Rekommendation till RÅDETS REKOMMENDATION om Tjeckiens nationella reformprogram 2014, med avgivande av rådets yttrande om Tjeckiens konvergensprogram 2014 /* COM/2014/0404 final - 2014/ () */





Rekommendation till RÅDETS REKOMMENDATION om Tjeckiens nationella reformprogram 2014, med avgivande av rådets yttrande om Tjeckiens konvergensprogram 2014 EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4, med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken[1], särskilt artikel 9.2, med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation[2], med beaktande av Europaparlamentets resolutioner[3], med beaktande av Europeiska rådets slutsatser, med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande, med beaktande av ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande, med beaktande av yttrandet från kommittén för socialt skydd, med beaktande av yttrandet från kommittén för ekonomisk politik, och av följande skäl: (1) Den 26 mars 2010 antog Europeiska rådet kommissionens förslag till en ny strategi för tillväxt och sysselsättning, Europa 2020, som bygger på en ökad samordning av den ekonomiska politiken med inriktning på ett antal nyckelområden där åtgärder behövs för att stärka förutsättningarna för hållbar tillväxt och konkurrenskraft i EU. (2) Den 13 juli 2010 antog rådet på grundval av kommissionens förslag en rekommendation om de allmänna riktlinjerna för medlemsstaternas och unionens ekonomiska politik (2010–2014) och den 21 oktober 2010 ett beslut om riktlinjer för medlemsstaternas sysselsättningspolitik, vilka tillsammans utgör de integrerade riktlinjerna. Medlemsstaterna uppmanades att beakta de integrerade riktlinjerna i sin nationella ekonomiska politik och sysselsättningspolitik. (3) Den 29 juni 2012 beslutade stats- och regeringscheferna om en tillväxt- och sysselsättningspakt, som ger ett enhetligt ramverk för insatser på nationell nivå, EU-nivå och euroområdesnivå med hjälp av alla tänkbara medel, instrument och politiska åtgärder. De beslutade om insatser som ska utföras på medlemsstatsnivå och uttryckte i synnerhet sitt fulla åtagande att uppnå målen i Europa 2020-strategin och genomföra de landsspecifika rekommendationerna. (4) Den 9 juli 2013 antog rådet en rekommendation om Tjeckiens nationella reformprogram 2013 och avgav ett yttrande om Tjeckiens uppdaterade konvergensprogram för 2012–2016. (5) Den 13 november 2013 antog kommissionen den årliga tillväxtöversikten[4], som markerar inledningen av 2014 års europeiska planeringstermin för samordning av den ekonomiska politiken. Samma dag antog kommissionen, på grundval av förordning (EU) nr 1176/2011, rapporten om varningsmekanismen[5], i vilken Tjeckien inte identifierades som en av de medlemsstater som skulle bli föremål för en fördjupad granskning. (6) Den 20 december 2013 godkände Europeiska rådet prioriteringarna för att säkerställa finansiell stabilitet, budgetkonsolidering och åtgärder för att främja tillväxt. Europeiska rådet betonade behovet av att eftersträva differentierad och tillväxtvänlig budgetkonsolidering, återställa en normal utlåning till ekonomin, främja tillväxt och konkurrenskraft, bekämpa arbetslöshet och krisens sociala följdverkningar samt modernisera den offentliga förvaltningen. (7) Den 16 april 2014 lade Tjeckien fram sitt nationella reformprogram 2014 och den 28 april 2014 sitt konvergensprogram 2014. I syfte att beakta deras inbördes samband har de båda programmen bedömts samtidigt. (8) Målet med budgetstrategin enligt konvergensprogrammet 2014 är att hålla det offentliga underskottet under referensvärdet på 3 % av BNP under programperioden. I programmet anges det medelfristiga budgetmålet till -1 % av BNP, vilket speglar kraven i stabilitets- och tillväxtpakten. Budgetstrategin överensstämmer med stabilitets- och tillväxtpakten under 2014, men den nödvändiga strukturella anpassningen förväntas dock inte uppnås under 2015 eftersom den omräknade strukturella balansen beräknas försämras med 0,6 procentenheter. Dessutom förväntas de offentliga utgifterna öka i en takt som inte är förenlig med utgiftsriktmärket. Den omräknade strukturella balansen antas avvika från den nödvändiga anpassningsbanan också 2016 och 2017, då den omräknade strukturella balansen beräknas till -1,6 % respektive -1,9 % av BNP. Sammantaget riskerar man en avvikelse från anpassningsbanan mot det medelfristiga målet från och med 2015. Skuldkvoten, som ligger under referensvärdet på 60 % av BNP, beräknas enligt programmet tillfälligt sjunka med 1,1 procentenheter till 45 % av BNP 2014 och öka till 46 % av BNP 2015. Det makroekonomiska scenario som ligger till grund för budgetprognoserna i programmet är rimligt. Den tjeckiska ekonomin förväntas enligt programmet växa med 1,7 % 2014 och 2 % 2015, jämfört med de 2 respektive 2,4 % som förutspåddes i kommissionens vårprognos 2014. De största riskerna för de offentliga finanserna härrör från den höga osäkerheten angående den framtida utvecklingen av de offentliga investeringarna och från den eventuella engångsutgiften för ett planerat leasingavtal för stridsflygplan som förväntas öka underskottet med 0,5 % av BNP 2015. Enligt kommissionens prognos finns det en risk för en betydande avvikelse från det medelfristiga budgetmålet 2015. Skillnaden gentemot scenariot i programmet bygger framför allt på olika antaganden om politik och diskretionära åtgärder under 2015. Baserat på en bedömning av programmet och kommissionens prognos, enligt förordning (EG) nr 1466/97, anser rådet att underskottet på ett hållbart sätt har minskats till under 3 % av BNP 2013 i linje med rådets rekommendation, och att medan det medelfristiga budgetmålet kan förväntas uppnås 2014 finns det en risk för en betydande avvikelse från och med 2015. (9) Tjeckien har kommit ur en två år lång recession och står nu inför utmaningen att uppnå en långsiktig hög tillväxt samtidigt som befolkningen snabbt åldras. De offentliga investeringarna har sjunkit kraftigt under senare år vilket framför allt har drabbat investeringar i infrastruktur. Före krisen byggde den tjeckiska ekonomins tillväxtmodell på stora inflöden av utländskt kapital och en stark exportinriktning. Eftersom utrymmet för en återhämtning baserad på ackumulation av produktionsfaktorer (däribland utländskt kapital) förefaller begränsat, skulle en omdirigering av ekonomin mot inhemska tillväxtfaktorer öppna nya vägar till produktivitetsvinster. Viktiga delar i den processen är att främja utbildning och innovation samt förstärkta institutioner. (10) Regeringen har nyligen godkänt fördraget om stabilitet, samordning och styrning även om parlamentet ännu inte ratificerat det. Arbetet med en genomgripande reform av det finanspolitiska ramverket inleddes 2011 men tidpunkten för dess antagande och genomförande är fortfarande oklar. Antagandet av relevant lagstiftning för att säkerställa efterlevnaden av rådets direktiv 2011/85/EU om budgetramverk har också försenats. (11) När det gäller beskattning ligger Tjeckiens största utmaningar i att effektivisera skatteuppbörden och skapa en mer tillväxtfrämjande skattestruktur. Tjeckien har vidtagit en del åtgärder för att förbättra skattedisciplinen, särskilt vad gäller indirekt beskattning, men de totala efterlevnadskostnaderna är fortfarande för höga. Exempelvis har skattebaserna (för inkomstskatter, för avgifter till hälso- och sjukvård och andra sociala avgifter) ännu inte harmoniserats och inrättandet av en enda kontaktpunkt för skatteuppbörd, som planerades till 2015, har inställts. Den tjeckiska regeringen har dock deklarerat sin avsikt att ta itu med frågan om harmoniseringen av skattebaser. Rekommendationerna från 2013 angående skattestrukturen har inte följts upp. Skatterna på arbete fortsätter att vara höga, särskilt för låginkomsttagare och deltidsarbetare, framför allt på grund av de höjda avgifterna till socialförsäkringen. Det finns möjligheter att överföra beskattning från arbete till andra områden, till exempel miljöskatter och återkommande fastighetsskatter som båda är relativt låga. Betydande skillnader finns fortfarande i hur anställda respektive egenföretagare behandlas när det gäller skatter och sociala avgifter. Detta leder till att skattebasen minskar och skapar incitament för falskt egenföretagande, med orättvisa konsekvenser för arbetstagare med reguljära anställningskontrakt som följd. (12) Tjeckien löper medelhöga risker för hållbarheten på lång sikt, framför allt på grund av beräknade ökade utgifter för pensioner och hälso- och sjukvård. Med den nuvarande lagstiftningen planeras den lagstadgade pensionsåldern öka på lång sikt men alltför långsamt på medellång sikt. Regeringen avser att införa en mekanism för att anpassa pensionsåldern till förändringar i förväntad livslängd, men detta är endast ett delsvar på den utmaning som hållbarhetsgapet utgör. Dessutom kommer den tillfälliga lägre indexeringen av pensioner avslutas 2015, ett år tidigare än planerat, och standardmekanismen för indexering av pensioner (prisökningen plus en tredjedel av reallöneökningen) har inte reviderats. Begränsade framsteg har gjorts när det gäller att främja äldre arbetstagares anställbarhet. Inga framsteg har gjorts för att förbättra kostnadseffektiviteten när det gäller de offentliga utgifterna för hälso- och sjukvård. Sjukhusvården har överkapacitet, vilket visar på utrymme för förbättringar av kostnadseffektiviteten och förvaltningen. (13) Några inledande steg har tagits för att förbättra den offentliga arbetsförmedlingens kapacitet och kvalitet. Stegen går i rätt riktning, men deras effekt återstår att utvärdera. Den aktiva arbetsmarknadspolitiken är fortfarande underfinansierad och når inte ungdomar, äldre arbetstagare eller kvinnor med småbarn på ett effektivt sätt. Trots den relativt höga totala sysselsättningen fortsätter dessa grupper att vara underrepresenterade på arbetsmarknaden. En begränsad tillgång till barnomsorg till rimliga priser och ett relativt begränsat utnyttjande av deltidsarbete försvårar för kvinnor att delta på arbetsmarknaden. Inkomstskillnaden mellan könen var 2012 fortfarande en av de högsta i Europa. (14) Det tjeckiska utbildningssystemets kvalitet och relevans för arbetsmarknaden är en källa till oro. Vissa åtgärder har vidtagits för att förbättra utvärderingen av den obligatoriska utbildningen, men uppföljningen av skolor och elever med svagare resultat fortsätter att vara en utmaning. Läraryrkets attraktivitet är också ett problem som regeringen avser att ta itu med. Att romska barn i så låg utsträckning deltar i den vanliga inkluderande förskolan och grundskolan är fortfarande ett hinder för deras integration. Reformen av den högre utbildningen har försenats och några framsteg vad gäller att förbättra ackreditering och finansiering av den högre utbildningen har inte gjorts. Endast mindre förändringar har gjorts när det gäller finansiering av forskningsinstitutioner. Det är fortfarande viktigt att skapa de rätta incitamenten för att få forskare inom den offentliga sektorn att sträva efter högsta möjliga kvalitet, ta itu med samhällsutmaningar och samarbeta med näringslivet. (15) Avregleringen av det höga antalet reglerade yrken har påbörjats, men sker i långsam takt och utan att ge några snabba vinster från den ökade konkurrensen inom tjänstesektorn. Tjeckien har vidtagit ett antal inledande åtgärder för att öka energieffektiviteten, särskilt genom att använda offentliga medel som incitament i byggsektorn. Möjligheterna till energibesparingar fortsätter att vara stora och mer långtgående åtgärder skulle också bidra till att minska energiberoendet. (16) Den offentliga förvaltningens kvalitet och effektivitet fortsätter att utgöra problem med negativa ekonomiska återverkningar. Den sedan länge väntade lagen om offentlig förvaltning har ännu inte antagits, även om detta är en prioritet för regeringen. Framstegen när det gäller korruptionsbekämpning har varit begränsade. Viktiga rättsakter i strategin för korruptionsbekämpning 2013–2014 har inte antagits. En tydlig långsiktig vision om hur denna fråga, som är så viktig för den ekonomiska och sociala utvecklingen, ska behandlas på ett hållbart sätt har ännu inte formulerats. Genomförandet av offentliga anbudsförfaranden på lokal och regional nivå präglas av onödiga dröjsmål. De nya reglerna för offentlig upphandling innebär ett steg tillbaka genom att vissa bestämmelser som garanterar insyn tas bort. Begränsade framsteg har gjorts vad gäller hanteringen av EU-medel. Ytterligare ansträngningar behövs dock, vilket visas av det höga antal felaktigheter som revisionsmyndigheten rapporterade från flera program i slutet av 2013. (17) Kommissionen har inom ramen för den europeiska planeringsterminen genomfört en omfattande analys av Tjeckiens ekonomiska politik. Den har bedömt konvergensprogrammet och det nationella reformprogrammet. Kommissionen har beaktat inte bara programmens relevans för hållbarheten i finanspolitiken och den socioekonomiska politiken i Tjeckien utan även i vilken utsträckning EU:s regler och riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av behovet att stärka den övergripande ekonomiska styrningen i unionen genom att framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på EU-nivå. Kommissionens rekommendationer inom ramen för den europeiska planeringsterminen återspeglas i rekommendationerna 1–7. (18) Mot bakgrund av denna bedömning har rådet granskat Tjeckiens konvergensprogram och dess yttrande[6] återspeglas särskilt i rekommendation 1. HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Tjeckien att vidta följande åtgärder under perioden 2014–2015: 1. Efter att det alltför stora underskottet korrigerats, bibehålla sunda offentliga finanser under 2014. Förstärka budgetstrategin 2015 betydligt för att se till att det medelfristiga budgetmålet uppnås och att det bibehålls därefter. Prioritera tillväxtfrämjande utgifter för att stödja återhämtningen och förbättra utsikterna till tillväxt. Anta och genomföra åtgärder för att förstärka det finanspolitiska ramverket, särskilt genom att inrätta ett oberoende organ för att övervaka finanspolitiken, införa budgetregler för lokala och regionala myndigheter och förbättra koordinationen mellan olika förvaltningsnivåer. 2. Förbättra skattedisciplinen, särskilt när det gäller moms, och sänka kostnaderna för uppbörd och betalning av skatter genom att förenkla skattesystemet och harmonisera skattebaserna för den personliga inkomstskatten, sociala avgifter och avgifter till hälso- och sjukvård. Sänka de höga skatterna på arbete, särskilt för låginkomsttagare. Överföra beskattning till mindre tillväxthämmande områden, som återkommande fastighetsskatter och miljöskatter. Ytterligare minska olikheterna i skattebehandlingen av anställda och egenföretagare. 3. Säkerställa den långsiktiga hållbarheten i det offentliga pensionssystemet, framför allt genom att påskynda höjningen av den lagstadgade pensionsåldern och tydligt koppla denna till förändringar av den förväntade livslängden. Främja äldre arbetstagares anställbarhet och se över indexeringen av pensioner. Vidta åtgärder för att avsevärt förbättra hälso- och sjukvårdens kostnadseffektivitet och förvaltning, särskilt när det gäller sjukhusvård. 4. Förbättra den offentliga arbetsförmedlingens effektivitet och ändamålsenlighet, framför allt genom att inrätta ett system för resultatmätning. Nå ut till ungdomar som inte är inskrivna på arbetsförmedlingen och erbjuda individanpassade tjänster. Avsevärt öka tillgången på barnomsorg av god kvalitet till rimliga priser, framför allt för barn upp till tre år. 5. Säkerställa att ackreditering, styrning och finansiering av den högre utbildningen bidrar till att förbättra dess kvalitet och relevans för arbetsmarknaden. Skyndsamt utveckla och införa en ny metod för utvärdering av forskning och tilldelning av resurser, i syfte att höja andelen resultatbaserad finansiering av forskningsinstitutioner. I den obligatoriska utbildningen göra läraryrket mer attraktivt, införa ett övergripande ramverk för utvärdering och stödja skolor och elever med sämre resultat. Öka utbildningens inkluderande effekt, framför allt genom att uppmuntra socialt minder gynnade och romska barn att delta i förskoleverksamhet. 6. Snabba på reformen av de reglerade yrkena, med fokus på att avlägsna omotiverade och oproportionerliga krav. Öka ansträngningarna för att förbättra energieffektiviteten i ekonomin. 7. Under 2014 anta och genomföra en lag om offentlig förvaltning som säkerställer en stabil, effektiv och professionell statlig förvaltning. Påskynda och avsevärt förstärka korruptionsbekämpningen genom att genomföra de återstående lagstiftningsåtgärder som fastställdes i strategin för korruptionsbekämpning 2013–2014 och genom att utarbeta planer för nästa period. Ytterligare förbättra hanteringen av EU-medel genom att förenkla systemen för genomförande, förbättra kapaciteten och förebygga intressekonflikter. Öka insynen i offentlig upphandling och förbättra genomförandet av offentliga anbudsförfaranden genom att tillhandahålla lämpliga riktlinjer och kontroller. Utfärdad i Bryssel den På rådets vägnar Ordförande [1] EGT L 209, 2.8.1997, s. 1. [2] COM(2014) 404 final. [3] P7_TA(2014)0128 och P7_TA(2014)0129. [4] COM(2013) 800 final. [5] COM(2013) 790 final. [6] I enlighet med artikel 9.2 i rådets förordning (EG) nr 1466/97.