Förslag till rådets direktiv om ändring av direktiv 68/414/EEG om en skyldighet för medlemsstaterna i EEG att inneha minimilager av råolja och/eller petroleumprodukter (98/C 160/09) (Text av betydelse för EES) KOM(1998) 221 slutlig - 98/0137(CNS)

(Framlagt av kommissionen den 15 april 1998)

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 103a.1 i detta,

med beaktande av kommissionens förslag,

med beaktande av Europaparlamentets yttrande,

med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande, och

med beaktande av följande:

Den 20 december 1968 antog rådet ett direktiv (1) om en skyldighet för medlemsstaterna i EEG att inneha minimilager av råolja och/eller petroleumprodukter.

Råolja och petroleumprodukter som importeras har fortfarande en viktig roll i gemenskapens energiförsörjning. Varje svårighet, även om den är tillfällig, som leder till att leveranserna av dessa produkter begränsas, eller till att deras pris stiger avsevärt på de internationella marknaderna, skulle kunna vålla allvarliga störningar i gemenskapens ekonomiska verksamhet. Gemenskapen bör därför vara i stånd att upphäva eller i vart fall minska de skadeverkningar som skulle kunna uppstå i sådana fall. Det är nödvändigt att uppdatera direktiv 68/414/EEG så att det anpassas till den verklighet som råder på gemenskapens inre marknad och till utvecklingen på oljemarknaderna.

Genom direktiv 73/238/EEG av den 24 juli 1973 (2) fattade rådet beslut om lämpliga åtgärder, däribland uttag ur oljelager, som skall vidtas om det uppstår svårigheter i fråga om leveranser av råolja och petroleumprodukter till gemenskapen. Medlemsstaterna har påtagit sig liknande skyldigheter i avtalet om ett "Internationellt energiprogram" (3).

Det är viktigt att öka tryggheten i oljeförsörjningen.

Lagerhållningen av olja måste vara organiserad så att den inre marknaden fungerar väl.

Bestämmelserna i detta direktiv påverkar inte den fullständiga tillämpningen av fördraget, och då särskilt bestämmelserna om den inre marknaden och konkurrens.

I enlighet med subsidiaritetsprincipen och principen om proportionalitet enligt artikel 3b i fördraget, går det lättare att på gemenskapsnivå uppnå målet att upprätthålla en hög nivå av försörjningstrygghet för olja i gemenskapen genom säkra system, som är öppna för insyn och som bygger på solidaritet mellan medlemsstaterna, och som samtidigt överensstämmer med bestämmelserna om den inre marknaden och om konkurrens. Detta direktiv är därför begränsat till att bara omfatta de minimikrav som är nödvändiga för att uppnå detta mål, och det sträcker sig inte utöver vad som behövs för detta syfte.

Lagren måste stå till medlemsstaternas förfogande då det uppstår svårigheter med oljeförsörjningen. Medlemsstaterna måste ha befogenheter att styra användningen av lagren så att de utan dröjsmål kan göras tillgängliga inom de områden där behovet av oljeleveranser är störst.

Lagerhållningen måste vara organiserad så att lagrens tillgänglighet och förbrukarnas tillgång till dem säkerställs.

Lagerhållningssystemen bör bygga på öppenhet och insyn för att säkerställa att den börda som lagerhållningsskyldigheten innebär fördelas rättvist och utan att någon diskrimineras. Kostnaden för att hålla oljelager bör därför redovisas i slutpriset på de oljeprodukter som säljs på marknaden i fråga.

I syfte att organisera lagerhållningen på ovan angivna sätt får medlemsstaterna använda sig av ett system med en lagerhållare i form av en sammanslutning eller ett organ, som skall förvalta alla eller en del av de lager som utgör den obligatoriska lagermängden. Eventuell överskjutande del bör förvaltas av raffinaderier och andra marknadsaktörer. Partnerskap mellan staten och branschen är nödvändiga för att lagerhållningssystemen skall fungera effektivt och säkert.

En stor inhemsk utvinning bidrar i sig till försörjningstrygghet. För medlemsstater med inhemsk oljeutvinning kan utvecklingen på oljemarknaden motivera en högre maximal nedsättning av lagringsskyldigheten i fråga om olja.

Det är lämpligt att införa tillvägagångssätt som gemenskapen och medlemsstaterna redan följer inom ramen för sina internationella åtaganden och avtal. På grund av förändringar i oljeförbrukningsmönstret har bränsle för det internationella flyget blivit ett viktigt inslag i denna förbrukning. Denna olja ingår som en del av den inhemska förbrukningen.

Det råder ett behov av att anpassa och förenkla gemenskapens system för statistisk rapportering av oljelager.

Oljelager kan i princip hållas var som helst i gemenskapen, och därför är det lämpligt att göra det enklare att upprätta lager utanför det egna landets gränser. Det är nödvändigt att beslut om att hålla lager utanför det egna landets gränser fattas av regeringen i medlemsstaten i fråga i enlighet med dess behov och med hänsyn till försörjningstryggheten. För "delegerade" lager behövs utförligare bestämmelser för att garantera att de är tillgängliga och åtkomliga när det uppstår försörjningssvårigheter.

Det är lämpligt att bygga ut den offentliga förvaltningens tillsyn av lagren och att inrätta verkningsfulla system för kontroll och verifiering av lagren. För införandet av ett sådant kontrollsystem behövs även ett påföljdssystem.

Genom rådets direktiv 72/425/EEG av den 19 december 1972 höjdes antalet förbrukningsdagar, som anges i artikel 1 första stycket i direktiv 68/414/EEG, från 65 till 90, och fastlades bestämmelser för genomförandet av denna ökning. Genom det föreliggande direktivet ersätts bestämmelserna i direktiv 72/425/EEG, och det senare måste därför upphävas.

Det är lämpligt att rådet med jämna mellanrum informeras om läget beträffande beredskapslagren i gemenskapen.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Direktiv 68/414/EEG ändras på följande sätt:

1. Artikel 1 skall ersättas med följande:

"Artikel 1

1. Medlemsstaterna skall anta de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att, om inte annat följer av bestämmelserna i artikel 7, inom Europeiska gemenskapens territorium alltid hålla sina lager av petroleumprodukter på en nivå som för varje kategori av petroleumprodukter, enligt förteckningen i artikel 2, motsvarar minst 90 dagars genomsnittlig, daglig inhemsk förbrukning under närmast föregående kalenderår.

2. Den del av den inhemska förbrukningen som täcks av petroleumprodukter baserade på utvinning inom den berörda medlemsstaten får vid beräkning av lagringsskyldigheten dras av med högst 25 % från nämnda förbrukning."

2. Artikel 2 skall utgå.

3. Artikel 3 skall betecknas artikel 2 och skall utökas med följande stycke:

"Fartygsbunkrar för utrikes sjöfart skall inte ingå i beräkningen av den inhemska förbrukningen. Bränsle för internationellt flyg skall ingå i beräkningen av den inhemska förbrukningen."

4. Artikel 3 skall därefter införas enligt följande:

"Artikel 3

1. Lager som hålls i enlighet med artikel 1 skall stå till medlemsstaternas oinskränkta förfogande om det uppstår svårigheter med att erhålla oljeleveranser. Medlemsstaterna skall sörja för att de har de rättsliga befogenheterna att bestämma över användningen av lagren vid sådana omständigheter.

Vid alla andra tidpunkter skall medlemsstaterna sörja för att dessa lager är tillgängliga och åtkomliga, och de skall inrätta system för identifiering, redovisning och kontroll av lagren.

2. Medlemsstaterna skall sörja för att rättvisa och icke-diskriminerande villkor tillämpas i deras lagerhållningssystem.

Kostnaden för att hålla lager i enlighet med artikel 1 skall redovisas i de berörda oljeprodukternas slutpris enligt förfaringssätt som bygger på öppenhet och insyn. I det fall lagren hålls uteslutande av kommersiella företag får lagerhållningskostnaden redovisas i form av ett riktvärde.

3. För att kunna uppfylla kraven i punkt 1 och 2 får medlemsstaterna besluta att använda sig av ett särskilt organ eller en särskild sammanslutning med uppdrag att förvalta alla eller en del av lagren.

Två eller flera medlemsstater kan besluta att använda sig av ett gemensamt organ eller en gemensam sammanslutning för lagerhållningen. I så fall skall de gemensamt ansvara för de skyldigheter som följer enligt detta direktiv."

5. Artikel 4 skall ersättas av följande:

"Artikel 4

Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna ett statistiksammandrag över de lager som finns i slutet av varje månad, upprättat enligt artiklarna 5 och 6 och med uppgift om det antal genomsnittliga förbrukningsdagar som dessa lager motsvarar baserat på förbrukningen under närmast föregående kalenderår. Sammandraget skall överlämnas senast den 25:e dagen i den andra månaden efter den månad som sammandraget avser.

Uppgiften om årlig förbrukning, som lagerhållningsskyldigheten baseras på, skall uppdateras den 31 mars varje år.

I statistiksammandraget skall lager av flygfotogen särredovisas under kategori II."

6. Artikel 5 skall ersättas med följande:

"Artikel 5

Obligatoriska lager enligt artikel 1 får hållas i form av råolja, halvfabrikat och färdiga produkter.

I det statistiksammandrag av lagren som föreskrivs i artikel 4, skall färdiga produkter redovisas med sin verkliga vikt. Råolja och halvfabrikat skall redovisas

- fördelade på produktkategorierna i proportion till de mängder av varje produktkategori som under närmast föregående kalenderår framställts i den berörda statens raffinaderier, eller

- baserat på kvoten mellan den totala mängden av de produkter som omfattas av lagringsskyldigheten och som under närmast föregående kalenderår tillverkats i den berörda staten, och den totala mängden råolja som använts under det året. Detta förfaringssätt får tillämpas på högst 40 % av den totala lagringsskyldigheten för den första och andra kategorin (motorbensin och tunn eldningsolja) och på högst 50 % för den tredje kategorin (tjocka eldningsoljor).

Blandningsprodukter får, när de är avsedda för bearbetning till de färdiga produkter som anges i artikel 2, tjäna som ersättning för de produkter för vilka de är avsedda."

7. Artikel 6 skall ändras enligt följande:

a) Punkt 1 skall ersättas med följande:

"1. Vid beräkning av nivån på de minimilager som föreskrivs i artikel 1, skall i statistiksammandraget endast räknas in de mängder som hålls i enlighet med artikel 3."

b) Punkt 2 skall ersättas med följande:

"2. För genomförande av detta direktiv får lager, enligt särskilda avtal mellan regeringar, upprättas inom en stats territorium för företag som är etablerade i en annan medlemsstat.

I dessa fall får inte medlemsstaten, på vars territorium lagren hålls enligt ett sådant avtal, hindra att de överförs till den andra medlemsstaten, för vars räkning lagren hålls enligt samma avtal. Den förstnämnda medlemsstaten skall kontrollera dessa lager i enlighet med förfarandena i avtalet men får inte räkna in dem i sitt statistiksammandrag. Den medlemsstat för vars räkning lagren hålls får räkna in dem i sitt statistiksammandrag.

Jämte det statistiksammandrag som föreskrivs i artikel 4 skall varje medlemsstat överlämna en redogörelse till kommissionen om de lager som hålls på medlemsstatens territorium för en annan medlemsstats räkning, liksom om de lager som hålls i andra medlemsstater för den förstnämnda medlemsstatens räkning. I båda fallen skall redogörelsen innehålla uppgift om var förråden är belägna, lagrade mängder och produktkategorier (eller uppgift om att det rör sig om råolja).

Förslag till de avtal som nämns i första stycket skall överlämnas till kommissionen, som får lämna sina kommentarer till de berörda regeringarna. När avtalen väl har ingåtts skall de anmälas till kommissionen, som skall underrätta de övriga medlemsstaterna om dem.

Varje medlemsstat som beslutar att inte hålla lager i en annan medlemsstat enligt ett sådant avtal skall underrätta kommissionen om skälen till ett sådant beslut.

Avtalen skall uppfylla följande villkor:

- De skall avse råolja samt alla petroleumprodukter som omfattas av detta direktiv.

- De måste innehålla villkor och tillvägagångssätt för lagerhållning som är inriktade på att trygga kontrollen av lagren och deras tillgänglighet.

- De skall närmare ange de förfaranden som skall användas för att kontrollera och identifiera de föreskrivna lagren.

- De skall normalt gälla under obegränsad tid.

- De skall, om en part kan säga upp avtalet, föreskriva att sådan uppsägning inte skall gälla i händelse av en försörjningskris, och att kommissionen under alla förhållanden skall erhålla förhandsinformation om uppsägning sker.

När lager, upprättade enligt sådana avtal, inte ägs av det företag, det organ eller den sammanslutning som har skyldighet att hålla lager, utan har delegerats till företaget, sammanslutningen eller organet av ett annat företag eller organ eller av en annan sammanslutning, måste följande villkor uppfyllas:

- Det företag, den sammanslutning eller det organ som delegerat lagren måste ha kontraktsenlig rätt att komma i besittning av dessa lager under delegeringsperioden. Sättet för att fastställa priset för ett sådant tillbakaskaffande måste överenskommas mellan de berörda parterna.

- Minsta delegeringsperiod skall vara 90 dagar.

- Uppgifter om var förråden är belägna, lagrade mängder och produktkategorier (eller uppgift om att det rör sig om råolja) måste anges."

c) Punkt 3 andra stycket skall ersättas med följande:

"Följaktligen gäller särskilt att följande mängder inte skall tas med i statistiksammandraget: inhemsk råolja som ännu inte utvunnits; mängder som skall användas till bunkring av fartyg i utrikes sjöfart; mängder i direkt transitering, frånsett de i punkt 2 angivna lagren; mängder i rörledningar, i tankbilar och tankvagnar på järnväg, i tankar hos återförsäljare samt hos små förbrukare. Mängder som innehas av försvarsmakten och mängder som innehas av oljebolag för försvarsmaktens räkning skall inte heller tas med i statistiksammandraget."

8. Artikel 6a skall därefter införas enligt följande:

"Artikel 6a

Medlemsstaterna skall införa alla nödvändiga bestämmelser och vidta alla nödvändiga åtgärder för att sörja för kontrollen och tillsynen av lagren. De skall inrätta system för verifiering av lagren i enlighet med bestämmelserna i detta direktiv."

9. Artikel 6b skall därefter införas enligt följande:

"Artikel 6b

Medlemsstaterna skall bestämma de påföljder som skall tillämpas vid överträdelse av de nationella bestämmelser som införts i enlighet med detta direktiv, och de skall vidta alla nödvändiga åtgärder för att sörja tillämpningen av dessa bestämmelser. Påföljderna måste vara verkningsfulla, stå i proportion till överträdelsens grovhet och verka avskräckande. Medlemsstaterna skall anmäla dessa bestämmelser till kommissionen senast den 31 december 1999, och snarast möjligt anmäla efterföljande ändringar av dem."

Artikel 2

Direktiv 74/425/EEG skall upphöra att gälla från och med den 31 december 1999.

Artikel 3

1. Medlemsstaterna skall senast den 31 december 1999 anta och offentliggöra de bestämmelser som är nödvändiga för att följa detta direktiv. De skall genast underrätta kommissionen om detta. De skall tillämpa dessa bestämmelser från och med den 1 januari år 2000.

2. När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.

Artikel 4

Kommissionen skall med jämna mellanrum rapportera till rådet om läget beträffande beredskapslagren i gemenskapen enligt kraven i direktiv 68/414/EEC. Den första rapporten skall lämnas till rådet under det andra året efter det datum som fastställs i artikel 3.1.

Artikel 5

Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.

(1) EGT L 308, 23.12.1968, s. 14. Direktivet senast ändrat genom direktiv 72/425/EEG (EGT L 291, 28.12.1972, s. 154).

(2) EGT L 228, 16.8.1973, s. 1.

(3) Senast ändrat den 7 augusti 1992.