EUROPEISKA KOMMISSIONEN Bryssel den 10.3.2017 COM(2017) 205 final NOTE

The language version reflects the corrections done to the original EN version transmitted under COM(2017) 205 final of 2.3.2017 and retransmitted (with corrections) under COM(2017) 205 final/2 of 10.3.2017.

RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET, EUROPEISKA RÅDET OCH RÅDET



Tredje lägesrapporten om partnerskapsramen med tredjeländerna inom den europeiska migrationsagendan













1. Inledning Partnerskapsramen är nu etablerad som EU:s strategi för att hantera irreguljär migration och dess bakomliggande orsaker, såsom en del av ett bredare samarbete med tredjeländer. Europeiska rådet har följt utvecklingen och uppmanade på sitt senaste möte i december 2016 medlemsstaterna att fortsätta och intensifiera sitt arbete för bättre resultat med att ”hejda strömmarna och öka antalet återvändande”. Denna tredje lägesrapport gäller framstegen sedan december. Samarbetet med de fem prioriterade länder som nämndes i junimeddelandet har fortsatt att utvecklas. I överensstämmelse med Europeiska rådets slutsatser från december kommer rapporten också att handla om andra länder än de fem prioriterade. Rapporten handlar särskilt om dagens fokus på den centrala Medelhavsrutten till följd av det fortsatt höga antalet överfarter via den rutten och det oacceptabla antalet dödsfall i Medelhavet. I en särskild del av rapporten beskrivs de första stegen mot att genomföra de åtgärder man enades om i Maltaförklaringen, som antogs av stats- och regeringscheferna vid det informella toppmötet i Malta den 3 februari, främst livräddningsinsatser, intensifierad kamp mot människosmugglare och människohandlare, skydd för migranter och bättre migrations- och gränsförvaltning, i nära samarbete med länderna i Nordafrika, särskilt Libyen. Eftersom partnerskapsramen och arbetet på att gå vidare med Vallettaförklaringen och den gemensamma handlingsplanen från Valletta är nära kopplade till varandra beaktas även resultaten av mötet mellan högre tjänstemän i februari. Partnerskapsramen är en del av det helhetsgrepp på migration som tas i den europeiska migrationsagendan, där alla inslag är sinsemellan sammankopplade. Med detta sagt är rapporten kopplad till den reviderade handlingsplanen för återvändande och till rekommendationen om genomförande av återvändandedirektivet, vilka antogs samtidigt av kommissionen. Rejäla framsteg med återvändanden kan först komma efter det att man gjort de rättsliga och administrativa förfarandena inom EU enklare och effektivare, och dessutom efter det att man säkrat fullständigt samarbete med ursprungsländerna, där fullständig respekt för humanitära krav och hög skyddsnivå för mänskliga rättigheter ingår. Med partnerskapsramens strategi etablerad och konkreta målsättningar och åtgärder fastställda är uppgiften nu att höja nivån på konkreta resultat på alla samarbetsområden. Framstegen med att minska strömmarna och öka antalet återvändanden måste öka inför den kommande sommarsäsongen. Det är dags att trappa upp arbetet på att bygga upp samförstånd mellan EU och partnerländerna kring utmaningarna och lösningarna, att omsätta detta i konkreta resultat och ytterligare stärka det goda samarbetet mellan EU-nivån och medlemsstaterna. I nära samarbete med Europeiska utrikestjänsten kommer kommissionen att utvärdera strategin och dess resultat när det gäller att minska migrationsströmmarna, angripa de bakomliggande orsakerna och öka återvändandena när den rapporterar i juni, ett år efter det att partnerskapsramen lanserades. 2. Framsteg och resultat med de prioriterade länderna Niger Samarbetet med Niger, som är ett centralt transitland, är fortfarande effektivt. När Nigers president Mahamadou Issoufou besökte Bryssel i december 2016 erbjöds ett tillfälle att betona vikten av förbindelserna mellan EU och Niger samt det gemensamma intresset av att bekämpa människosmuggling och säkerställa bättre migrationshantering i Sahelregionen. Den danska ministern för utvecklingssamarbete besökte landet i januari samtidigt med ett tekniskt EU-tjänsteuppdrag. Ännu ett tekniskt tjänsteuppdrag i februari gällde insamling av uppgifter om alternativa rutter och utredning av möjliga nya projekt. En officiell tjänsteresa till Niger för högre tjänstemän i EU och medlemsstaterna är planerad till slutet av mars. En tydlig nedgång i antalet avresor från Agadez till Europa har registrerats (från en topp på 70 000 i maj till 6 524 i januari 2017). Det antal migranter som hänvisas till Internationella organisationen för migration med sikte på återvändande har ökat, liksom de frivilliga återvändandena. Under 2016 steg det antal migranter som erhöll stöd i centren förvaltade av Internationella organisationen för migration till det dubbla jämfört med föregående år; sammanlagt var antalet stödmottagare fler än 15 000 . Av dessa fick 4 788 migranter från tredjeländer och 301 nigerer hjälp med att frivilligt återvända till sina hemorter under de första elva månaderna 2016 (mer än tre gånger så många som 2015). Transitcentren har också erbjudit både migranterna och lokalbefolkningen utbildning för att de ska kunna utnyttja inkomstkällor på sådana områden som tillverkning av tegel eller smycken. I slutet av 2016 hade fler än 600 människor dragit nytta av utbildningen. De nigeriska brottsbekämpande myndigheterna har fortsatt sina ansträngningar att komma åt irreguljär transitering och smuggling av migranter, och därvid beslagtagit allt fler fordon och gripit förarna. EU-medel stöttar genomförandet av lagstiftningen mot smuggling av migranter. Större ansträngningar behövs visserligen för att verksamt upplösa smugglarnas nätverk, som ofta sträcker sig över gränserna. Arbetet kommer att inriktas på att stärka EU:s stöd för genomförandet av Nigers plan för akuta åtgärder mot smuggling av migranter i Agadezområdet, vilken antogs i november. Nyckelfaktorn i sammanhanget är stärkt närvaro på fältet från EU:s och medlemsstaternas sida. Insatserna mot smugglingsnätverken kommer också att stärkas genom stöd till en gemensam utredningsgrupp. En EU-sambandsman för migration stationerades vid EU-delegationen i Niamey den 1 februari. Mer EU-personal, däribland en sambandsman från Europeiska gräns- och kustbevakningsbyrån, kommer också att skickas till delegationen. Via Afrika/Frontexunderrättelsetjänsten stöds de nationella myndigheterna i partnerländerna längs migrantrutten i arbetet med att ta fram riskanalyser och bedömningar av strömmarna. Ett möte för Afrika/Frontexunderrättelsetjänsten kommer att hållas i Niger i början av mars och en riskanalysgrupp kommer att starta senare under 2017. Utöver planen för akuta åtgärder kommer en handlingsplan på medellång sikt som myndigheterna i Niger håller på att utarbeta att inriktas på luckor i den nuvarande strategin. Båda kommer att ingå i en ny nationell strategi om migration, vilken myndigheterna i Niger är i färd med att slutbehandla. Stödinsatser från EU är också inriktade på det allmänna utvecklingsarbetet i Niger, liksom på orsakerna bakom migration och tvångsförflyttning. Förutom ett budgetstödprogram har Niger nu också fördel av nio projekt inom EU:s förvaltningsfond för Afrika. I slutet av januari 2017 lanserades tre nya projekt på fältet i Agadez. Vidare godkändes nya projekt i december, vilka väntas inbegripa stöd till 30 000 migranter, återvändande för 12 000 människor och informationskampanjer riktade till 40 000 migranter. Projekten inriktas också på att erbjuda ett stycke mark, en bostad och tillgång till dricksvatten för 28 000 människor, medan 42 000 ska få bostad och dricksvatten, samt på att skapa 2 000 nya byggjobb. Kommissionen har också skrivit på ett kontrakt med Höga myndigheten för konsolidering av freden, vilket kommer att ge unga människor möjlighet till korttidssysselsättning, dvs. bidra till att ge 65 000 människor alternativa inkomstkällor. Andra projekt under beredning inbegriper en görbarhetsbedömning för ett hybridkraftverk i Agadez, vilket skulle kunna bli ett viktigt lyft för både sysselsättning och energitrygghet. Ett projekt inom ramen för EU:s förvaltningsfond för Afrika har redan godkänts för Diffaregionen som utsätts för särskilda påfrestningar till följd av Boko Haramupproret. Säkerhetsproblem hämmar dock effektiviteten i biståndsleveranserna. En minskning i strömmarna genom Agadez har kunnat iakttas under de senaste månaderna, och de nigeriska myndigheterna har skärpt kontrollerna på de kända transitrutterna, men eventuella alternativa rutter kommer att behöva övervakning både i Niger och i grannländerna (t.ex. Mali, Tchad eller Algeriet). Dessa alternativa rutter är sannolikt farligare för migranter på grund av att terrängen är svårframkomlig eller infrastrukturen sämre och av att beväpnade grupper opererar i områdena. I januari 2017 genomförde EU två fältstudier för att bedöma rutterna och hjälpa till att hitta projekt med förmåga att snabbt skapa ekonomiska alternativ i lokalsamhällena till inkomster av människosmuggling. Verksam övervakning och analys av alternativa rutter kräver samverkan mellan Internationella organisationen för migration och EU:s och medlemsstaternas sambandsmän. Dessutom behöver synergier utvecklas med projekt på sådana områden som polissamarbete och redan befintligt regionalt samarbete, liksom samarbetet på andra politikområden även behöver stärkas, t.ex. klimatförändring (markrehabilitering, bevattning, återbeskogning) och utbildningsrörlighet.

För att ta itu med förändringar längs rutterna krävs det starkare regionalt engagemang, särskilt med länderna i G5 Sahel. EU ger redan stöd, främst genom tjänsteuppdragen inom den gemensamma säkerhets- och försvarspolitiken och förvaltningsfonden för Afrika. EU kommer att fortsätta att öka sitt stöd till länderna i G5 Sahel. Vidare skulle nya initiativ kunna övervägas för att stärka kapaciteten hos Libyens södra grannländer på sådana områden som gränskontroll och underrättelseverksamhet. Nästa steg: Snabbt ingående av avtal om alla åtgärder som överenskommits inom ramen för EU:s förvaltningsfond för att garantera konkret genomförande och skapa alternativa inkomstmöjligheter som ersättning för smugglingsekonomin. Ökade insatser för att bekämpa människosmuggling och människohandel, inbegripet stöd till gemensamma utredningsgrupper. Förstärkt övervakning av eventuella, alternativa rutter och förberedelser för stöd till lämpliga motåtgärder med Agadezregionen som förebild. Återkoppling på en handlingsplan på medellång sikt utarbetad av Niger, väntad i slutet av mars, inriktad på luckor som behöver åtgärdas. Överenskommelse om samarbete mellan Europeiska gräns- och kustbevakningsbyrån och myndigheterna i Niger samt placering av en sambandsman på EU-delegationen. Verksamheten på EU-fältkontoret i Agadez helt i drift, inklusive utbildning. Uppföljning av mötet för Afrika/Frontexunderrättelsetjänsten och förberedelser för lansering av riskanalysgruppen. Nigeria Nigeria har Afrikas största befolkning, och nigerianer är den största enskilda grupp irreguljära migranter som kommer till EU. De upptäckta fallen av irreguljär gränspassage uppgick till 37 811 under 2016. De ekonomiska förhållandena och säkerhetssituationen är viktiga migrationsdrivande faktorer, både inom regionen och mot EU. I linje med målsättningen att bredda de politikområden där EU samarbetar med Nigeria besökte kommissionens vice ordförande Andrus Ansip landet den 2–3 februari och träffade vicepresident (och då tillförordnad president) Yemi Osinbajo för att diskutera områden för samarbete som också var relevanta för migrationshantering. Under besöket utforskades möjligheterna att inleda pilotprojekt och samarbete på sådana områden som e-förvaltning, it-säkerhet, kamp mot korruption, främjande av investeringar och handel liksom även migrationshantering. Vidare har möten på hög nivå nyligen hållits med Nederländerna och Spanien, medan Nigeria och Italien diskuterar tekniskt stöd, i syfte att eventuellt inkludera teknisk utveckling av biometriska databaser. Nigeria är fortfarande ursprungsland för flest offer för människohandel från länder utanför EU. Bland rapporterade människohandlare från länder utanför EU är nigerianerna vanligast. Nigeria hjälper till att tackla detta genom att delta aktivt i Afrika/Frontexunderrättelsetjänsten, och den nyligen startade samarbetsplattformen om migrantsmuggling, där EU-byråerna och medlemsstaterna ingår, kommer att förbättra samarbetet och samordningen i kampen mot människosmuggling och människohandel. Upplägget för samarbetet mellan EU och Nigeria om migration fastställs i den gemensamma agendan för migration och rörlighet som undertecknades 2015. När det gäller återvändande och återtagande samarbetar Nigeria med ett antal medlemsstater men samarbetet är ojämnt. Under 2015 ledde 28 % av besluten om att återvända till faktiskt återvändande. Baserat på uppgifter hittills verkar andelen återvändande har förbättrats under 2016. Samarbetsviljan när det gäller återtagande varierar inom EU. Under 2016 var Nigeria den främsta destinationen för Europeiska gräns- och kustbevakningsbyråns samfällda återvändandeinsatser och samarbetet är ganska positivt: Nigeria reagerade positivt på ca 60 % av förfrågningarna om resehandlingar. Men nigerianska identifikationsuppdrag till tre EU-länder i november 2016 har ännu inte gett de förväntade resultaten. Tre månader senare har provisoriska resehandlingar för de identifierade migranterna fortfarande inte utfärdats av utrikesministeriet. Det är av yttersta vikt att förhandlingarna om återtagandeavtalet mellan EU och Nigeria går framåt. En första förhandlingsrunda genomfördes i oktober 2016, men en andra samtalsrunda har skjutits upp flera gånger av Nigeria. EU har som målsättning att ingå återtagandeavtalet före det planerade ministermötet mellan EU och Nigeria. En EU-sambandsman arbetar på plats sedan den 1 februari. EU:s förvaltningsfond för Afrika är ett viktigt instrument för projekt i Nigeria med ett starkt fokus på migration, särskilt i den södra delen av landet. Den utgör ett komplement till det omfattande nationella arbete med att angripa de bakomliggande orsakerna till irreguljär migration och tvångsförflyttningar som finansieras genom de nationella anslagen från Europeiska utvecklingsfonden. Projekt antagna inom ramen för EU:s förvaltningsfond för Afrika i december 2016 tillsammans med Internationella organisationen för migration kommer att leda till återintegrering av fler än 3 800 återvändande migranter från EU och transitländerna. Dessutom kommer fler än 5 miljoner elever att erbjudas böcker och läsundervisning, och fler än 75 000 barn kommer att få tillgång till psykisk hälsovård. Andra områden som kan utforskas omfattar direktinvesteringar (även via den föreslagna externa investeringsplanen, se avsnitt 4) och den digitala ekonomin, vilka båda är områden av intresse för Nigeria som kan ha direkta effekter på orsakerna till migration. Kommissionen fortsätter också att täcka de grundläggande humanitära behoven för krisens offer i Nigeria. Under sju års konflikt i nordöstra Nigeria har över 20 000 människor dödats och 1,77 miljoner drivits på flykt inom landet. Detta omfattar huvudsakligen stöd i form av mat och näring, skydd, vatten, sanitet och hygien, bostäder, andra förnödenheter än livsmedel samt hälso- och sjukvård.

Nästa steg: Slutförande av förhandlingarna om återtagandeavtalet senast i juni 2017. Fortsatt aktivt samarbete för att bekämpa människosmuggling och människohandel genom Afrika/Frontexunderrättelsetjänsten och den nyligen startade samarbetsplattformen om migrantsmuggling. Identifiering av projekt för EU:s förvaltningsfond för Afrika med ett starkt fokus på migration. Senegal Senegal är en viktig politisk partner för EU i och utanför den västafrikanska regionen. Landet är en av de centrala aktörerna i Rabatprocessen och uppföljningen av toppmötet i Valletta, och EU:s samarbete med Senegal sträcker sig även till sådana områden som Internationella brottmålsdomstolen och kampen mot radikalisering och terrorism. Senegals prioriteringar är reguljär migration, bekämpning av människosmuggling och insatser mot den irreguljära migrationens bakomliggande orsaker. I samarbetet med Senegal om migrationshantering måste följande politiska bakgrund beaktas: den senegalesiska diasporan kommer för första gången att direkt kunna välja ledamöter till nationalförsamlingen i de parlamentsval som planeras till juli 2017. Detta kommer att ge de långvarigt utlandsbosatta senegalesernas intressen viss politisk tyngd. Mera allmänt visar det också på migrationens ekonomiska, kulturella och sociala betydelse i Senegal: en stödfond för investeringar finansierad av den senegalesiska diasporan är ett konkret bevis på hur diasporan kan bidra till att skapa arbetstillfällen i Senegal och därigenom hjälpa till att skapa inhemska framtidsutsikter för unga människor. Med beaktande av dessa särdrag har dialogen med Senegal på den politiska nivån fortsatt med bl.a. ett möte mellan den höga representanten/vice ordföranden Federica Mogherini och president Macky Sall i Dakar i december 2016 samt ett besök av president Macky Sall i Frankrike. Detta till trots stöter de flesta medlemsstater fortfarande på problem när de försöker samarbeta kring identifiering och dokumentation av irreguljära migranter som förmodas vara senegalesiska medborgare, och ett antal planerade identifieringsuppdrag blev aldrig av. Även när migranter varit klara för återvändande har det visat sig svårt att få de resehandlingar som krävs av myndigheterna i Senegal. År 2016 återvände endast 563 senegaleser som vistades irreguljärt i EU till Senegal. Siffran står i bjärt kontrast till de över 10 000 senegalesiska medborgare som anlände irreguljärt via den centrala Medelhavsrutten 2016. Några framsteg har gjorts i bilateralt arbete inriktat på att återsända irreguljära migranter som nyligen anlänt via den centrala Medelhavsrutten. Om denna inledande ansats leder till konkreta resultat under de kommande veckorna kommer samarbetet att förankras med hjälp av utbyten av tjänstemän och kursverksamhet organiserad bilateralt under EU:s ledning, även med hjälp av stödjande återintegreringsprojekt. Det finns fortfarande planer på tjänsteuppdrag till andra medlemsstater under 2017. Mot denna bakgrund kommer samarbetsområden, inklusive reguljär migration och rörlighet, att utforskas ytterligare, inledningsvis möjligheter via Erasmus+. En EU-sambandsman för migration stationerades vid EU-delegationen i Dakar den 1 februari 2017. Senegal har också angett kontaktpunkter för identifiering i relevanta ministerier. Vidare har förhandlingar mellan Europeiska gräns- och kustbevakningsbyrån och Senegals myndigheter om bättre arbetsformer för närmare samarbete inletts. Till stöd för ansträngningarna att angripa orsakerna till irreguljär migration finns det nio projekt i Senegal som backas upp av EU:s förvaltningsfond för Afrika, av vilka fyra antogs i december 2016. Dessa nya projekt kommer att stödja återanpassning, sysselsättningsskapande åtgärder och ett biometriskt, nationellt registreringssystem. De väntas ge resultat i form av återintegrering av 3 000 personer och informationskampanjer riktade till 200 lokalsamhällen och 30 000 migranter. Man räknar med att över 6 500 nya arbetstillfällen kommer att skapas. Senegal gynnas också av det regionala projektet till stöd för interna säkerhetstjänster i sex Sahelländer. Detta skulle kunna vidareutvecklas utifrån pågående samarbete genom särskild samverkan på t.ex. områdena fiske, klimatförändringar, förnybar energi, jordbruk och utbildningsrörlighet. Nästa steg: Uppföljande tjänsteuppdrag för att se till att identifierade irreguljära migranter verkligen återvänder. Bättre löpande samverkan både när det gäller identifiering och utfärdande av resehandlingar. Färdig och undertecknad överenskommelse om arbetsformer mellan Senegal och Europeiska gräns- och kustbevakningsbyrån vid mitten av 2017. På basis av erhållna resultat, vidareutveckling av samarbetet på andra områden, även gränsförvaltning.

Mali Mali är fortsatt ett viktigt ursprungs- och transitland. År 2016 kom 10 268 maliska medborgare irreguljärt till Italien genom den centrala Medelhavsrutten. Dialogen och samarbetet med Mali om återvändande drabbades av ett bakslag efter publiceringen av oriktiga uppgifter i media i december 2016 om att ett formellt avtal om återtagande hade ingåtts med EU, vilket inte hade skett, och Mali skrev inte på standardrutinerna om återtagande. Antalet beslut om återvändande riktade till maliska medborgare 2016 (3 302) låg kvar på ungefär samma nivå som 2015 (3 505). Men bara en liten andel av dessa har verkligen återvänt (6,5 % under 2016). Svårigheter kvarstår när medborgarskap behöver bekräftas och när människor som har identifierats som maliska medborgare behöver få resehandlingar utfärdade av maliska konsulat. Detta är något som behöver behandlas ytterligare i kontakterna med maliska myndigheter för att nå samförstånd och praktiska lösningar. Diasporan i EU borde kunna ta ett större ansvar på sådana områden som frivilligt återvändande och återanpassning av maliska irreguljära migranter i deras hemsamhällen. På den positiva sidan kan man nämna att den gemensamma kampen mot smuggling av migranter fortsätter, liksom dialogen på hög nivå. Mali fortsätter också att spela en konstruktiv roll i uppföljningen av toppmötet 2015 i Valletta i egenskap av ordförande i Rabatprocessen, och i ett möte nyligen mellan den höga representanten/vice ordföranden Federica Mogherini och ministern för malier utomlands Abdulrahman Sylla fastställdes gemensamma prioriteringar för ytterligare samarbete om migrationshantering. Kampen mot människosmuggling och människohandel och förstärkt gränsförvaltning är prioriterade områden för åtgärder på kort sikt. När det gäller gränsförvaltning pågår det redan samarbete med de maliska myndigheterna. Under de senaste månaderna har arbetet inriktats på samarbete med maliska och internationella partner för att stödja en nationell gränsstrategi och en därtill kopplad handlingsplan. Den bör snart antas. Dessutom kommer kapacitetsuppbyggnaden hos polisstyrkorna med ansvar för gränsförvaltningen i Mali att fortsätta under de närmaste månaderna i samspel med andra regionala initiativ med bäring på gränsförvaltning och organiserad brottslighet. Ett tjänsteuppdrag inom ramen för den gemensamma säkerhets- och försvarspolitiken är redan på plats i Mali. Det omfattar en migrationsdel som kommer att stärkas under de kommande månaderna. Med nio projekt godkända hittills är Mali en av de främsta mottagarna av medel via EU:s förvaltningsfond för Afrika. De projekt som antogs i december 2016 har nu nått kontraktfasen. De inbegriper projekt för att förbättra det biometriska befolkningsregistret, för återanpassning av återvändare och ungdomssysselsättning. Förhoppningsvis kommer de att leda till att 10 000 arbetstillfällen skapas direkt och 35 000 indirekt. 16 000 migranter kommer att få stöd, 4 000 kommer att återvända och 1 900 kommer att återintegreras. Dessutom kommer 17 000 migranter att nås av informationskampanjer. De andra sex projekten som godkändes tidigare under 2016 håller på att genomföras, vari ingår ett stödprogram för gränsförvaltning och för placering av maliska säkerhetsstyrkor i känsliga områden. Detta är utöver stöd från Europeiska utvecklingsfonden och möjligheter för ytterligare samarbete på sådana områden som jordbruk, klimatanpassning och utbildningsrörlighet. Skyddssituationen är vidare oroväckande med tanke på att det finns över 35 000 internflyktingar i Mali och nästan 136 000 maliska flyktingar i grannländerna. Trots att säkerhetsläget i centrala och norra Mali stadigt försämras fortsätter kommissionen att arbeta tillsammans med biståndsorganisationer för att stödja maliska befolkningsgrupper i dessa områden, liksom i angränsande värdländer för flyktingar. Nästa steg: Tekniskt tjänsteuppdrag för att utforska möjligheterna till samarbete och kapacitetsförstärkning avseende gränsförvaltning och människosmuggling. Stärkt samarbete med Mali som transitland, fokus på självmant återvändande för transiterande migranter. Stärkt samarbete för att få irreguljära migranter att verkligen återvända, även malier som försöker passera gränsen till södra Libyen irreguljärt. Upprätthållen nära dialog med Mali som ordförande för Rabatprocessen. Etiopien Under 2016 kom 3 657 etiopiska medborgare till EU via den centrala Medelhavsrutten, medan ca 30 000 etiopier är stadigvarande bosatta i EU och upp till 5 000 nya uppehållstillstånd beviljas varje år. Etiopien är dessutom ett viktigt transitland för migranter och flyktingar från Afrikas horn, inklusive eritreanska flyktingar och asylsökande – även om deras antal nu sjunker. År 2016 anlände över 21 000 eritreaner via den centrala Medelhavsrutten till EU. Etiopiens betydelse för den regionala stabiliteten är allmänt erkänd, men den interna politiska situationen i Etiopien är fortsatt besvärlig. Det rådande undantagstillståndet har lett till att våldet minskat, och regeringen har börjat arbeta med oppositionspartierna. Det återstår emellertid att se om detta kommer att räcka för att hantera de påfrestningar som orsakade utbrottet av våld i oktober i fjol. EU kommer att fortsätta att samarbeta med alla berörda parter för att förhindra nya våldshandlingar, stödja de nödvändiga politiska reformerna och främja en inkluderande dialog. Sedan juni 2016 har EU:s förbindelser med Etiopien styrts av det strategiska samarbetet mellan EU och Etiopien, vilket även omfattar en sektorsdialog om migration. Etiopien har spelat en aktiv och konstruktiv roll i den regionala migrationshanteringen under uppföljningen till toppmötet 2015 i Valletta, särskilt som ordförande för Khartoumprocessen sedan december 2016.

Samarbetet på hög nivå har fortsatt genom ett möte mellan kommissionsledamoten med ansvar för internationellt samarbete och utveckling, Neven Mimica, med premiärminister Hailemariam Desalegn i januari, ett möte mellan den höga representanten/vice ordföranden Federica Mogherini och den etiopiska utrikesministern Workneh Gebeyehu i anslutning till säkerhetskonferensen i München i februari 2017 samt ett besök av utrikesminister Workneh Gebeyehu i Bryssel, också i februari. Den höga representanten/vice ordföranden Federica Mogherini planerar att resa till Etiopien i mars. Etiopien deltar redan i ett regionalt program för bättre hantering av migration som antogs i december 2015 och stöds av EU:s förvaltningsfond för Afrika. Landet kommer också att kunna utnyttja ytterligare regionala program inom förvaltningsfonden som antogs i december 2016. Dessa omfattar ett regionalt operativt centrum för Khartoumprocessen och en fond avsedd att ge stöd till återvändande och hjälpa strandade migranter att återintegreras långsiktigt i samhället. Etiopien är fortfarande ett av de största värdländerna för flyktingar i Afrika med över 790 000 flyktingar från regionen, och landet har fortsatt att ta emot EU-stöd till dessa flyktingar och deras värdsamhällen genom humanitärt bistånd och det regionala utvecklings- och skyddsprogrammet. Ytterligare program under beredning kommer att bidra till att åtgärda de bakomliggande orsakerna till irreguljär och ofrivillig migration med fokus på sysselsättningsskapande åtgärder. I synnerhet planeras uppbackning till Etiopiens åtagande att förbättra försörjningsmöjligheterna för flyktingar i landet, även att reservera 30 % av 100 000 arbetstillfällen i två industriparker som planeras för flyktingar. Europeiska utvecklingsfonden har också bidragit till Etiopiens ansträngningar att förbättra hanteringen av migration, särskilt genom att stödja ett nytt decentraliserat migrationshanteringssystem. Kontakterna på teknisk och politisk nivå intensifierades visserligen under 2016 och en lovande dialog om återvändande och återtagande har startat inom ramen för 2015 års gemensamma agenda för migration och rörlighet, men de konkreta framstegen går långsamt. År 2016 återvände endast 122 etiopier som vistades irreguljärt i EU-länderna till Etiopien. I februari 2016 lämnades ett litet antal väldokumenterade fall för återvändande till de etiopiska myndigheterna för att testa samarbetet om migration. Hittills har inga resehandlingar utfärdats och återvändandena ligger på is. Handläggningen av dessa fall har tydliggjort de negativa följderna av att ha olika typer av återintegreringspaket bland EU:s medlemsstater för återvändande till samma land. Datum för en planerad workshop om återtagande har ännu inte bekräftats. En EU-sambandsman för migration kommer att börja arbeta i Etiopien i mars 2017. Nästa steg: Slutbehandling av försöksfallen och användning av dem som förlaga för snabbare återvändanden i framtiden. Fortsatt stöd till Etiopien som transit- och destinationsland för migranter och flyktingar, även genom insatser som finansieras via EU:s förvaltningsfond för Afrika. Lansering av den strategiska sektorsdialogen om migration (riktdatum april 2017). Upprätthållen nära dialog med Etiopien som ordförande för Khartoumprocessen.



3. Resultat och nästa steg med andra länder Centrala Medelhavsrutten Figur: De viktigaste ursprungsländerna för irreguljär migration i Afrika och Asien under 2016 (Källa: Europeiska gräns- och kustbevakningen). Den centrala Medelhavsrutten har blivit den som flest migranter och flyktingar använder för att nå EU. Nästan 90 % av de 180 000 som påträffades på färd mot EU 2016 startade från Libyen, där smugglare kunde utnyttja den instabila politiska och ekonomiska situationen. Att hitta en varaktig lösning på lednings- och säkerhetsutmaningar i Libyen fortsätter att vara en viktig prioritering för EU, dess medlemsstater och internationella partner. I det gemensamma meddelandet Migration längs den centrala Medelhavsrutten – Hantera flödena och rädda liv, som antogs i januari, föreslås ett antal konkreta operativa insatser för att komma till rätta med situationen. Om insatserna ska lyckas krävs det ett nära samarbete med relevanta partner i Nordafrika och samordnade ansträngningar av EU-institutionerna och medlemsstaterna samt samarbete med andra viktiga partner såsom Förenta nationernas flyktingkommissariat och Internationella organisationen för migration. De föreslagna insatserna omfattar: att inskränka antalet överfarter och rädda liv till sjöss, att intensifiera kampen mot människosmugglare och människohandlare, att skydda migranter, att öka vidarebosättning och främja beledsagat frivilligt återvändande, att hantera migrantströmmarna via Libyens södra gräns samt att intensifiera samarbetet med Egypten, Tunisien och Algeriet, även genom regionala initiativ som Seahorse-nätverket för Medelhavet. Vissa av de föreslagna åtgärderna kan bara genomföras efter det att säkerhetssituationen har förbättrats. Vid toppmötet i Malta antog stats- och regeringscheferna Maltaförklaringen som innehåller ett antal konkreta åtgärder som bör vidtas längs rutten, tillsammans med förslagen i meddelandet. Detta drivs aktivt framåt med hjälp av en genomförandeplan utarbetad av det maltesiska ordförandeskapet i nära samarbete med kommissionen, utrikesrepresentanten och medlemsstaterna. Libyen Stöd att hantera migrationsströmmarna i de nordafrikanska länder som ligger längs den centrala Medelhavsrutten är en uppenbar prioritering. 200 miljoner euro kommer att mobiliseras till projekt under 2017, med prioriterat fokus på migrationsrelaterade projekt gällande Libyen. Redan under 2016 har projekt inriktats på Libyen med målsättningen att ge de mest utsatta migranterna skydd och skapa socioekonomiska möjligheter på lokal nivå. Ett tjänsteuppdrag i början av mars kommer att följa upp det gemensamma meddelandet och Maltaförklaringens genomförandeplan. Detta följer på premiärminister Fayez Serrajs besök i EU i februari.

Diskussioner pågår för att fokusera stödet på skydd vid landstigningspunkter, liksom på humanitärt bistånd till de migranter som är i mottagnings- eller förvarscentren, samtidigt som stödet till alternativ till förvar ökas. Hjälp med att stabilisera Libyen socioekonomiskt kommer att fortgå, särskilt genom arbete på kommunal nivå. Detta kommer att läggas till arbete inriktat på att stärka räddningsarbetet till sjöss, inklusive utbildning av Libyens kustbevakning. Insatsen Sophia och Seahorse-nätverket för Medelhavet har redan utbildat personal hos Libyens kustbevakning. Insatsen Sophia har avslutat ett första utbildningspaket för 93 medarbetare och har börjat på ett andra paket med specialistutbildning i Malta. Ansträngningarna fördubblas nu. En kartläggning av all pågående utbildningsverksamhet har gjorts för att enas om en heltäckande utbildningsplan för Libyens kustbevakning. Särskilda samordningsmekanismer har inrättats. Omedelbara insatser från kommissionens sida inbegriper en breddning av Seahorse-utbildningen för Libyens kustbevakning, 15 nya utbildningsplatser planeras för perioden februari–juli 2017. Insatserna kompletteras vidare genom stöd till migrationshantering via det regionala utvecklings- och skyddsprogrammet. Samordningen har också intensifierats med flera FN-organisationer, däribland FN:s flyktingkommissariat, Internationella organisationen för migration, Världshälsoorganisationen, Världslivsmedelsprogrammet, FN:s utvecklingsprogram och FN:s barnfond, för att diskutera idéer om möjligt samarbete. Som en del av ett projekt som stöds av EU:s förvaltningsfond för Afrika har Internationella organisationen för migration tilldelats uppgiften att organisera självmant återvändande och återanpassning för ett inledande mål på 5 000 migranter i Libyen. Det är fortfarande viktigt att snabbt genomföra detta och sträva efter att utvidga åtgärden, även genom att ge hållbart återanpassningsstöd till fler migranter som komplement till medlemsstaternas åtgärder. Återanpassningsstöd kommer att ges till återvändare över hela det område som täcks av förvaltningsfonden. Ett gemensamt initiativ har redan ingåtts mellan kommissionen och Internationella organisationen för migration i december 2016 för skydd och återintegrering för migranter i Afrika längs de centrala Medelhavsrutterna (100 miljoner euro). EU kommer att fortsätta att underlätta arbetet för Internationella organisationen för migration genom att främja samarbetet med afrikanska partner och påskynda beledsagat frivilligt återvändande för migranter som är strandsatta i Libyen. Ett allt större antal migranter i Libyen får hjälp på detta sätt. 1 113 migranter, mestadels från länder söder om Sahara, återvände frivilligt hem 2015, 2 777 under 2016 och under 2017 har beledsagat återvändande hittills erbjudits 744 strandsatta migranter, varvid Nigeria och Senegal är de vanligaste ursprungsländerna. De mest utsatta återvändarna fick extra återanpassningsstöd, något som hjälper att t.ex. starta ett litet företag, fortsätta studier eller söka behandling för hälsoproblem. Stark samordning med medlemsstaterna kommer att behövas på fältet, särskilt med Italien, som har tillkännagivit sin avsikt att inrätta en fond för Afrika på 200 miljoner euro som delvis kommer att användas till att genomföra samförståndsavtalet mellan Italien och Libyen. Egypten Under de senaste månaderna har antalet migranter till EU som startar överfarten över Medelhavet i Egypten minskat väsentligt. Egypten fortsätter att vara en central strategisk partner på migrationsområdet. Landet är på grund av sitt geografiska läge en mötesplats, och de egyptiska myndigheterna har arbetat på att förhindra irreguljär passage till Libyen och på att se till att de egna medborgare som anländer till EU via den centrala Medelhavsrutten återvänder snabbt. Fortsatt och ökat samarbete med Egypten är en nyckelfaktor. På grundval av de framtida partnerskapsprioriteringarna kommer konkret och intensifierat samarbete om migrationshantering att eftersträvas, särskilt för att stödja genomförandet av nationella strategier för att angripa de djupare orsakerna bakom irreguljär migration. Samarbetet kommer att följas upp när den egyptiske utrikesministern deltar i mötet i rådet (utrikes frågor) i mars. Konkret uppföljning av ett besök på högre tjänstemannanivå i januari planeras också. Ett mandat för en formell migrationsdialog mellan EU och Egypten håller på att utarbetas, och ett första möte torde hållas i mars eller april 2017. Diskussioner pågår också om projekt via EU:s förvaltningsfond för Afrika. Intensifierat samarbete skulle kunna inbegripa att stödja samverkan med myndigheterna för att genomföra nationella strategier, angripa orsakerna bakom irreguljär migration genom stöd till lokal ekonomisk utveckling och genom att ge migranter och värdsamhällen tillgång till arbeten samt att öka skyddet för de mest utsatta. Andra arbetsuppgifter omfattar ett besök för byråerna hos Europeiska gräns- och kustbevakningsbyrån i Warszawa i mars, inrättande av en egyptisk kontaktpunkt för insatsen Sophia och undersökning av möjligheterna att utbyta information inom Seahorse-nätverket för Medelhavet. Att öka förmågan hos de nordafrikanska ländernas myndigheter att tackla irreguljär migration och människohandel med hjälp av förstärkta gränsövervakningssystem är en avgörande faktor. Mot denna bakgrund blir det utomordentligt viktigt att få med Egypten i Seahorse-nätverket för Medelhavet. Slutligen har Egypten uttryckt ett allmänt intresse för kapacitetsuppbyggnad på området migrationshantering, särskilt för att underlätta genomförandet av en ny lag mot människosmuggling som antogs i oktober 2016. Västafrika I februari 2017 utökade kommissionen det geografiska arbetsområdet för EU:s förvaltningsfond för Afrika till att även omfatta Elfenbenskusten, Ghana och Guinea. Tekniska tjänsteuppdrag till dessa länder planeras nu för att utröna vad de har för stödbehov. Kommissionär Neven Mimica besökte Gambia i februari för att träffa den nyvalde presidenten Adama Barrow som ett tecken på stöd för den fredliga och demokratiska förändringen. Diskussioner på migrationsområdet kommer att följas upp inom kort. Asien Asien är ett av de viktigaste ursprungsområdena för migration till EU. Säkerhetsproblem, politisk instabilitet och fattigdom bidrar alla till att detta lär fortsätta. Inom ramen för Budapestprocessen erbjuder Sidenvägspartnerskapet för migration en strukturerad dialog med EU, och en åtgärd som antogs i december 2016 och inriktades på att optimera den utvecklingspotential som migration och rörlighet innebär och tillhandahåller ett regionalt svar. Afghanistan är ett mycket viktigt ursprungsland. Under 2016 kom 50 000 afghaner irreguljärt till EU, vilket i och för sig var ett kraftigt fall jämfört med 2015, men andelen afghaner är ändå hög. Afghaner är nu den näst största gruppen som söker internationellt skydd i EU (över 175 000 under 2016), trots att andelen afghaner som bedöms vara i behov av internationellt skydd har sjunkit. Beledsagat frivilligt återvändande ökade betydligt till nästan 6 000 under 2016. Medlemsstaterna och tredjeländer måste sända tillbaka fler, så att det stora antal afghaner som fortfarande är strandsatta i länder längs västra Balkanrutten sjunker. Kommissionen samarbetar med de berörda länderna och med myndigheterna i Afghanistan för att göra framsteg på området.

Samarbetet med Afghanistan om återvändande har fortsatt enligt samarbetsavtalet Joint Way Forward, som undertecknades i oktober 2016, liksom i bilaterala avtal med medlemsstaterna. Sedan december 2016 har fyra återvändandeflyg arrangerats med sammanlagt 75 återvändare. Kommissionen följer genomförandet av Joint Way Forward noggrant, och ett andra möte i arbetsgruppen för dess genomförande kommer att hållas i slutet av mars. Samarbetet när det gäller irreguljär migration har kompletterats med stöd till långsiktig återanpassning för återvändande migranter. Afghanistan kommer att bli den enskilt största mottagaren av stöd från ett regionalt program för hjälp till återanpassning. EU kommer att stödja hållbar återanpassning av de afghanska medborgare som har återvänt från Pakistan och Iran till Afghanistan genom att underlätta tillgång till försörjningsstöd och därigenom stärka den sociala sammanhållningen i värdsamhällena, vilket ingår i ett regionalt helhetsgrepp på stöd för skydd och hållbar återintegrering av fördrivna afghanska medborgare i deras egen region. Migration ligger i framkanten av hela EU:s förhållande till Pakistan, och det verksamma genomförandet av återtagandeavtalet mellan EU och Pakistan behandlas vid de regelbundna mötena i den gemensamma återtagandekommittén. I det senaste mötet den 28 februari granskades medlemsstaternas svårigheter vid återtagande, och man enades om att starta en it-plattform inriktad på att minska problemen i samband med ansökningar om återtagande. Plattformen kommer att börja användas efter godkännande av de pakistanska myndigheterna. En EU-sambandsman för migration kommer att placeras vid EU-delegationen i Islamabad i mars. Närmare operativt samarbete förbereds vidare med Pakistans regering om att motverka människosmuggling. Detta kommer att inbegripa ett besök till EU-byråerna med sikte på bättre utbyte av information och underrättelser, bättre stöd till operativa utredningar och bättre förståelse för regionala risker och hot. År 2016 mobiliserades extra finansiering snabbt för att möta den plötsliga ökningen av pakistanska återvändare, och nya åtgärder är under beredning för att säkerställa hållbar återintegrering, tillgång till försörjningsstöd och stärkt social sammanhållning i värdsamhällena i regionen. En ansökningsomgång för projekt längs Sidenvägen med siktet inställt på stärkt brottsbekämpande kapacitet i Afghanistan och Pakistan avslutades i februari. Det projekt som väljs ut kommer att förbättra möjligheterna att utreda, lagföra och avveckla organiserad brottslighet och nätverk för människosmuggling. När det gäller Bangladesh har EU:s politiska arbete och den överenskomna uppföljningen till migrationsdialogen i april 2016 ännu inte lett till framsteg med återresor. Myndigheterna i Bangladesh har inte varit beredda att diskutera operationella standardförfaranden. Diskussioner om en ny infallsvinkel och behovet att förankra samarbetet om migration i ett bredare samarbete omfattande andra politikområden, t.ex. säkerhet, utbildning, utvecklingsbistånd och handel, pågår, även med medlemsstaterna. Nyligen genomförda konsultationer med diplomater kommer att följas upp i mars med ett planerat tjänsteuppdrag som är gemensamt för EU och medlemsstaterna för att diskutera återvändande och återanpassning. En medvetandehöjande kampanj om farorna med irreguljär migration lanserades i början av 2017. Parallellt utformas återanpassningsprojekt. Samarbetet med Iran inom ramen för en heltäckande migrationsdialog, en central del av EU:s samlade förbindelser med Iran, vilken höga representanten/vice ordföranden Federica Mogherini och Irans utrikesminister Mohammad Javad Zarif enades om i april 2016, lanserades med ett tekniskt EU-tjänsteuppdrag i februari som jämnade marken för den heltäckande migrationsdialogen på politisk nivå. EU och Iran har börjat kartlägga gemensamma intresseområden när det gäller migrationshantering med siktet inställt på årligen återkommande samtal om de frågorna. Nyckelområden inbegriper den rättsliga och institutionella ramen, kunskapsbasen, legal migration, gränsförvaltning, förebyggande av irreguljär migration, skydd och den regionala dimensionen. Därutöver kommer EU också att stödja Irans långvariga ansträngningar att integrera afghanska flyktingar. Iran är värdland till fördrivna befolkningsgrupper på ca 3 miljoner migranter. EU:s stöd till biståndspartners kompletterar den iranska regeringens egna ansträngningar att stödja utsatta flyktingar och säkerställa tillgång till grundläggande tjänster. 4. Viktiga verktyg och instrument EU:s politik när det gäller irreguljära invandrares återvändande Krafttag för effektivare återvändande behövs inom EU och måste gå hand i hand med arbetet tillsammans med partner bland tredjeländerna. Enligt uppgifter från medlemsstaterna har förbättringen hittills i antal återvändare till de fem prioriterade länderna uteblivit eller varit begränsad. I den omarbetade handlingsplanen för återvändande föreslås ett antal konkreta åtgärder för att säkerställa att de som inte är berättigade till internationellt skydd identifieras och förbereds för återvändande snabbt, och att förfarandena är effektiva, så att kryphål i systemet täpps till. Den innehåller konkreta åtgärder för att höja antalet återvändare väsentligt även på kort sikt. Vissa av åtgärderna kan vidtas på medlemsstatsnivå (t.ex. ökad kunskap om möjligheterna till beledsagat frivilligt återvändande och återanpassning), medan andra kräver nära samarbete på EU-nivå (t.ex. harmonisering av det bistånd som erbjuds för att underlätta återvändarnas integrering, bättre operativt samarbete mellan medlemsstaterna, även med hjälp av elektroniska verktyg, ökad finansiering). Europeiska gräns- och kustbevakningsbyrån förväntas spela en allt viktigare roll i sammanhanget. Samarbetet med tredjeländer inom partnerskapsramen, med hjälp av alla tillgängliga strategier och verktyg, kommer att främja bättre samverkan med inriktning på att identifiera ländernas medborgare, förse dem med resehandlingar och återbörda dem. Generellt bör skräddarsydda grepp leda till att alla relevanta intressen, incitament och påtryckningsmedel klarläggs tillsammans med ett partnerland och används till att nå eftersträvade resultat och åtaganden samt till att erbjuda det berörda partnerlandet anpassade stödinsatser från EU och involverade medlemsstater, så att migrationshanteringen blir bättre och så att, i det sammanhanget, samarbetet om återvändande och återtagande ytterligare förbättras. EU och medlemsstaterna kommer att behöva ta sin kollektiva påtryckningsförmåga till hjälp på ett samordnat och effektivt sätt för att nå det resultatet. Nyorientering av andra politiska instrument Andra politiska instrument har tagits i anspråk för partnerskapsramen. Med tillämpning av de förmånsordningar på handelsområdet som överenskommits med Jordanien valde man i januari 2017 ut de första företag som får fördel av förenklade ursprungsregler på jordansk export till EU, vilket ger möjligheter till sysselsättning för såväl syriska flyktingar som jordanier. I slutet av 2016 breddades programmen Eurasmus+ och Marie Sklodowska Curie så att de kunde erbjuda rörlighetsåtgärder för 8 000 studerande och 560 forskare. Till detta kommer stipendier från medlemsstaterna. Möjligheterna till rörlighet kommer att ingå i dialogerna inom partnerskapsramen. Inom forskning och innovation finns det också konkreta erbjudanden och åtgärder som stödjer partnerskapsramen, t.ex. partnerskapet för forskning och innovation i Medelhavsområdet (Prima), som angriper drivkrafterna bakom migration genom att utveckla innovativa lösningar för hållbart jordbruk och hållbar vattenförvaltning.

Ett ytterligare steg blir att helt integrera reguljär migration med partnerskapsramen och därmed dels ge de reguljära migrationsinstrumenten större effekt, dels stävja migrationen via irreguljära kanaler. Initiativ kommer att tas här, särskilt genom att eventuellt inrätta ”EU-erbjudanden” om reguljär migration riktade till tredjeländer, liksom på viseringsområdet. Detta kommer att ske med hjälp av nära och konstruktivt samarbete mellan medlemsstaterna och kommissionen. Operativa verktyg Större insatser från EU-byråerna Sakkunskapen hos EU-byråerna, särskilt Europeiska gräns- och kustbevakningsbyrån och Europol, används till att ge mera målinriktat stöd till riskanalyser och att utreda brottssyndikaten bakom människosmuggling. Detta leder till konkreta resultat i arbetet med nya partner såsom Nigeria och Pakistan, där man upprepar lyckade angreppssätt i pågående arbete i Afrika, västra Balkan, Turkiet och grannländerna i öster. För att stärka Nigers och Senegals roll i den externa dimensionen har Eurojust nyligen uppmanat dem att utse rättsliga kontaktpunkter i sina justitieministerier eller åklagarmyndigheter, och de andra prioriterade länderna kommer att följa. Europeiska sambandsmän för migration Vid mitten av mars kommer elva europeiska sambandsmän för migration att ha placerats ut i prioriterade tredjeländer som är ursprungs- och transitländer. Detta är ett utmärkt exempel på samarbete mellan EU och medlemsstaterna, och det kommer att skapa en samlingspunkt för alla tänkbara migrationsrelaterade frågor. EU:s finansieringsinstrument EU använder ett brett register av finansieringsinstrument för att stödja genomförandet av partnerskapsramen. Det främsta är EU:s förvaltningsfond för Afrika. Förvaltningsfonden är verksam i sammanlagt 26 länder och har nyligen expanderat till Ghana, Guinea och Elfenbenskusten. Den har fördjupat samarbetet genom att skapa nya incitament för samarbete i nya intressesfärer. För närvarande disponerar EU:s förvaltningsfond för Afrika över mer än 2,5 miljarder euro, vari ingår 2,4 miljarder euro från Europeiska utvecklingsfonden och flera av EU-budgetens finansieringsinstrument, och 152 miljoner euro har utlovats hittills av EU:s medlemsstater och andra givarländer (Schweiz och Norge). Men de konkreta insatserna från EU:s förvaltningsfond måste påskyndas, och medlemsstaterna och partner måste se till att formalia inte lägger hinder i vägen för operativa resultat. Nu senast godkändes totalt 42 nya program till ett värde av 587 miljoner euro i december 2016. Detta ledde till ett totalt antal på 106 projekt värda över 1,5 miljarder euro. Kontrakt har hittills skrivits på program för 627 miljoner euro. Programmen bör i högre grad inriktas på migrationsspecifika projekt och kopplas till resultat. I det gemensamma meddelandet om centrala Medelhavsområdet åtog sig kommissionen att under 2017 ställa 200 miljoner euro till förfogande för förvaltningsfonden i Nordafrika för främst migrationsrelaterade projekt kopplade till Libyen. I meddelandet uppmanades vidare medlemsstaterna att matcha EU:s bidrag för att insatserna skulle bli större och effekten på fältet maximal. Andra finansieringsinstrument används också på migrationsområdet. I december 2016 lanserades flera projekt till ett sammanlagt värde av 15 miljoner euro ur budgeten för finansieringsinstrument för utvecklingssamarbete i syfte att bidra till genomförandet av Rabatprocessen. De flesta av projekten kommer att genomföras av civilsamhällesorganisationer på sådana områden som skydd för migrerande barn, människohandel, diaspora, penningförsändelser och rättigheter för migranter. Partnerskapsramen genomförs också med hjälp av sådana instrument som makroekonomiskt stöd. Dessutom lade kommissionen i september 2016 förslag på den externa investeringsplanen där den Europeiska fonden för hållbar utveckling ingår. Detta kommer att lyfta investeringarna och skapa fler arbetstillfällen i partnerländerna. I december betonade Europeiska rådet behovet av att den relevanta lagstiftningen antas snabbt. Det är synnerligen viktigt att den antas under första halvåret 2017. Med hänsyn till det potentiella bidraget till EU:s och medlemsstaternas arbete på migrationsområdet är det absolut avgörande att medlagstiftarna antar lagstiftningen så snart som möjligt så att planen kan bli operativ inom kort. De internationella finansinstituten, inklusive Europeiska investeringsbanken, Europeiska banken för återuppbyggnad och utveckling, Världsbanken, Europarådets utvecklingsbank och Internationella valutafonden, har alla arbetat på att ta fram initiativ för att hjälpa flyktingar. Kommissionen har spelat en viktig samordnande roll för att säkerställa komplementaritet mellan dessa initiativ. 5. Slutsatser Uthålligt arbete på partnerskapsramen har fortsatt under de senaste månaderna i enlighet med vad Europeiska rådet angav i december. Initiativen har fått geografiskt större räckvidd, paketen är bättre anpassade till våra partner och samtidigt har fler politikområden och instrument involverats i arbetet. Dock återstår mycket att göra, särskilt när det gäller att få ner antalet farliga resor till EU ännu mer och öka antalet återvändare. Under de närmaste månaderna måste alla aktörer intensifiera sina ansträngningar och driva på arbetet på partnerskapsramen, liksom de nya initiativen till följd av Maltaförklaringen. Synergieffekter kommer främst att uppstå i Sahelområet och söder om Libyens gräns, och de förväntas underlätta snabbt frivilligt återvändande för migranter som är strandsatta i Libyen.