekonomisk och social förnyelse av städer och förorter som befinner sig på tillbakagång) och Equal (främjande av utveckling av de mänskliga resurserna inom ramen för främjandet av lika möjligheter). Ett och samma program kan innehålla några åtgärder som medfinansieras av ESF och andra som medfinansieras av Eruf. I dessa fall finns programmet både i kolumnen för Eruf och i kolumnen för ESF.

[16] Ett fel anses vara systematiskt när sannolikheten är hög för att samma problem kan påverka andra projekt på liknande sätt. Det blir då nödvändigt att bestämma det systematiska felets omfattning. Ett exempel: en initiativtagare till projekt har tolkat en regel om stödberättigande felaktigt. Om initiativtagaren genomförde flera projekt kan samma feltolkning ha gjorts för alla, och alltså kan oriktiga utgifter ha deklarerats för samtliga dessa projekt.

[17] För beräkningen av den genomsnittliga tidsåtgången anses den tidpunkt när de sista åtgärderna avslutades vara den tidpunkt när bristerna har åtgärdats. Det bör dock noteras att olika enskilda åtgärder för ett program ofta avslutades vid olika tidpunkter.

[18] Reglerna för offentlig upphandling och statligt stöd gäller oftare projekt som medfinansieras genom Eruf.

[19] Riktlinjer för kommissionens avdelningar om principer, kriterier och vägledande nivåer för finansiella korrigeringer enligt artikel 39.3 i rådets förordning (EG) nr 1260/1999 och, om offentlig upphandling, dokument COCOF 07/0037/03, slutlig version av den 29 november 2007.

[20] Nya deklarerade utgifter kan gälla nya icke avslutade projekt eller projekt som redan har avslutats och som från början finansierades av nationella medel innan de lades fram för EU-finansiering. Det senare kallas retroaktiv finansiering. Generaldirektoraten har olika praxis när det gäller att acceptera retroaktiva projekt. Revisionsrätten konstaterade att dessa projekt var mer utsatta för fel än de projekt som hade valts ut på vanligt sätt (se punkt 6.19 i revisionsrättens årsrapport för budgetåret 2008).

[7777] Här ingår inte sju program där man hade kommit överens om schablonkorrigeringar för systembrister som främst gällde frågor om offentlig upphandling.

[21] Kontroller som görs enligt strikt tillämpade checklistor som i detalj täcker in alla risker.

[22] Till exempel: (i) alla kontrakt för vilka regler om offentlig upphandling ska tillämpas eller (ii) delar av utgifterna (som utgifter för administration eller personal) för alla deklarerade projekt.

[23] 23Observera att för två program i urvalet ombads inte myndigheterna i medlemsstaten att göra finansiella korrigeringar. Dessa program har därför inte tagits med i beräkningen.

[6666] För sex program bedömdes inte förbättringarna av systemen eftersom alla utgifter som hade deklarerats under programperioden omfattades av finansiella korrigeringar. Effekterna av dessa korrigerande åtgärder har beaktats i punkt 55.

[24] Exempel på argument som förs fram: (i) vissa fel rapporteras som "atypiska" eller (ii) det rapporteras att alla systemfel har behandlats på ett tillfredsställande sätt.

[25] En population (det totala antalet projekt) får delas upp genom att projekten grupperas i homogena delpopulationer (strata).

[26] Medlemsstaterna kan ha en uppsättning projekt vars volym är större än de finansiella anslagen till det aktuella programmet.

[27] Då denna rapport utarbetades ut hade kommissionen ännu inte tagit ett slutligt beslut om vilket belopp som skulle tillämpas för den finansiella korrigeringen – det budgeterade beloppet eller det deklarerade beloppet om det senare överstiger budgeten.

[28] De program som förvaltades av GD Regionalpolitik: 22,5 % av programmen hade en felprocent på mellan 2 och 5 %, och 13,1 % hade en felprocent som var högre än 5 %. De program som förvaltades av GD Sysselsättning, socialpolitik och inkludering: 19,0 % av programmen hade en felprocent på mellan 2 och 5 %, och 28,4 % hade en felprocent som var högre än 5 %.

[29] Gräns för lägsta felprocent: 4,7 %, gräns för högsta felprocent: 10,7 %.

[30] Punkt 1.65 i årsrapporten för budgetåret 2005 (EUT C 263, 31.10.2006, s. 1).

--------------------------------------------------

BILAGA

PROGRAM SOM SKRIVBORDSGRANSKADES

Eruf |

Land | Program # | Programmets namn | Anslagen budget (miljoner euro) |

Tjeckien | 2003CZ161PO003 | Näringsliv | 347,8 |

Tyskland | 2000DE162DO003 | Saarland | 293,0 |

Spanien | 2000ES161PO004 | Asturien | 1695,4 |

2000ES161PO008 | Ceuta | 89,4 |

2000ES161PO010 | Extremadura | 2262,4 |

2000ES162DO006 | Madrid | 781,4 |

Förenade kungariket | 1999GB161DO002 | Merseyside | 2600,3 |

2000GB162DO005 | Nordöstra England | 1716,6 |

2000GB162DO012 | Eastern Scotland | 661,4 |

Grekland | 2000GR051PO003 | Hälsa och välfärd | 220,2 |

2000GR161PO004 | Västra Grekland | 530,0 |

2000GR161PO007 | Ipiros | 464,7 |

2000GR161PO011 | Joniska öarna | 268,5 |

2000GR161PO016 | Konkurrenskraft | 2826,2 |

2000GR161PO026 | Kultur | 647,6 |

Irland | 2000IE161PO005 | Southern and Eastern | 829,5 |

Italien | 1999IT161PO010 | Sardinien | 2601,0 |

1999IT161PO005 | Transport | 4520,2 |

2000IT162DO009 | Lazio | 884,4 |

Polen | 2003PL161PO001 | Integrerat regionalstöd | 3485,3 |

Portugal | 1999PT161PO008 | Sparsamhet | 4009,3 |

1999PT161PO004 | Informations-samhället | 652,3 |

Slovakien | 2003SK161PO002 | Industri och tjänstesektor | 291,0 |

ESF |

Land | Program # | Programmets namn | Anslagen budget (miljoner euro) |

Belgien | 1999BE053DO002 | Federala ministeriet för sysselsättning och arbete | 140,3 |

Spanien | 2000ES051PO015 | Företagande och fortbildning | 2279,3 |

2000ES053PO305 | Navarra | 173,4 |

2000ES161PO011 | Galicien | 579,7 |

Frankrike | 1999FR161DO002 | Nord-Pas-de-Calais | 202,1 |

2000FR162DO003 | Lorraine | 84,5 |

2000FR162DO019 | Picardie | 66,2 |

2000FR162DO013 | Aquitaine | 125,4 |

Förenade kungariket | 1999GB161DO002 | Merseyside | 1032,8 |

1999GB161DO003 | South Yorkshire | 1043,7 |

2000GB162DO010 | Sydvästra England | 81,8 |

2000GB162DO003 | Yorkshire and the Humber | 142,0 |

Italien | 1999IT161PO007 | Kampanien | 1003,5 |

1999IT053PO003 | Piemonte | 1054,2 |

Nederländerna | 1999NL161DO001 | Flevoland | 71,4 |

Polen | 2003PL051PO001 | Utveckling av mänskliga resurser | 1960,1 |

Slovakien | 2003SK051PO001 | Utveckling av mänskliga resurser | 367,2 |

--------------------------------------------------