Rekommendation till RÅDETS REKOMMENDATION om Belgiens nationella reformprogram 2014, med avgivande av rådets yttrande om Belgiens stabilitetsprogram 2014 /* COM/2014/0402 final */





Rekommendation till RÅDETS REKOMMENDATION om Belgiens nationella reformprogram 2014, med avgivande av rådets yttrande om Belgiens stabilitetsprogram 2014 EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4, med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken[1], särskilt artikel 5.2, med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1176/2011 av den 16 november 2011 om förebyggande och korrigering av makroekonomiska obalanser[2], särskilt artikel 6.1, med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation[3], med beaktande av Europaparlamentets resolutioner[4], med beaktande av Europeiska rådets slutsatser, med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande, med beaktande av ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande, med beaktande av yttrandet från kommittén för socialt skydd, med beaktande av yttrandet från kommittén för ekonomisk politik, och av följande skäl: (1) Den 26 mars 2010 antog Europeiska rådet kommissionens förslag till en ny strategi för tillväxt och sysselsättning, Europa 2020, som bygger på en ökad samordning av den ekonomiska politiken med inriktning på ett antal nyckelområden där åtgärder behövs för att stärka förutsättningarna för hållbar tillväxt och konkurrenskraft i EU. (2) Den 13 juli 2010 antog rådet på grundval av kommissionens förslag en rekommendation om de allmänna riktlinjerna för medlemsstaternas och unionens ekonomiska politik (2010–2014) och den 21 oktober 2010 ett beslut om riktlinjer för medlemsstaternas sysselsättningspolitik, vilka tillsammans utgör de integrerade riktlinjerna. Medlemsstaterna uppmanades att beakta de integrerade riktlinjerna i sin nationella ekonomiska politik och sysselsättningspolitik. (3) Den 29 juni 2012 beslutade stats- och regeringscheferna om en tillväxt- och sysselsättningspakt, som ger ett enhetligt ramverk för insatser på nationell nivå, EU-nivå och euroområdesnivå med hjälp av alla tänkbara medel, instrument och politiska åtgärder. De beslutade om åtgärder som ska vidtas på medlemsstatsnivå och uttryckte i synnerhet sitt helhjärtade åtagande att uppnå målen i Europa 2020-strategin och genomföra de landsspecifika rekommendationerna. (4) Den 9 juli 2013 antog rådet en rekommendation om Belgiens nationella reformprogram för 2013 och avgav ett yttrande om Belgiens uppdaterade stabilitetsprogram för 2012–2016. Den 15 november 2013 lade kommissionen, i linje med förordning (EU) nr 473/2013[5], fram sitt yttrande om Belgiens utkast till budgetplan för 2014[6]. (5) Den 13 november 2013 antog kommissionen den årliga tillväxtöversikten[7], som markerar inledningen av 2014 års europeiska planeringstermin för samordning av den ekonomiska politiken. Samma dag antog kommissionen rapporten om varningsmekanismen[8], baserad på förordning (EU) nr 1176/2011, i vilken Belgien identifierades som en av de medlemsstater som skulle bli föremål för en fördjupad granskning. (6) Den 20 december 2013 godkände Europeiska rådet prioriteringarna för att säkerställa finansiell stabilitet, budgetkonsolidering och åtgärder för att främja tillväxt. Europeiska rådet betonade behovet av att eftersträva differentierad och tillväxtvänlig budgetkonsolidering, återställa en normal utlåning till ekonomin, främja tillväxt och konkurrenskraft, bekämpa arbetslöshet och krisens sociala följdverkningar samt modernisera den offentliga förvaltningen. (7) Den 5 mars 2014 offentliggjorde kommissionen resultatet av sin fördjupade granskning av Belgien[9], i enlighet med artikel 5 i förordning (EU) nr 1176/2011 om förebyggande och korrigering av makroekonomiska obalanser. Av analysen drog kommissionen slutsatsen att Belgien fortfarande har makroekonomiska obalanser som kräver övervakning och politiska åtgärder. I synnerhet kräver utvecklingen av den externa konkurrenskraften för varor fortsatt uppmärksamhet eftersom en ständig försämring skulle hota den makroekonomiska stabiliteten. (8) Den 30 april 2014 lade Belgien fram sitt nationella reformprogram 2014 och sitt stabilitetsprogram 2014. I syfte att beakta deras inbördes samband har de båda programmen bedömts samtidigt. (9) Målet för den finanspolitiska strategin i stabilitetsprogrammet 2014 är att nå budgetbalans i strukturella termer till 2016 och uppfylla det medelfristiga målet året därpå. I programmet bekräftas det tidigare medelfristiga målet på 0,75 procent av BNP, vilket återspeglar stabilitets- och tillväxtpaktens mål, men man har skjutit upp måluppfyllelsen till 2017, dvs. ett år senare än vad som anges i fjolårets program. Den planerade årliga utvecklingen med sikte på det medelfristiga målet ligger i linje med de anpassningar som krävs enligt stabilitets- och tillväxtpakten. Enligt programmet klarar man i stort av att uppnå riktmärket för utgifterna under programperioden. Den offentliga skulden är 101,5 procent av BNP år 2013, vilket är högre än fördragets referensvärde på 60 procent av BNP, och den förväntas enligt programmet sjunka till runt 93 procent av BNP år 2017. Därför ligger målen i programmet i stort sett i linje med stabilitets- och tillväxtpaktens krav. Det makroekonomiska scenario som ligger till grund för budgetprognoserna i programmet och som har utarbetats av en oberoende institution (Federala planeringsbyrån) är rimligt. Tillväxtprognoserna ligger nära prognoserna i kommissionens vårprognos 2014. Den finanspolitiska planen backas ännu inte upp av några åtgärder. Enligt kommissionens vårprognos inträffar inga strukturella förbättringar under 2014 och en strukturell försämring under 2015, enligt det vanliga antagandet om oförändrad politik. Det innebär en risk för att målen inte nås, vilket kan leda till en betydande avvikelse från anpassningen för att nå det medelfristiga målet under 2014–15. Dessutom kommer Belgien enligt kommissionens vårprognos varken under 2014 eller 2015 att iaktta skuldregeln. Baserat på bedömningen av programmet och kommissionens vårprognos, enligt rådets förordning (EG) nr 1466/97, anser rådet att Belgien har lyckats att på ett varaktigt sätt få ner det offentliga underskottet under 3 procent av BNP under 2013, men riskerar att påtagligt avvika från kraven i förfarandets förebyggande del från och med 2014. (10) Belgien har gjort stora framsteg med att införa fler arrangemang för strukturell samordning. Enligt ett samarbetsavtal om finanspolitisk samordning från slutet av 2013 införs en regel om strukturell budgetbalans (som ligger i linje med det medelfristiga målet) i den offentliga sektorn i enlighet med kraven i finanspakten. Avtalet formaliserar också vedertagna samordningsrutiner genom att i) officiellt fastställa rollen för den interinstitutionella samrådskommittén i förfarandet och ii) klargöra den rådgivande rollen för det höga finansrådet. Dessutom stärks enligt avtalet den övervakande rollen för det höga finansrådet genom att det införs en explicit korrigeringsmekanism i händelse av väsentliga avvikelser från de överenskomna målen. Det kan komma att krävas ytterligare arrangemang för att göra målen efter 2014 bindande. (11) Belgien har nyligen lyckats med att tygla ökningen av den offentliga skuldkvoten, men skuldbördan på 101,5 procent av BNP är hög och det finns stora betalningsförpliktelser och framtida pensionsåtaganden. Om de utgifterna ska täckas samtidigt som en hög levnadsstandard ska upprätthållas, måste man få kontroll över den framtida kostnadsutvecklingen i budgeten, arbetskraften och sysselsättningen måste öka och den internationella konkurrenskraften stärkas. På samtliga områden står Belgien inför stora utmaningar. Belgien har visserligen vidtagit åtgärder i rätt riktning som kommer att få genomslag under de kommande åren, men fler ambitiösa insatser krävs, särskilt som landets handelspartner också genomför reformer. (12) Belgiens totala skattetryck är bland de högsta i EU och skattebördan är särskilt stor på arbete, med en av största skattekilarna i EU som följd. Flera specifika inslag i skattesystemet är skadliga för miljön, till exempel beskattningen av företagsbilar. Vissa målinriktade åtgärder har vidtagits för att sänka arbetskostnaden för specifika grupper och för att minska klyftan mellan brutto- och nettolöner i botten på löneskalan. Inga större omläggningar av skattebördan till baser som är mindre skadliga för tillväxten har dock gjorts. Diskussioner har startats om en omfattande skattereform som ska göra det lättare att uppnå hållbara offentliga finanser, främja konkurrenskraften och sysselsättningstillväxten och skydda miljön. En sådan genomgripande skattereform måste innebära en skatteväxling för arbete, förenkla skattesystemet, effektivisera momssystem, bredda skattebasen, minska skatteutgifterna, täppa till kryphål i lagstiftningen och fasa ut subventioner som är skadliga för miljön. (13) Den åldrande befolkningen kommer att få stor inverkan på Belgien framöver, där kostnaderna för äldre beräknas öka med över 8 procent av BNP mellan 2010 och 2060, i synnerhet i form av pensioner och långtidsvård. Den nyligen inledda reformen av de sociala förmånerna till äldre kommer att få positiva effekter på sysselsättningen i den gruppen. Med tanke på problemets omfattning krävs dock ytterligare satsningar för att lyckas nå hållbara offentliga finanser. Man måste se till att de sociala förmånerna för äldre är tillräckliga. Det krävs åtgärder för att koppla den lagstadgade pensionsåldern till den förväntade livslängden, minska gapet mellan den lagstadgade och den faktiska pensionsåldern och göra de offentliga utgifterna för långtidsvård mer kostnadseffektiva. (14) Belgien lider av ett kroniskt underutnyttjande av arbetskraften. Nivåerna på arbetskraftsdeltagande och sysselsättning ligger under EU-genomsnittet och är stagnerande, medan de långtidsarbetslösas andel av den totala arbetslösheten fortfarande är hög. Genom att samverka med förmånssystemet gör den stora skattekilen arbetslöshet och inaktivitet attraktivt för de flesta arbetstagarkategorier. Man har vidtagit åtgärder för att komma till rätta med arbetslöshetsfällan för personer med mycket låga löner, men fällan har blivit större för flertalet andra kategorier och det är fortfarande lockande att inte förvärvsarbeta. Med fortsatt höga arbetskraftskostnader tenderar rekryteringsstrategier att minimera riskerna och straffa svaga grupper som unga, lågutbildade och personer med invandrarbakgrund som tillsammans med äldre arbetstagare har ett arbetskraftsdeltagande som är betydligt lägre än EU-genomsnittet. Det finns ett starkt skydd för dem som redan har jobb och att byta jobb innebär därför att man går miste om intjänade rättigheter (t.ex. rätten till avgångsvederlag, tidig pensionering och förmåner på grund av lång anställning), vilket avskräcker från att byta jobb eller bransch. Denna tröghet gör att aktiva arbetsmarknadsåtgärder är relativt ineffektiva i Belgien och det leder till ett läge där hög arbetslöshet i vissa områden och branscher existerar sida vid sida med arbetskraftsbrist och tillväxthämmande kompetensbrist i andra. Ungdomsarbetslösheten har ökat betydligt det senaste året, med stora skillnader mellan regioner och grupper. Man måste på samma gång ta itu med både de strukturella problemen med kompetens som inte matchar efterfrågan och det trängande behovet av att göra något åt elever som hoppar av skolan i förtid och unga som går ut skolan utan kvalifikationer. Den sjätte statsreformen är ett tillfälle att effektivisera sysselsättningspolitiken och göra den mer målinriktad, under förutsättning att man kan optimera samarbetet mellan federal och regional nivå. (15) Belgiens konkurrenskraft fortsätter att försämras, också när det gäller aspekter som inte rör kostnadsläget. Tillverkningsindustrins förmåga att konkurrera på världsmarknaden har urholkats, vilket återspeglas både i tillverkarnas krympande marginaler och förlorade arbetstillfällen. Belgien har traditionellt sett förlitat sig på löneindexering för att upprätthålla köpkraften. För stora löneökningar har dock korrigerats för sent och inte fullt ut. Med den centrala lönenormen är det dessutom inte alltid möjligt att korrekt ta hänsyn till produktivitetsutvecklingen i olika sektorer och förhållandena på lokala arbetsmarknader. Följaktligen har lönerna ökat snabbare än produktiviteten, vilket lett till förlorade jobb och försämrad konkurrenskraft. I samråd med arbetsmarknadens parter och i enlighet med nationell praxis behöver Belgien reformera sitt lönebildningssystem för att ge utrymme för större lönespridning i olika sektorer och för att se till att lönerna bättre följer produktivitetsutvecklingen. Priserna i detaljhandeln är fortfarande högre än i grannländerna, medan restriktioner för de reglerade yrkena hindrar framväxten av innovativa företagsmodeller och begränsar investeringarna. Distributionsavgifterna för el är fortfarande bland de högsta i Europa och den planerade regionaliseringen av avgifterna ökar ytterligare osäkerheten kring den framtida utvecklingen av slutanvändarnas distributionskostnader eftersom de tillfälligt frysta avgifterna inte täcker distributörernas stigande kostnader. Om landet ska ha bibehållet höga löner och samtidigt skapa nya jobb måste man producera och sälja mer sofistikerade varor med högre förädlingsvärde på världsmarknaderna än vad man gör idag. Belgien saknar snabbväxande företag inom innovativa sektorer. Innovationsstödet anses vara komplicerat och mycket fragmenterat. När verksamhet med högt förädlingsvärde faktiskt tar fart, dämpas tillväxten ofta av bristen på tillräckligt utbildad arbetskraft. (16) Belgien kommer troligtvis att misslyckas med att till 2020 nå sitt mål att sänka utsläppen av växthusgaser med 15 procent i de sektorer som inte omfattas av EU:s system för utsläppshandel. Vissa initiativ har visserligen tagits men de verkar inte gå i samma riktning och det är oklart vilken effekt de sammantaget kommer att få på utsläppsminskningen, i synnerhet från transportsektorn och byggnader. Momssänkningen på el kan ytterligare undergräva satsningarna i detta avseende. Förhandlingarna om ett avtal om samarbete och arbetsfördelning mellan den federala nivån och regionerna har inte lett till någon tydlig arbetsfördelning. Trafikstockningarna är mycket kostsamma för den belgiska ekonomin jämfört med de flesta andra länder. Problemets allvar kräver ett samlat politiskt svar där man väger in potentialen för tidsdifferentierade vägavgifter, ser över den gynnsamma skattebehandlingen av privat användning av företagsbilar och bränslekort samt effektiviserar kollektivtrafiken. (17) Kommissionen har inom ramen för den europeiska planeringsterminen gjort en fördjupad analys av Belgiens ekonomiska politik. Den har bedömt stabilitetsprogrammet och det nationella reformprogrammet. Kommissionen har inte bara beaktat programmens relevans för hållbarheten i finanspolitiken och den socioekonomiska politiken i Belgien utan också i vilken mån EU:s regler och riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av behovet att stärka den övergripande ekonomiska styrningen i unionen genom att framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på EU-nivå. Kommissionens rekommendationer inom den europeiska planeringsterminen återspeglas i rekommendationerna 1–6 nedan. (18) Mot bakgrund av denna bedömning har rådet granskat Belgiens stabilitetsprogram, och dess yttrande[10] återspeglas särskilt i rekommendation 1 nedan. (19) Mot bakgrund av kommissionens fördjupade granskning och denna bedömning har rådet granskat det nationella reformprogrammet och stabilitetsprogrammet. Dess rekommendationer enligt artikel 6 i förordning (EU) nr 1176/2011 återspeglas i rekommendationerna 2, 4 och 5 nedan. (20) I samband med den europeiska planeringsterminen har kommissionen dessutom analyserat den ekonomiska politiken i euroområdet som helhet. På dessa grunder har rådet utfärdat särskilda rekommendationer till de medlemsstater som har euron som valuta. Belgien bör även säkerställa ett fullständigt och snabbt genomförande av dessa rekommendationer. HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Belgien att vidta följande åtgärder under perioden 2014–2015: 1. Efter korrigeringen av det alltför stora underskottet stärka de finanspolitiska åtgärderna för 2014 mot bakgrund av den framväxande klyftan på 0,5 procent av BNP, baserat på kommissionens vårprognos 2014, som pekar på risken för en betydande avvikelse från kraven i stabilitets- och tillväxtpakten. Avsevärt stärka budgetstrategin under 2015 för att säkerställa den efterfrågade anpassningen på 0,6 procent av BNP i riktning mot det medelfristiga målet, vilket skulle säkra efterlevnaden av skuldregeln. Därefter fortsätta med den planerade årliga strukturanpassningen mot det medelfristiga målet tills det är uppnått, i enlighet med kravet på en årlig strukturanpassning på minst 0,5 procent av BNP, eller mer vid goda ekonomiska förhållanden eller om det krävs för att se till att skuldregeln iakttas, i syfte att varaktigt sänka den höga offentliga skuldkvoten. Se till att alla nivåer i den offentliga sektorn på ett balanserat sätt bidrar till att iaktta de finanspolitiska reglerna, inklusive regeln om strukturell budgetbalans, med hjälp av ett bindande instrument med en explicit fördelning av målen i ett medelfristigt planeringsperspektiv. 2. Göra det övergripande skattesystemet mer balanserat och rättvist och förbereda en omfattande skattereform som möjliggör en skatteväxling från arbete till mer tillväxtvänliga skattebaser, förenklar skattesystemet, täpper till kryphål, effektiviserar momssystemet, breddar skattebasen, minskar skatteutgifterna och fasar ut subventioner som är skadliga för miljön. 3. Tygla framtida utgiftsökningar som gäller äldre, i synnerhet pensioner och långtidsvård, genom större satsningar på att minska gapet mellan den faktiska och den lagstadgade pensionsåldern, se till att möjligheterna till förtida pensionering kringskärs snabbare, främja aktivt åldrande, koppla den lagstadgade pensionsåldern och krav på intjänade tjänsteår till förändringar i den förväntade livslängden, samt göra de offentliga utgifterna för långtidsvård mer kostnadseffektiva. 4. Öka deltagandet på arbetsmarknaden, främst genom att minska de negativa ekonomiska incitamenten för arbete, underlätta för missgynnade grupper som unga och personer med invandrarbakgrund att ta sig in på arbetsmarknaden, öka rörligheten i arbetslivet och ta itu med kompetensbrister och dålig matchning samt förtida avhopp från skolan. Stärka partnerskap mellan myndigheter, offentlig arbetsförmedling och utbildningsinstitutioner i hela landet för att erbjuda tidigt och individanpassat stöd till unga. 5. Återställa konkurrenskraften genom fortsatta reformer av lönebildningssystemet, inklusive löneindexering, i samråd med arbetsmarknadens parter och i enlighet med nationell praxis för att se till att löneutvecklingen speglar produktivitetsutvecklingen på bransch- eller företagsnivå och ekonomiska förhållanden samt vid behov ger utrymme för ändamålsenliga automatiska korrigeringar, genom att stärka konkurrensen i detaljhandeln, undanröja överdrivna restriktioner i tjänstesektorn, inklusive reglerade yrken, och ta itu med risken för ytterligare ökningar av kostnaderna för energidistribution, genom att främja innovation med hjälp av rationaliserade stimulansprogram och minskade administrativa hinder, och genom att gå vidare med en samordnad utbildnings- och yrkesutbildningspolitik för att åtgärda det stora kompetensglappet och regionala skillnader i förtida skolavhopp. 6. Säkerställa att man uppnår målen för 2020 om sänkta utsläpp av växthusgaser i de sektorer som inte omfattas av EU:s system för handel med utsläppsrätter, särskilt byggnader och transporter. Se till att transporternas bidrag anpassas till målet att minska trafikstockningarna. Komma överens om en tydlig arbets- och ansvarsfördelning mellan federala och regionala enheter. Utfärdad i Bryssel den På rådets vägnar Ordförande [1] EGT L 209, 2.8.1997, s. 1. [2] EUT L 306, 23.11.2011, s. 25. [3] COM(2014) 402 final. [4] P7_TA(2014)0128 och P7_TA(2014)0129. [5] EUT L 140, 27.5.2013, s. 11. [6] C(2013) 8000 final. [7] COM(2013) 800 final. [8] COM(2013) 790 final. [9] SWD(2014) 75 final. [10] Enligt artikel 5.2 i förordning (EG) nr 1466/97.