Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om "Förslag till Europaparlamentets och rådets förordning om hälsobestämmelser för animaliska biprodukter som inte är avsedda att användas som livsmedel"

(2001/C 193/08)

Den 10 november 2000 beslutade rådet att i enlighet med artikel 152.4 b i EG-fördraget rådfråga Ekonomiska och sociala kommittén om ovannämnda förslag.

Sektionen för jordbruk, landsbygdsutveckling och miljö, som ansvarade för det förberedande arbetet, antog sitt yttrande den 30 mars 2001. Föredragande var Leif Erland Nielsen.

Ekonomiska och sociala kommittén antog vid sin 381:a plenarsession den 25-26 april 2001 (sammanträdet den 26 april 2001) följande yttrande med 81 röster för, 7 emot och 3 nedlagda röster.

1. Inledning

1.1. Sedan man 1986 konstaterade att bovin spongiform encefalopati förekom hos nötkreatur, och att det fanns ett samband mellan BSE och den nya variant av Creutzfeldt-Jakobs sjukdom som beskrevs 1996 har ett antal åtgärder vidtagits för att avbryta kontamineringsförloppet och eliminera risken för att sjukdomen överförs till människor. BSE har med all sannolikhet spridits genom foder som innehåller material som infekterats med infektiösa agenser. De skärpta restriktionerna rör således främst tillverkning och användning av kött- och benmjöl, och innehåller bl. a. följande:

- Förbud infördes i mitten av 1994 mot att utfodra idisslare med protein från däggdjursvävnader. I vissa medlemsstater infördes ännu restriktivare bestämmelser(1).

- Från och med den 1 april 1997 krävs att all produktion av kött- och benmjöl sker i enlighet med minimiparametrar som betraktas som effektiva nog för att inaktivera smittämnen av skrapie(2) och BSE(3).

- Från och med den 1 maj 1998 infördes åtgärder för att konstatera, kontrollera och utrota BSE.

- Från och med den 1 oktober 2000 skall specificerat riskmaterial(4) avlägsnas från foder- och livsmedelskedjan.

1.2. I december 2000 antog rådet ett provisoriskt förbud under första halvåret 2001 mot användning av kött- och benmjöl i foder till produktionsdjur samt ett krav på BSE-test vid slakt av alla nötkreatur äldre än 30 månader för att köttet skall kunna användas som livsmedel. Dessutom beslutade rådet i januari 2001 att hela ryggraden skall avlägsnas på idisslare. Kommissionens förslag om förebyggande och bekämpning av vissa former av transmissibel spongiform encefalopati [TSE(5)] förväntas dessutom bli antaget inom en överskådlig framtid. Då anpassas kravet på bortskaffande av riskmaterial till hur utbrett BSE/TSE är i medlemsstaten i fråga.

2. Sammanfattning av förslaget

2.1. I förslaget till förordning(6), som omnämns i vitboken om livsmedelssäkerhet, fastställs nya rambestämmelser för animaliska biprodukter. Självdöda djur och utdömt material skall avlägsnas från djurfoderkedjan. Det enda råmaterial som skulle kunna användas i produktion av djurfoder skulle i så fall vara material som förklarats tjänligt som livsmedel. Förslaget innehållet alternativa metoder för användning och bortskaffande av animaliska biprodukter. Vidare görs en koppling till bestämmelserna på miljöområdet.

2.2. Förordningsförslaget ersätter därmed de nuvarande bestämmelserna för bortskaffande och bearbetning av animaliskt avfall och framställning av foder av animaliskt ursprung på ett sätt som förebygger förekomst av alla slag av patogener. Animaliskt avfall definieras som djurkroppar eller delar av djur, inräknat fiskar, eller produkter av animaliskt ursprung som inte är avsedda som livsmedel. Dessa uppdelas i hög- eller lågriskmaterial. Den sistnämnda kategorin består av produkter som godkänns som livsmedel. I förslaget införs den samlade beteckningen "animaliska biprodukter". Dessa är uppdelade i tre kategorier med olika användningskrav.

2.3. Vetenskapliga styrkommittén har antagit en rad vetenskapliga yttranden om animaliska biprodukter. Enligt dessa kommer avlägsnande av självdöda djur och utdömt material från foderkedjan att ytterligare minska risken för överföring av sjukdomar och risken för oacceptabelt höga koncentrationer av kemiska restämnen i djurfoder. Andra alternativ än förbränning, samförbränning och deponi begränsas till vissa bestämda animaliska biprodukter.

2.4. Kategori 1 är den högsta riskkategorin och innefattar animaliska biprodukter som utgör en risk vad avser transmissibel spongiform encefalopati (TSE), en okänd risk eller en risk förknippad med förekomst av restämnen av förbjudna ämnen (dvs. hormoner, betaagonister etc.(7)) eller för höga koncentrationer av restämnen av miljöföroreningar (dvs. dioxiner, PCB etc.). Animaliska biprodukter som ingår i denna kategori måste bortskaffas helt som avfall genom förbränning, samförbränning eller deponi.

2.5. Kategori 2 innefattar animaliska biprodukter som utgör en risk vad avser andra djursjukdomar än TSE eller en risk förknippad med förekomst av restämnen av veterinära läkemedel. Stallgödsel, mag- och tarminnehåll samt slam från slakterier ingår också i denna kategori. De animaliska biprodukter som ingår i denna kategori får efter värmebehandling återanvändas för viss annan användning än som djurfoder (dvs. produktion av biogas, kompostering, gödselmedel eller produkter från oljefabriker).

2.6. Kategori 3 omfattar animaliska biprodukter från friska djur, dvs. djur slaktade i ett slakteri och som förklarats tjänliga som livsmedel. Endast animaliska biprodukter från denna kategori får användas som foderråvara. Därför innehåller denna kategori den "vita listan" över material för tillverkning av sådana animaliska råvaror som efter bearbetning får ingå i djurfoder. Denna kategori innehåller dessutom produkter som ull, hudar, päls och fjädrar, avsedda för andra ändamål än att konsumeras (s.k. tekniska produkter).

2.7. Förslaget innehåller detaljerade kontrollbestämmelser som skall säkerställa en tydlig separering under insamling och transport och möjligheter att spåra de olika kategorierna genom registrering och följedokument eller hälsointyg. Dessutom införs ett tillförlitligt system för identifiering och registrering av slutprodukterna (t.ex. att med lämplig märkpenna färga konverterat fett och animaliskt proteinmjöl).

2.8. Produkter från destruktionsanläggningar (kött- och benmjöl och konverterat fett) är enligt kommissionens förslag inte föremål för kontroller enligt de nuvarande bestämmelserna i direktiv 90/667/EG. Vid bortskaffande eller återanvändning av avfall omfattas produkterna emellertid av ramdirektivet om avfall(8), där bestämmelser om hantering, bortskaffande och återanvändning av avfall fastställs.

2.9. I förslaget försöker man klargöra förhållandet mellan direktivet om animaliskt avfall och ramdirektivet om avfall genom att skapa en koppling mellan de två. För såväl obearbetade som bearbetade animaliska biprodukter finns endast följande tre avsättningsmöjligheter:

- Bortskaffande av avfall (t.ex. deponi, nedgrävning, förbränning).

- Återvinning (t.ex. samförbränning).

- "Utsläppande på marknaden" (t.ex. produktion av bearbetat animaliskt protein och utsmält fett som kan användas i djurfoder eller gödselmedel eller i kosmetiska eller farmaceutiska produkter etc.).

2.10. Om en animalisk biprodukt överlämnas till en åtgärd för bortskaffande eller återvinning skall den behandlas som avfall. Därför måste kontrollerna av dessa verksamheter för bortskaffande och återvinning säkerställa att målen i artikel 4 i ramdirektivet om avfall uppnås och att folkhälsa och miljö skyddas.

2.11. Kommissionen försöker inte dölja att bortskaffande av kött- och benmjöl genom förbränning och deponi medför extra kostnader, omfattande ekologiska nackdelar och problem på grund av bristande kapacitet på det lokala planet. Samförbränning av fett ger däremot en intressant ekonomisk vinst. Kompostering och användning av kött- och benmjöl som gödselmedel ger vissa ekologiska fördelar och garanterar delvis återvinning av kostnaderna. Biogasproduktion, som enligt kommissionen är en teknik som håller på att utvecklas, har många positiva miljöeffekter och skulle dessutom kunna tänkas bli ekonomiskt självbärande genom produktion av grön energi.

3. Allmänna kommentarer

3.1. Osäkerheten kring BSE-krisen har i hög grad återspeglats i rådets beslut och den lagstiftning som införts i EU och medlemsstaterna sedan 1986. Man vet nu att krisens omfattning beror på att bestämmelserna antogs och genomfördes allt för sent och att de inte alltid följts. Av de kontroller i medlemsstaterna som genomförts av kommissionens kontor för livsmedels- och veterinärfrågor framgår att bestämmelserna inte alltid tillämpats. ESK anser att en betydligt strängare kontroll av tillämpningen av bestämmelserna i samtliga medlemsstater skulle vara avgörande för att hindra sjukdomens fortsatta spridning och undvika att Creutzfeldt-Jakobs sjukdom överförs till människor. Dessutom finns det ett stort behov av utbildningsåtgärder för alla berörda parter.

3.2. ESK har tidigare, mot bakgrund av en omfattande riskanalys och bedömning av riskhanteringen i medlemsstaterna, lagt fram förslag om förbud mot användning av kött- och benmjöl i foder till produktionsdjur innan beslut fattas om huruvida användning skall tillåtas eller inte. Redan i sitt initiativyttrande från 1996 om konsekvenserna av BSE(9) föreslog ESK att man skulle undersöka om förbudet mot användning av kött- och benmjölsbaserat foder till idisslare borde utökas till att även omfatta icke-idisslare. Förslaget upprepades därefter i ESK:s yttrande från 1999 om "TSE-förslaget"(10). I det sammanhanget betonade ESK behovet av en långsiktig strategi på området och det nära sambandet mellan "TSE-förslaget" och hanteringen av animaliska biprodukter.

3.3. Det viktiga är nu att ta ställning till huruvida det provisoriska förbudet mot användning av kött- och benmjöl i foder till produktionsdjur skall förlängas eller göras permanent, vilket i så fall skulle innebära att grunden för vissa av bestämmelserna i förslaget rycks bort. I gengäld skulle förslagets bestämmelser om bortskaffande och återanvändning av avfall omfatta betydligt fler animaliska biprodukter(11). Enligt kommitténs åsikt bör man upprätthålla och genomföra strikt förbud för kött- och benmjöl i djurfoder till enmagade djur som inte är växtätare eftersom det inte är möjligt att utesluta varje risk för djurhälsan och varje risk för överföring till människor, och särskilt så länge risken för BSE och Creutzfeldt-Jakobs sjukdom kvarstår. Förbudet bör i alla händelser göras permanent för växtätande djur, vilket innebär att brådskande åtgärder måste vidtas för att kraftigt öka produktionen av vegetariska ersättningsproteiner.

3.4. ESK anser att man bör utgå ifrån att det är säkert att använda friska djur eller delar av friska djur som förklarats tjänliga som livsmedel, under förutsättning att gällande bestämmelser följs. Dessutom säkerställer man på så sätt att resurserna återanvänds. Med hänsyn till riskhanteringen bör det nuvarande förbudet mot användning av kött- och benmjöl i foder till idisslare emellertid upprätthållas, och man bör dessutom ta bort allt material från idisslare från livsmedelskedjan. Det är således enbart material från enmagade djur som kommer att användas och det är enbart enmagade djur som kommer att utfodras med detta. Man kan dessutom införa ett förbud mot intra-species recycling ("kannibalism"). Under alla omständigheter bör dock det provisoriska förbudet upprätthållas fram tills det att tillräcklig säkerhet kan uppnås i samband med produktion och användning av kött- och benmjöl i foder.

3.5. Risken för att bestämmelserna inte följs måste minimeras. Det kan ske genom HACCP-program, certifiering eller godkännande av de enskilda företagen (slakterier, köttfoderfabrikanter, fodertillverkare, osv.) samt krav på separata produktionslinjer i syfte att säkerställa en fullt försvarbar framställning av kött- och benmjöl. En absolut nödvändig konsekvens av detta är att det i alla produktionsled skall gå att spåra djuren och att man öppet redogör för allt foder som innehåller kött- och benmjöl. Detta är inte enbart av vikt för marknaden för nötkött, utan även för konsumenterna som måste kunna lita på att det kött de köper inte är skadligt för hälsan.

3.5.1. Kommissionen bör snarast verka för omedelbart återkallande av alla produkter som är smittade eller som kan misstänkas vara smittade. För övrigt anser kommittén att man av etiska skäl och av respekt för djurens natur inte bör ge allätare eller köttätare foder som innehåller animaliska biprodukter som härrör från den egna arten. En sådan åtgärd skulle för övrigt bidra till att minimera risken för överföring av en sjukdom inom en och samma art, en risk som är mer direkt och vanligare än risken för smittspridning mellan arter.

3.6. När det gäller den konkreta bedömningen av föreliggande förslag anser ESK att det - både med hänsyn till etiska aspekter och vetenskapligt dokumenterade sjukdomsmässiga aspekter - inte råder några tvivel om att självdöda djur och utdömt material från animaliska biprodukter inte längre bör användas i foderframställningen. På samma sätt är det självklart att bestämmelserna för avfall måste förtydligas. ESK anser därför att förslaget bör verkställas snarast. Ett krav måste dock vara att det i praktiken kan efterlevas i alla medlemsstater vid ikraftträdandet utan att konkurrensen snedvrids.

3.7. Det är dock nödvändigt att beakta de tekniska, ekologiska, ekonomiska och handelsmässiga problem som oundvikligen kommer att uppstå till följd av genomförandet av förslaget. Dessa problem kommer dock att vara betydligt lättare att komma till rätta med än de svårigheter som skulle uppstå om det totala förbudet mot användning av kött- och benmjöl förlängs(12).

3.8. Alternativet bortskaffande får omfattande miljömässiga konsekvenser, inte minst i form av kväveoxid, dioxin och andra skadliga ämnen som uppstår vid förbränning. Därför är det viktigt att främja forskningen på området för att i möjligaste mån minska effekterna på miljön. Riskerna för förorening av miljön och folk- och djurhälsan, bland annat i samband med okontrollerat bortskaffande av självdöda djur, bör ges hög prioritet.

3.9. Enligt förslaget är import av animaliska biprodukter föremål för EU:s bestämmelser. Det är dock oklart om import av kött och köttprodukter för konsumtion uppfyller kravet på konsumentsäkerhet på samma sätt som EU:s egen produktion. Det är även osäkert om sådana krav kan kontrolleras i praktiken och om de ligger i linje med WTO:s bestämmelser på området.

3.10. En sådan förenkling kommer också att leda till större öppenhet när det gäller vissa hälsobestämmelser om sådana animaliska produkter som inte är avsedda som livsmedel. En förenkling av bestämmelserna i hälsolagstiftningen får dock inte under några omständigheter leda till att området avregleras. Om det är motiverat av hänsyn till människors och djurs hälsa, är det därför nödvändigt att behålla och skärpa detaljbestämmelserna för animaliska biprodukter.

3.11. Motståndet mot anläggningar för förbränning av kött- och benmjöl gör det svårt att bygga nya förbränningsanläggningar, på samma sätt som förbränning av kött- och benmjöl i kraftstationer och i cementugnar är långt ifrån oproblematiskt. I flera medlemsstater finns incitament att återanvända avfall bland annat för energiproduktion, vilket i så stor utsträckning som möjligt bör främjas genom utbyte av erfarenheter och relevanta initiativ på EU-nivå. Forskningsresultat och beslut om vilka normer som skall tillämpas för förbränningsanläggningar bör vara offentliga.

3.12. Behovet av alternativ användning eller bortskaffande är olika i de olika medlemsstaterna beroende på BSE-status. Situationen är dessutom komplex med hänsyn till skattelagstiftningen, exempelvis beskattning av energi och föroreningar. ESK skulle gärna se att man på EU-nivå vidtar framsynta åtgärder för att komma till rätta med denna situation.

3.13. Enligt artikel 36 i förslaget skall kommissionen utarbeta en rapport om det finansiella stödet till bearbetning och bortskaffande av animaliska biprodukter. Formen för detta finansiella stöd varierar i hög grad från en medlemsstat till en annan, bland annat på grund av medlemsstaternas skilda rättsliga situation. För att undvika att detta påverkar de inbördes konkurrensvillkoren, bör kommissionen snarast genomföra denna analys och vidta lämpliga åtgärder. Detta är en förutsättning för att förslaget skall kunna genomföras på ett ändamålsenligt sätt utan risk för konkurrenssnedvridning mellan medlemsstaterna och i förhållande till tredje land.

4. Särskilda kommentarer

4.1. Det är ändamålsenligt att förslaget samordnas med andra eventuella bestämmelser för produkter av animaliskt ursprung i foder. Man bör således säkerställa att förslaget bland annat innehåller relevanta undantag, hänvisningar till och samordning med andra produkter, exempelvis animaliskt fett, hydrolyserat protein, dikalciumfosfat och övrigt livsmedelsavfall från hushåll, institutioner, restauranger, detaljhandel osv.

4.2. Matrester från catering och liknande kan innehålla material från idisslare och bör därför klassas som kategori 2-material.

4.3. Kategori 2-material omfattar naturgödsel från alla djurarter samt mag- och tarminnehåll från däggdjur, med undantag av naturgödsel från vanliga jordbruksföretag. Denna kategori omfattar således naturgödsel och mag- och tarminnehåll i slakteriavfall från idisslare. Enligt artikel 5.2 e kan naturgödsel, mag- och tarminnehåll m.m. användas i biogasanläggningar utan särskilda krav. Detta stämmer överens med gällande praxis och måste anses särskilt viktigt.

4.4. Enligt artikel 5.2 c kan kategori 2-material efter trycksterilisering användas som organiskt gödselmedel eller jordförbättringsmedel eller behandlas i en biogas- eller komposteringsanläggning som godkänts enligt artikel 12. För behandling i biogasanläggningar krävs pastörisering med särskilda krav på tid och temperatur. Eftersom man redan har genomfört trycksterilisering och därmed eliminerat relevanta infektiösa agenser är det onödigt att fastställa särskilda pastöriseringskrav för biogasbehandlingen av animaliska biprodukter i kategori 2. Kravet på en särskild pastöriseringsenhet bör därför strykas i bilaga IV, kapitel II, del A, punkt 1 a. Kravet att biogasreaktorn bör vara försedd med ett mätinstrument för mätning av temperatur bör dock kvarstå. Av samma anledning föreslås även att kapitel II, del B, punkt 1 stryks. I kapitel II, del C om värmebehandlingskrav bör "pastöriseringsenheten" ändras till "reaktorn". Av texten bör dessutom framgå att behandlingar med motsvarande effekt kan tillämpas vid 70 °C under 60 minuter.

4.5. Enligt artikel 5.2 e kan naturgödsel, mag- och tarminnehåll samt sådant material som avses i punkt 1 b som samlats in från slakterier användas i överensstämmelse med bestämmelserna i förordningen, under förutsättning att materialet inte misstänks kunna sprida allvarliga överförbara sjukdomar. Man bör i sammanhanget hänvisa till den definition av allvarliga överförbara sjukdomar som antagits på EU-nivå och internationell nivå, exempelvis klassisk svinpest och mul- och klövsjuka.

4.6. Kommittén rekommenderar att proteiner som härrör från idisslare inte skall användas som gödselmedel.

4.7. Enligt artikel 6.2 f kan kategori 3-material omvandlas i en biogas- eller komposteringsanläggning som godkänts enligt artikel 12, vilket innebär en pastörisering med särskilda krav på tid och temperatur. Det är dock onödigt att införa särskilda pastöriseringskrav för omvandling av kategori 3-material i biogasanläggningar, eftersom det är fråga om material som inte visar tecken på sjukdom som kan överföras till djur och människor.

4.8. Artikel 6.1 d bör begränsas så att enbart blod som kommer från djur som godkänts som människoföda kan ingå i kategori 3-material och användas till foder. För att säkerställa att animaliskt protein från däggdjur som används i foder är trycksteriliserat, bör blod från kategori 3-material också trycksteriliseras.

5. Slutsatser

5.1. ESK genomförde den 9 mars 2001 en omfattande hearing i syfte att närmare belysa BSE-problematiken vad gäller vetenskapliga, veterinära och industriella aspekter samt jordbruks-, kontroll- och konsumentaspekter. Mot bakgrund av denna hearing anser ESK att det aktuella förslaget om animaliska biprodukter tillsammans med "TSE-förslaget" utgör en solid grund för en långsiktig och välgenomtänkt lösning för den framtida användningen av animaliska biprodukter i enlighet med rekommendationerna i detta yttrande.

5.2. ESK kan således med reservation för ovannämnda villkor och rekommendationer ställa sig bakom förslaget. Det kommer i hög grad att bidra till att säkerheten förstärks vid användning av de olika kategorier av animaliska biprodukter i foder till produktionsdjur som finns i förslaget, i och med att enbart friska delar av friska djur som är tjänliga som livsmedel får användas.

Bryssel den 26 april 2001.

Ekonomiska och sociala kommitténs

ordförande

Göke Frerichs

(1) Beslut 94/381/EG som genomförts i alla EU:s 15 medlemsstater. Utöver det har Sverige, Frankrike, Storbritannien och Portugal frivilligt infört strängare bestämmelser.

(2) Skrapie har varit känt hos får sedan 1700-talet och har påträffats i alla länder utom Danmark, Finland, Island och Nya Zeeland.

(3) Rådets direktiv 90/667/EEG och beslut 92/562/EEG, 95/348/EG, 97/735/EG och 99/534/EG.

(4) Specificerat riskmaterial omfattar skallar, tonsiller och ryggmärg m.m. från nötkreatur, får och getter. I Förenade kungariket och Portugal skall dessutom hela huvudet, brässen, mjälten, tarmen och ryggmärgen avlägsnas från nötkreatur som är äldre än 6 månader samt ryggraden avlägsnas från nötkreatur som är äldre än 30 månader. Kommissionens förslag om avlägsnande av specificerat riskmaterial lades dock fram redan år 1996.

(5) TSE-förslaget, KOM(1998) 623, EGT C 214, 10.7.1998, s. 11.

(6) KOM(2000) 574.

(7) Dessa ämnen beskrivs närmare i rådets direktiv 96/22/EG, EGT L 125, 23.5.1996.

(8) Direktiv 75/442/EEG, ändrat genom direktiv 91/156/EEG.

(9) EGT C 295, 7.10.1996, s. 55.

(10) ESK:s yttrande om KOM(1998) 623, EGT C 258, 10.9.1999, s. 19-23.

(11) Enligt kommissionen uppgick avfallsmängden i EU till 16,1 miljoner ton 1998. 14,3 miljoner ton av detta material kom från djur som förklarats tjänliga som livsmedel, medan 1,8 ton utgjorde självdöda djur eller annat utdömt animaliskt material. Om man skulle införa ett permanent förbud skulle 9 gånger så stora mängder animaliska biprodukter bortskaffas eller återanvändas som om förbudet enbart gällde självdöda djur och utdömt material.

(12) De sammanlagda årliga kostnaderna för ett totalt förbud har av köttfodertillverkarnas europeiska branschorganisation beräknats till minst 2 miljarder euro. Kommittén anser emellertid att det är fullständigt fel att använda detta som argument i samband med människors och djurs hälsa, som kan skadas av BSE.

BILAGA

till Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande

Följande ändringsförslag avslogs men fick minst en fjärdedel av rösterna:

Punkt 3.3

Ändra enligt följande: (Punkterna 3.3 och 3.4 är hopslagna).

"Det viktiga är nu att ta ställning till huruvida det provisoriska förbudet mot användning av kött- och benmjöl i foder till produktionsdjur skall förlängas eller göras permanent. Kommittén anser att man inte längre bör ta ställning till huruvida det provisoriska förbudet mot användning av kött- och benmjöl i foder till produktionsdjur inklusive kor, getter och får skall förlängas, utan att man i stället bör införa ett permanent förbud. Anledningen till detta är den ständiga faran att produktionsdjuren skall drabbas av BSE och att Creutzfeldt-Jakobs sjukdom skall överföras till människor. Därför måste allt göras för att utrota BSE."

Motivering

Överensstämmer med de åsikter som kommittén har framfört i tidigare yttranden.

Resultat av omröstning

För: 28, emot: 36, nedlagda: 9.

Punkt 3.7

Stryk enligt följande: (Fotnoten utgör en ny punkt 3.8)

"Det är dock nödvändigt att beakta de tekniska, ekologiska, ekonomiska och handelsmässiga problem som oundvikligen kommer att uppstå till följd av genomförandet av förslaget. Dessa problem kommer dock att vara betydligt lättare att komma till rätta med än de svårigheter som skulle uppstå om det totala förbudet mot användning av kött- och benmjöl förlängs. Alternativt bortskaffande får omfattande miljömässiga konsekvenser, inte minst i form av kväveoxid, dioxin och andra skadliga ämnen som uppstår vid förbränning. I detta sammanhang är det viktigt att främja forskningen på området för att i möjligaste mån minska effekterna på miljön. Det finns dessutom nära kopplingar mellan de ekonomiska konsekvenserna och riskerna för miljön, folkhälsan och djurhälsan, bland annat i samband med okontrollerad användning av självdöda djur."

Resultat av omröstning

För: 40, emot: 47, nedlagda: 5.