Ändrat förslag till EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV om samhällsomfattande tjänster och användares rättigheter avseende elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster (framlagt av kommissionen enligt artikel 250.2 i EG-fördraget)

1. Bakgrund

I juli 2000 lade kommissionen fram ett förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om samhällsomfattande tjänster och användares rättigheter avseende elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster KOM(2000) 392- C5-0429/2000 - 2000/0183 (COD) för antagande enligt det medbeslutandeförfarande som föreskrivs i artikel 251 i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen [1].

[1] EGT C 365, 19.12.2000, s. 238.

Ekonomiska och sociala kommittén avgav sitt yttrande den 1 mars 2001 [2].

[2] EGT C 139, 11.5.2001, s. 15.

Regionkommittén avgav sitt yttrande den 14 december 2000 [3].

[3] EGT C 144, 16.5.2001, s. 60.

Den 12 juni 2001 antog Europaparlamentet ett flertal ändringsförslag vid sin första behandling [4].

[4] EGT C ....

I detta ändrade förslag läggs kommissionens ståndpunkt fram i enlighet med artikel 250.2 i EG-fördraget avseende de ändringsförslag som görs i Europaparlamentets yttrande antagna den 12 juni 2001.

2. Målet med kommissionens förslag

Direktivet avseende samhällsomfattande tjänster och användares rättigheter syftar till att säkerställa tillhandahållande av samhällsomfattande tjänster inom ramen för allmänt tillgängliga telefonitjänster på en mer konkurrensutsatt marknad, med bestämmelser om att finansieringen av kostnaderna för tillhandahållande av sådana tjänster sker på ett konkurrensneutralt sätt. I direktivet fastställs även användares och konsumenters rättigheter avseende elektroniska kommunikationstjänster med motsvarande skyldigheter för företag. Genom direktivet vill man säkerställa driftskompatibiliteten hos digital televisionsutrustning för konsumenter och tillhandahållandet av vissa obligatoriska tjänster t.ex. tillhandahållandet av förhyrda förbindelser. I direktivet erkänns medlemsstaternas rätt att fastställa att vissa radio- och TV-sändningar skall vara obligatoriska att vidaresända via vissa nät för att säkerställa den allmänna tillgången till ett bestämt programutbud. Det säkerställs även att nätoperatörer kommer att koppla samtal till det nya europeiska regionala prefixet "3883" som Internationella teleunionen (ITU) har tilldelat det europeiska telefonnummerområdet (ETNS).

3. Kommentarer till europaparlamentets yttrande

3.1. Sammanfattning av kommissionens ståndpunkt

Kommissionen kan antingen helt, delvis eller i princip ge sitt stöd till Europaparlamentets ändringsförslag. Många av de föreslagna ändringarna innebär förbättringar eller förtydliganden av kommissionens ursprungliga förslag.

3.2. Ändringsförslag som antagits av Europaparlamentet vid första behandlingen

Europaparlamentets ändringsförslag

Vid den första behandlingen antog Europaparlamentet sammanlagt 65 ändringsförslag till kommissionens ursprungliga förslag.

Av de 62 ändringar som föreslagits av utskottet för rättsliga frågor, varav 18 införlivats direkt från det yttrande som gjorts av utskottet för industrifrågor, utrikeshandel, forskning och energi genom "enhanced Hughes"-förfarandet, antogs 60 i plenum. Av de 14 ändringsförslag som lades fram i plenum antogs fem, vilket innebar att sammanlagt 65 av Europaparlamentets ändringsförslag antogs vid första behandlingen.

Ändringsförslag från Europaparlamentet som har godkänts av kommissionen

Följande ändringsförslag har godkänts av kommissionen i sin helhet, delvis eller i princip: 2, 4-33, 35-39, 41, 42, 44-47, 49, 52, 53, 54, 57, 58, 60 och 70. Många av Europaparlamentets ändringsförslag innehöll flera delar som kunde skiljas åt. Vissa delar av dessa ändringsförslag godkändes av kommissionen och andra inte. I avsnitt 3.2.2 nedan förklaras kommissionens ståndpunkt när det gäller samtliga aspekter av de ändringsförslag som godkändes delvis och både det som godkändes respektive inte godkändes av kommissionen beskrivs.

Ändringsförslag från Europaparlamentet som inte har godkänts av kommissionen

Följande ändringsförslag har inte godkänts av kommissionen: 1, 3, 34, 40, 43, 48, 51, 55, 56, 59, 61, 66, 72 och 73. De beskrivs närmare i avsnitt 3.2.1 nedan.

3.2.1. Detaljer i ändringsförslag som inte har godkänts av kommissionen

Ändringsförslag 1 och 37 (säkerhetsfrågor)

Genom Europaparlamentets ändringsförslag har man försökt införa nya bestämmelser rörande säkerhet i direktivet avseende samhällsomfattande tjänster, däribland nätsäkerhet och risker för brott mot nätsäkerheten, som redan tagits upp i dataskyddsdirektivet, vilket ledde till att de föreslagna ändringarna utgjorde en dubblering av dataskyddsdirektivet. Kommissionen ser inte något behov av att två direktiv som utgör en sammanhängande helhet innehåller samma bestämmelser. Dessutom skulle detta kunna leda till förvirring i tillämpningen i det att man skulle kunna tro att gemenskapens institutioner försökt uppnå olika mål genom att ha samma bestämmelser i två olika direktiv.

Ändringsförslag 3 och 43 (det europeiska telefonnummerområdet)

Ändringsförslag 3 och 43 innebär att genomförandet av det nya europeiska regionala prefixet "3883" underkastas en utvärdering som skall utföras av kommissionen. En sådan studie som den som krävs enligt ändringsförslag 3 och 43 har redan utförts på kommissionens vägnar. I denna studie drogs slutsatsen att det fanns en potentiell efterfrågan och införandet av det europeiska telefonnummerområdet (ETNS) med ett europeiskt regionalt prefix godkändes. Ett sådant prefix har nu tilldelats av ITU. Kommersiell användning av de tjänster som är knutna till ett sådant prefix kommer att göra det möjligt för europeiska företag att utveckla alleuropeiska tjänster med användning av ett enda telefonnummer inom hela Europa. Rådet har två gånger gett sitt stöd till utvecklingen av det europeiska telefonnummerområdet. Att göra införandet av ett prefix till föremål för ytterligare en studie skulle leda till att det politiska åtagande som redan finns ifrågasätts.

Ändringsförslag 34 (konsumentavtal)

Kommissionen ansåg att ändringsförslag 34 i Europaparlamentets yttrande, vari ställs krav på rättvisa och öppna villkor i konsumentavtal med tydlig och lättförståelig ordalydelse, utgör en dubblering av befintliga gemenskapsbestämmelser avseende konsumentskydd i direktiven 97/7/EG och 93/13/EEG.

Ändringsförslag 40 (telefonisttjänster och nummerupplysning)

Enligt Europaparlamentets ändringsförslag krävs att telefonisttjänster och nummerupplysningstjänster tillhandahålls avgiftsfritt eller till en mycket låg avgift. Kommissionen avvisade den föreslagna ändringen av två skäl. Telefonisttjänster och nummerupplysningstjänster utgör en del av de element i samhällsomfattande tjänster som måste tillhandahållas samtliga abonnenter till ett rimligt pris och övervakas av de nationella regleringsmyndigheter som ansvarar för övervakningen av samhällsomfattande tjänster. Dessutom tillhandahålls nu nummerupplysningstjänster i konkurrens. Förutom den allmänna abonnentförteckningen kan slutanvändarna därför använda andra abonnentförteckningar i antingen elektronisk eller tryckt form. Att göra samtliga nummerupplysningstjänster avgiftsfria eller till föremål för en mycket låg avgift skulle leda till en överreglering som motverkar konkurrens vid tillhandahållandet av denna tjänst.

Ändringsförslag 48 (tillgång till tjänster för villkorad tillgång)

I Europaparlamentets ändringsförslag 48 föreslås att sändningsföretag bör ha tillgång till tjänster för villkorad tillgång och tillhörande utrustning i de fall detta är nödvändigt för allmänhetens mottagning av vissa bestämda sändningar samt för att se till att dessa sändningar är lätt tillgängliga och väl synliga på programsökare och elektroniska programguider. Detta ändringsförslag består av två delar som båda av olika skäl har avvisats av kommissionen. Den första delen av ändringsförslaget som avser tillgång till tjänster för villkorad tillgång och tillhörande utrustning (CAS) omfattas redan av tillträdesdirektivet enligt vilket sändningsföretagen får tillgång till tjänster för villkorad tillgång på rättvisa, rimliga och icke-diskriminerande villkor. Den andra delen av ändringsförslaget, som syftar till att göra sändningarna väl synliga på programsökare och elektroniska programguider, är en bestämmelse om regleringen av innehållet. Denna del av ändringsförslaget behandlar därmed frågor som faller utanför tillämpningsområdet inte bara för direktivet avseende samhällsomfattande tjänster utan även för hela lagstiftningspaketet.

Ändringsförslag 51 (regelbunden granskning av berörda marknader)

Enligt Europaparlamentets ändringsförslag påläggs de nationella regleringsmyndigheterna en skyldighet att utföra en årlig granskning av taxorna för slutkund för förhyrda förbindelser. Kommissionen anser att denna tidsperiod är alltför kort.

Ändringsförslag 55 (Tvistelösning)

I ändringsförslag 55 ställs krav på att det i varje medlemsstat inrättas en nationell klagoinstans med förfaranden som är tillgängliga för alla. Även om kommissionen förstår avsikten med detta ändringsförslag anser den att det är för restriktivt och oförenligt med subsidiaritetsprincipen.

Ändringsförslag 56 (bestämmelser i bilaga I avseende nedkoppling)

Enligt Europaparlamentets ändringsförslag 56 upphävs medlemsstaternas beslutanderätt vid utebliven betalning av räkningar och ersätts med en skyldighet att tillåta samtal som inte medför någon kostnad för abonnenten, t. ex. inkommande samtal, under den period som föregår en fullständig nedkoppling. Kommissionen anser det vara lämpligare att ge medlemsstaterna större utrymme vid genomförandet av åtgärder avseende utebliven betalning. I bilagan är redan föreskrivet att nedkoppling på grund av utebliven betalning endast kan ske efter det att en varning utfärdats. Enligt bilagan har medlemsstaterna möjlighet att under den period som föregår en fullständig nedkoppling tillåta samtal som inte medför någon kostnad för abonnenten, och kommissionen anser detta vara tillräckligt.

Ändringsförslag 59 (avskaffande av hänvisningen till system för återkrav av typen mervärdesskatt)

I Europaparlamentets ändringsförslag föreslås att punkt 3 i del B i bilaga IV skall utgå. I denna punkt föreslås att medlemsstaterna bör överväga att uppbära bidrag via ett system med mervärdesskatt från operatörer och tjänsteleverantörer, vilket är enhetligt och öppet för insyn. Finansieringen av kostnaderna för samhällsomfattande tjänster inom denna sektor med användning av enkla och effektiva metoder kommer sannolikt att bli svårare i framtiden. Kommissionen anser att en alternativ metod, exempelvis av typen mervärdesskatt, bör förbli en valmöjlighet. Traditionella finansieringsmedel för samhällsomfattande tjänster kommer att bli allt svårare att använda på ett sammanhållet sätt i framtiden.

Ändringsförslag 61, 72 och 73 (bilaga VI, driftskompatibilitet hos digital televisionsutrustning för konsumenter)

Enligt Europaparlamentets ändringsförslag 61 krävs att televisionsmottagarna inom gemenskapen har ett gemensamt gränssnitt för att göra det möjligt för konsumenterna att använda dem med vilket avkodningssystem som helst. Kommissionen samtyckte till målet att uppnå driftskompatibilitet men avvisade den föreslagna ändringen som mer restriktiv än nödvändigt och dessutom täckt av punkt 2 i bilaga VI. Enligt ändringsförslag 72 skall samtliga terminaler som är utrustade för att presentera digitalt interaktivt innehåll garantera att konsumenten har obehindrad tillgång till tilläggstjänster som har sänts okodade, varför överensstämmelse med MHP-normen är ett krav. Kommissionen avvisade detta ändringsförslag av flera orsaker. Begreppet "terminaler" är för brett och skulle kunna omfatta telefoner och persondatorer. Begreppet "digitalt interaktiv" är både för brett och för vagt och att göra MHP-normen obligatorisk är inte godtagbart. Genomförandet av MHP-normen bör ske på frivillig basis genom överenskommelse med branschen. Kommissionen är positivt inställd till idén men anser det inte vara lämpligt att göra MHP-normen obligatorisk.

Ändringsförslag 66 (artikel 7, särskilda åtgärder för funktionshindrade användare)

I ändringsförslag 66 ändras begreppet "telefonitjänster" till "elektroniska kommunikationer", vilket skulle bredda tillämpningsområdet för samhällsomfattande tjänster för funktionshindrade användare utan analys av om en sådan åtgärd är önskvärd eller berättigad. Kommissionen anser att åtgärden är oproportionerlig vid denna tidpunkt.

3.2.2 Ändringsförslag från Europaparlamentet som har godkänts av kommissionen i sin helhet, delvis eller i princip

Ändringsförslag 2, 24-30 (skäl 19 och artikel 16, reglering av taxor för slutkund)

I ändringsförslag 2 görs två ändringar av skäl 19 i direktivet genom att hänvisningen till exklusiva rättigheter tas bort och en text som klargör att kontroller av taxorna för slutkund skulle vara tillåtna enligt direktivet endast om en reglering av grossistledet skulle vara ineffektiv läggs till. Kommissionen godkänner det första ändringsförslaget i dess helhet och det andra ändringsförslaget i princip, på så vis att prioritet skulle kunna ges till regleringen av taxor för grossistledet framför taxor för slutkund. Vissa grundläggande kontroller av taxorna för slutkund behövs dock fortfarande när det gäller telefonitjänster som tillhandahålls av företag med ett betydande marknadsinflytande.

De två ändringar som föreslagits av ändringsförslag 24 godkändes endast delvis av kommissionen. Den första ändringen, som ställer krav på att de nationella regleringsmyndigheterna granskar marknaden för förhyrda förbindelser varje år, ansågs av kommissionen vara alltför betungande och artificiell. Ramen bör vara flexibel och regleringsmyndigheterna bör utföra granskningar när detta behövs. Den andra ändringen består i kravet att de nationella regleringsmyndigheterna skall företa ett offentligt samråd om åtgärder avseende regleringen av slutkundsledet, vilket godkändes i princip av kommissionen.

Enligt ändringsförslag 25 ändras artikelinnehållet till en mer allmän reglering av taxor för slutkund och innefattar bestämmelser om tillhandahållande av förhyrda förbindelser. Kommissionen erkände fördelarna med att kombinera bestämmelser i olika delar av direktivet, vilka handlar om skyldigheter som kan påföras operatörer som anses ha betydande inflytande på marknaden, men det konkreta förslaget godkändes inte. I ändringen föreslogs även i tillträdesdirektivet ett samband med regleringen av taxor för de operatörer inom grossistledet som har betydande inflytande på marknaden. Ändringen godkändes i princip av kommissionen i denna del men det ansågs att man i formuleringen bör undvika att kombinera tjänster avseende förhyrda förbindelser och telefonitjänster till en enda tjänstemarknad för slutkunder.

Enligt Europaparlamentets ändringsförslag 26 krävs att de nationella regleringsmyndigheterna vidtar förbättringsåtgärder för att ta itu med motiverade klagomål och säkerställer konkurrens på nationella och transnationella marknader där användarnas eller konsumenternas krav inte respekteras. Kommissionen höll med om att taxeåtgärder i både grossist- och slutkundsledet kan vara av betydelse för att lösa sådana problem. De nationella regleringsmyndigheternas interventionsförfarande bör dock stå i samband med de specifika målen med lagstiftningspaketet i dess helhet snarare än med klagomålen.

I Europaparlamentets ändringsförslag 27 utgår ordet "taxor" i hänvisningen till "kontroller av taxor för slutkund" och "i förekommande fall" lades till framför "system för kostnadsredovisning som används av berörda företag", två ändringar som kommissionen ansåg vara förenliga med ändringsförslag 26. I ändringsförslag 28 utgår likaledes ordet "taxor" ur punkt 5 i denna artikel, vilket är förenligt med de två tidigare ändringarna. I ändringsförslaget knyts dessutom systemet för kostnadsredovisning till den politik samt de principer och metoder som fastställts av nationella regleringsmyndigheter, vilket godkändes av kommissionen. Motsatsen gäller för den del av ändringsförslaget enligt vilken kravet på att de nationella regleringsmyndigheterna skall se till att en redogörelse för efterlevnaden offentliggörs utgår.

I ändringsförslag 29 utgår ordet "taxor" ur hänvisningen till "kontroller av taxor för slutkund", vilket kommissionen ansåg vara förenligt med tidigare ändringar. Enligt Europaparlamentets ändringsförslag 30 krävs offentliggörande av detaljerna i rabattsystemen för företag med skyldighet att fastställa kostnadsorienterade taxor. Kommissionen godkände detta ändringsförslag i princip utifrån att det skulle vara önskvärt att förbinda offentliggörandeskyldigheten till urvalet av företag med ett betydande marknadsinflytande snarare än till skyldigheten att vara kostnadsorienterad.

Ändringsförslag 4 och 44 (skäl 27 och artikel 24, tillhandahållande av tilläggstjänster)

I Europaparlamentets förslag lägger man till en mening om att utvecklingen av tonval och nummerpresentation på alleuropeisk basis skall främjas genom direktivet och vara fördelaktig för konsumenterna. Kommissionen godkände detta tillägg. Enligt Europaparlamentets ändringsförslag 44 krävs att medlemsstaterna gör ytterligare tjänster tillgängliga, under förutsättning att de är tekniskt genomförbara och ekonomiskt bärkraftiga, och underlättar deras användning över nationsgränserna. Kommissionen avvisade den första delen av ändringen men godkände den andra som innebär ett tillrättaläggande av en nuvarande svaghet i befintlig lagstiftning.

Ändringsförslag 5 och 18 (skäl 32 och artikel 11, kvaliteten på de tjänster som tillhandahålls av utvalda företag)

I ändringsförslag 5 föreslås samreglering för att uppfylla kvalitetsnormer och uppnå förbättrat tjänsteutförande, och upphävande av formell lagstiftning föreskrivs i de fall då samreglering skall ske. I ändringsförslaget stipuleras att samreglerade åtgärder måste grunda sig på samma kriterier som formella regleringsåtgärder. Kommissionen har endast i princip godkänt att samreglering kan vara ett lämpligt sätt att främja högre kvalitetsnormer och förbättrat tjänsteutförande. Kommissionen finner att övriga delar av ändringsförslaget är överdrivet restriktiva. Det kan finnas ett behov av att behålla formell reglering även i de fall då samreglering sker. I Europaparlamentets ändringsförslag 18 utvidgas tillämpningsområdet avseende kvalitet och övervakning för skyldigheter rörande samhällsomfattande tjänster till att omfatta åtgärder för funktionshindrade användare. Kommissionen var positiv till denna ändring avseende funktionshindrade användare även om mätmetoderna för sådan övervakning kommer att behöva förfinas.

Ändringsförslag 6 (artikel 1, direktivets mål)

I ändringsförslag 6 föreslås mindre redaktionella ändringar av punkt 2 i artikeln och i en ny punkt 3 föreskrivs att det i direktivet fastställs rättigheter för användare och konsumenter och en minimiuppsättning av tjänster av specificerad kvalitet för samtliga användare och konsumenter till ett rimligt pris utan att konkurrensen snedvrids; i den nya punkten nämns även att det i direktivet fastställs mål för tillhandahållandet av vissa obligatoriska tjänster, exempelvis förhyrda förbindelser. Kommissionen godkände ändringarna som en fördjupning av direktivets mål som inte framgick av det ursprungliga förslaget.

Ändringsförslag 7 (artikel 2, definitioner)

Genom Europaparlamentets ändringsförslag läggs tre nya element till i definitionerna, varav två godkändes av kommissionen. Ändringarna av definitionen av "allmänt tillgängliga telefonnät" är värdefulla förtydliganden av den text som ursprungligen föreslagits. Den tredje föreslagna ändringen var tillägget av begreppet "tillhörande tjänst" och en definition. Kommissionen anser att begreppet inte behövs i direktivet eftersom den föreslagna definitionen omfattar vissa operatörtjänster som förväntas ingå i definitionen av allmänt tillgängliga telefonitjänster i artikel 2 e i texten. Den andra aspekten av den föreslagna definitionen avser presentationselement i elektroniska programguider. Detta är en fråga rörande innehållet och omfattas därför inte av det nya paketet och är inte heller en definition som behövs i detta direktiv.

Ändringsförslag 8 (artikel 3, tillgång till samhällsomfattande tjänster)

I ändringsförslaget läggs "konkurrensneutralitet" till förteckningen över principerna för genomförande av samhällsomfattande tjänster. Kommissionen finner dessa begrepp tilltalande och lämpliga för att en grundläggande balans skall uppnås i finansieringen av den allmänna tillgången till tjänster på marknader som generellt blir allt mer konkurrensinriktade.

Ändringsförslag 9 (artikel 4, tillhandahållande av tillträde i en fast anslutningspunkt)

Europaparlamentet föreslog tre ändringar av artikel 4 i direktivet med avseende på definitionen av skyldigheter avseende samhällsomfattande tjänster. I ändringen lades till att tillgången till Internet bör vara "effektiv". Detta kräver att medlemsstaterna beaktar den förhärskande tekniken för att bestämma dataöverföringshastigheten och principen att medlemsstaterna inte bör fastställa en dataöverföringshastighet som överstiger den som den breda allmänheten har tillträde till. Kommissionen ansåg att tillägget att tillgången till Internet bör vara "effektiv" skulle kunna skapa onödig förvirring och brist på enhetlighet vid genomförandet, och avvisade därför den föreslagna ändringen. När det gäller fastställandet av den dataöverföringshastighet som bör gälla för tillgången till Internet inom ramen för samhällsomfattande tjänster är den korrekta hastigheten den som faktiskt används av den breda allmänheten och inte "hastigheter som den breda allmänheten har tillträde till". Även om kravet att medlemsstaterna skall beakta den förhärskande tekniken för att bestämma dataöverföringshastigheten är ett relevant krav bland andra krav bör det noggrant utvärderas i enlighet med omständigheterna. Den kvalitet som användaren upplever kommer att bero på faktorer som befinner sig utom nätoperatörens eller Internettjänsteleverantörens kontroll. Detta övervägande utgör en del av utvärderingen av vad som är lämpligt i sammanhanget. Kommissionen godkände därför ändringen i princip men ansåg att den senare idén bör komma till uttryck i ett av skälen.

Ändringsförslag 10 (artikel 6, telefonautomater)

Europaparlamentet föreslog en ändring av formuleringen för att klargöra att medlemsstaterna får besluta att inte ålägga vissa skyldigheter snarare än att "besluta att inte tillämpa vissa bestämmelser". Kommissionen ansåg att detta utgör en förbättring av den ursprungliga ordalydelsen.

Ändringsförslag 11 (artikel 7, särskilda åtgärder för funktionshindrade användare)

Enligt Europaparlamentets ändringsförslag skall artikeln flyttas till kapitlet avseende användares och konsumenters rättigheter. I ändringsförslaget föreskrivs även att en mening skall läggas till om ett krav på medlemsstaterna att ange användare med särskilda behov efter offentligt samråd. Kommissionen avvisade den första delen av ändringsförslaget eftersom artikeln utgör en integrerad del av minimiuppsättningen av tjänster som fastställs i det kapitel om samhällsomfattande tjänster där denna bestämmelse hör hemma. Kommissionen var positiv till införandet av förfarandet med offentligt samråd för fastställande av behov för användare med särskilda behov.

Ändringsförslag 12 och 13 (artikel 8, urval av företag)

Enligt ändringsförslaget skall ett förslag läggas fram av den nationella regleringsmyndigheten om urvalet av ett eller flera företag som skall säkerställa tillhandahållandet av samhällsomfattande tjänster. Enligt Europaparlamentets ändringförslag utgår även det särskilda omnämnandet av behovet att omfatta hela det nationella territoriet, och en klargörande text läggs till om att en eventuell uppdelning - grundad på täckning eller tjänsteslag - av samhällsomfattande tjänster skulle vara möjlig. Kommissionen godkände inte de två första ändringarna. En medlemsstats beslut bör inte vara beroende av erhållande av ett förslag från den nationella regleringsmyndigheten och upphävandet av kravet att hela territoriet skall omfattas kompenseras inte av det tillägg som föreslogs i ändringen. Denna senare text godkändes inte helt och hållet av kommissionen. Europaparlamentet föreslog i ändringsförslag 13 att ett krav på offentligt samråd skulle läggas till för urvalsförfarandet när det gäller samhällsomfattande tjänster. Kommissionen var positiv till denna ökade öppenhet i förfarandet för urval av leverantörer av samhällsomfattande tjänster. I ändringens andra del krävs att nätintegritet, tjänstekvalitet och nätkontinuitet garanteras. Detta godkändes i princip av kommissionen men i en separat artikel.

Ändringsförslag 14 och 15 (artikel 9, rimliga taxor)

I Europaparlamentets ändringsförslag 14 ändras artikelns rubrik till "rimliga taxor", vilket godkändes av kommissionen. I detta ändringsförslag föreskrivs ingående de taxor som skall övervakas och metoderna för övervakning, vilket kommissionen ansåg vara överdrivet detaljerat. I ändringsförslag 14 preciseras även att samtliga delar av befolkningen, inbegripet låginkomsttagare och personer med särskilda sociala behov, bör ha tillträde till och faktiskt kunna använda telefonitjänster. Kommissionen var positiv till detta tillägg. I Europaparlamentets ändringsförslag 15 ändras beskrivningen av de konsumenter som är berättigade till särskilda taxor och den ursprungliga ordalydelsen klargörs Båda dessa ändringar godkändes av kommissionen.

Ändringsförslag 16 och 17 (artikel 10, kontroll av utgifter)

I Europaparlamentets ändringsförslag 16 ändras ordalydelsen med avseende på tillhandahållandet av tilläggstjänster, vilket innebär ett klargörande av ursprungstexten och godkändes av kommissionen. Ändringsförslag 17 utgör ett litet klargörande av formuleringen av den ursprungliga texten, vilket godkändes av kommissionen.

Ändringsförslag 19 och 20 (artikel 12, kostnad för samhällsomfattande tjänster)

Europaparlamentets ändringsförslag 19 innebär att artikeln skärps genom att de nationella regleringsmyndigheterna påläggs skyldigheten att besluta om, och i vilken utsträckning, samhällsomfattande tjänster utgör en orättvis börda, vilket godkändes av kommissionen. Genom ändringsförslag 20 skärps artikeln i den del som avser verifiering av beräkningen av nettokostnaderna för samhällsomfattande tjänster, för att säkerställa att de nationella regleringsmyndigheterna beräknar nettokostnaden för skyldigheter avseende samhällsomfattande tjänster på ett öppet sätt och offentliggör dessa beräkningar. Denna ändring godkändes av kommissionen.

Ändringsförslag 21 och 22 (artikel 13, finansiering av skyldigheten att tillhandahålla samhällsomfattande tjänster)

I ändringsförslag 21 införs tre konkreta ändringar av texten, vilka samtliga godkändes av kommissionen även om den andra ändringen ansågs passa bättre i ett av skälen än i den förklarande texten. I Europaparlamentets ändringsförslag ersätts "får" med "skall" i den första punkten för att tydliggöra att medlemsstaterna måste ge kompensation i det fall en orättvis börda pålagts; i den andra ändringen nämns lotterier som andra finansieringskällor som regeringen kan ta i anspråk för kompensation; slutligen läggs i ändringsförslaget till "och" till "eller" i slutet av punkt 1 a och på så vis klargörs att medlemsstaterna får använda en kombination av finansieringssystem som är förenliga med direktivet. Genom Europaparlamentets ändringsförslag ändras artikelns ordalydelse något för att klargöra den reglementsenliga översikt som gäller för alla sorters finansieringssystem, vilket kommissionen ansåg utgöra en förbättring av texten.

Ändringsförslag 23 (artikel 15, översyn av omfattningen av samhällsomfattande tjänster)

I Europaparlamentets ändringsförslag preciseras de faktorer som särskilt bör beaktas vid en granskning av samhällsomfattande tjänsters omfattning, vilket avvisades av kommissionen på grund av att formuleringen betonade vissa villkor och faktorer som skulle kunna leda till att basen för granskning av omfattningen förutbestäms för flera år framåt. Den andra delen av ändringsförslaget, enligt vilken öppenhet garanteras och kommissionen är förpliktad att rapportera till rådet och Europaparlamentet efter sin granskning, godkändes av kommissionen.

Ändringsförslag 31-33 (artikel 17, avtal)

I Europaparlamentets ändringsförslag 31 ändras den första punkten i artikel 17 för att specificera att en minimiuppsättning av information måste framgå av avtalet "innan avtalet ingås", vilket avvisades av kommissionen eftersom det redan omfattas av denna artikel. I ett andra ändringsförslag ställs krav på att förhärskande "priser och taxor" måste omfattas av avtalet även om dessa kommer att ändras, vilket godkändes av kommissionen. I ändringsförslag 32 föreslog Europaparlamentet att "användare och konsumenter" skulle ändras till "abonnenter av elektroniska kommunikationstjänster", vilket kommissionen godkände endast delvis av det skälet att det är fel att använda ordet "abonnenter" innan avtalet ingåtts. I ramdirektivet definieras en abonnent som den som redan ingått avtal med deras tjänsteleverantörer. I Europaparlamentets ändringsförslag 33 ändras "användare och konsumenter" till "abonnenter" i punkt 3 i artikeln, vilket godkändes av kommissionen av samma skäl som de som angavs för ändringsförslag 32. Enligt ändringsförslaget införs även en rätt för konsumenterna att informeras om rätten att häva sina avtal när de underrättas om föreslagna ändringar i avtalsvillkoren. Kommissionen godkände detta ändringsförslag under förutsättning att hela denna punkt omformuleras för att bli tydligare.

Ändringsförslag 35 (artikel 18, insyn och offentliggörande av information)

I Europaparlamentets ändringsförslag 35 krävs att de nationella regleringsmyndigheterna förutom insyn säkerställer korrekt och aktuell information om gällande priser och taxor. Kommissionen ansåg att det skulle vara omöjligt för de nationella regleringsmyndigheterna att säkerställa en korrekt information om gällande priser och taxor men godkände att de skall se till att aktuell information är tillgänglig. I ändringsförslag 35 krävs även att de nationella regleringsmyndigheterna regelbundet skall offentliggöra rapporter om taxor och utarbeta interaktiva guider för jämförelse av taxor, men båda dessa ändringar avvisades av kommissionen då de ansågs utgöra en överdriven reglering.

Ändringsförslag 36 och 37 (artikel 19, tjänsternas kvalitet)

I Europaparlamentets ändringsförslag 36 läggs "endast" till i texten och innebörden av det ursprungliga förslaget klargörs, vilket godkändes av kommissionen. Europaparlamentet föreslog en ny artikel som syftar till att skapa en förpliktelse för medlemsstaterna att säkerställa nätintegriteten och, i händelse av katastrof eller force majeure, fortsatt tillträde till det allmänna nätet. I Europaparlamentets ändringsförslag krävdes även att tillträdet till larmtjänster från fasta anslutningspunkter skall löpa utan avbrott. Samtliga dessa ändringsförslag godkändes av kommissionen under förutsättning att de omformuleras. Dessutom krävs att nätoperatörer och tjänsteleverantörer vidtar åtgärder för att garantera tjänsternas säkerhet och att abonnenterna informeras när det föreligger risk för att nätsäkerheten bryts samt om eventuella insatser och kostnader för att åtgärda detta. Kommissionen avvisade dessa ändringsförslag eftersom de utgör en dubblering av dataskyddsdirektivets bestämmelser.

Ändringsförslag 38 (artikel 20, driftskompatibilitet hos digital televisionsutrustning för konsumenter)

Enligt ändringsförslaget skall punkt 2 i artikeln utgå, vilket godkändes av kommissionen eftersom man därigenom undviker en dubblering av artikel 31 i direktivet.

Ändringsförslag 39 (artikel 21, telefonisttjänster och nummerupplysningstjänster)

I ändringsförslaget föreskrivs att abonnenter har rätt att upptas i den allmänt tillgängliga abonnentförteckningen avgiftsfritt, vilket godkändes av kommissionen eftersom detta inte innebär någon förändring av nuvarande ordning för den allmänt tillgängliga abonnentförteckningen.

Ändringsförslag 41 och 42 (artikel 22, ett europeiskt larmnummer)

Kravet att texttelefoner skall ingå bland de hjälpmedel som står till förfogande för tillträde till larmtjänster godkändes av kommissionen i princip, men den föredrog att i ett av skälen förklara på vilket sätt denna möjlighet redan omfattas av befintlig text. Genom ändringsförslag 42 infördes två villkor med tillägg av att den larmcentral som mottar samtalet skall kunna ta reda på varifrån samtalet kommer. Kommissionen godkände den första ändringen, dvs. "när detta är tekniskt genomförbart", medan den avvisade den andra, dvs. "när det inte kräver oproportionerligt stora ekonomiska insatser". Övriga ändringar avvisades av kommissionen eftersom de medförde en överdriven detaljrikedom när det gäller genomförandet samt en hänvisning till dataskyddet.

Ändringsförslag 45 och 46 (artikel 25, nummerportabilitet)

I Europaparlamentets ändringsförslag 45 läggs en bestämmelse till om att avgiften för nummerportabilitet inte får avskräcka abonnenterna från att använda denna tjänst. Kommissionen godkände detta ändringsförslag under förutsättning att det omformuleras. Genom ändringsförslag 46 skapas en skyldighet för medlemsstaterna att se till att användarna regelbundet informeras om sin rätt till nummerportabilitet, vilket godkändes av kommissionen i princip under förutsättning att rimliga åtgärder vidtas för att se till att konsumenterna medvetandegörs om sina rättigheter.

Ändringsförslag 47, 49 och 70 (artikel 26, sändningsplikt ("must carry"))

Genom Europaparlamentets ändringsförslag 47, 49 och 70 införs flera ändringar av artikel 26, men endast ett fåtal godkändes av kommissionen. Omfattningen av den tillåtna sändningsplikten reducerades till "sändningar för att uppfylla skyldigheter avseende rundradio till allmänheten", vilket inte omfattar kommersiella TV-kanaler som uppfyller kravet på kulturell mångfald. I ändringsförslag 47 görs tillägget "eller utvecklade därefter" för nät för radio- och TV-sändningar, vilket godkändes av kommissionen eftersom man därigenom införde flexibilitet att beakta den framtida utvecklingen för andra nät. I ändringsförslag 49 klargörs meningen med det ursprungliga förslaget genom tillägget "underkastade en regelbunden granskning" som ersätter "begränsade i tiden". Genom ändringsförslag 70 tillåts medlemsstaterna att skönsmässigt besluta om att "inrätta ett kompensationssystem" för nätoperatörer som är underkastade sändningsplikt. Kommissionen ansåg att principen om lämplig kompensation, inte ett kompensationssystem, skulle införas och avvisade därför ändringen. I en andra del av ändringsförslag 70 avseende kompensationens beräkning föreskrivs att man vid utförandet av denna skall beakta nettokostnaden [ett begrepp för samhällsomfattande tjänster] för den nätkapacitet som krävs och värdet av tjänster som distribueras av sändningsföretag och leverantörer av innehåll. Kommissionen godkände beaktande av kostnader för operatörer, använd nätkapacitet och värdet av det tillhandahållna innehållet vid bestämmande av kompensation och godkände därför ändringen delvis.

Ändringsförslag 52 (artikel 28, obligatoriska tilläggstjänster)

Enligt Europaparlamentets ändringsförslag 52 krävs att företag i enlighet med denna artikel skall erhålla full kompensation från medlemsstaterna för uppfyllandet av skyldigheter som inte rör samhällsomfattande tjänster. Kommissionen ansåg att omfattningen av eventuella åtgärder som skulle kunna krävas i enlighet med denna artikel var stor, och att det därför kunde vara olämpligt att föreskriva att kompensation måste ges eftersom detta kan stå i strid med fördragets bestämmelser om statligt stöd. Kommissionen godkände endast att en sådan förklaring på sin höjd får ingå i ett av skälen.

Ändringsförslag 53 och 54 (artikel 29, samråd med berörda parter)

Enligt ändringsförslaget krävs att de nationella regleringsmyndigheterna beaktar synpunkterna från funktionshindrade användare när de har samråd om frågor rörande användares och konsumenters rättigheter. Kommissionen var positiv till detta tillägg. Genom Europaparlamentets ändringsförslag 54 införs en ny artikel enligt vilken medlemsstaterna uppmuntras att utveckla samrådsordningar och de artiklar som bedöms vara viktigast för en sådan åtgärd omnämns. Kommissionen godkände ändringsförslaget delvis och i princip. Den ansåg att användningen av samreglering är förenlig med modellen och principerna för samt det allmänna synsättet på regleringen. Kommissionen ansåg dock att det inte skulle vara lämpligt att på förhand bestämma i vilka fall samreglering skall ske genom att uttryckligen inbegripa detta område i denna artikel. Idén skulle kunna godkännas om den införs i ett av skälen med en annan formulering.

Ändringsförslag 57 och 58 (bilaga II, Inledning)

Kommissionen godkände ändringsförslaget som innebär att en mening läggs till i bilagan för att betona vikten av den bestämmelse som ger konsumenterna en viss makt genom att de får möjlighet att göra informerade val. Likaledes godkände kommissionen kravet att medlemsstaterna skall se till att konsumenterna informeras om sina rättigheter när det gäller samhällsomfattande tjänster, inbegripet tjänsterna i bilagan.

Ändringsförslag 60 (tredje stycket i bilaga V)

Genom ändringsförslag 60 upphävs en del av texten som av kommissionen ansågs vara utan betydelse, och detta ändringsförslag godkändes av kommissionen.

4. Slutsats

Allmänt sett godkände kommissionen större delen av ändringsförslagen antingen i deras helhet, delvis eller i princip. Detta återspeglar ett liknande tänkande hos Europaparlamentet och kommissionen. Kommissionens möjlighet att godkänna flertalet ändringsförslag som gjorts av Europaparlamentet vid första behandlingen är även ett tecken på att Europaparlamentet tagit till sig principerna bakom kommissionens ursprungliga förslag. Europaparlamentets och kommissionens synpunkter på de viktigaste politiska områden som tas upp i direktivet ligger nära varandra.