Yttrande från Regionkommittén om "Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet, rådet, Ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén - Översyn av strategin för den inre marknaden 2000"

(2001/C 148/05)

BAKGRUND

"Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet, rådet, Ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén - Översyn av strategin för den inre marknaden 2000" (KOM(2000) 257 slutlig).

Kommissionens beslut av den 3 maj 2000 att i enlighet med artikel 265 första stycket i EG-fördraget rådfråga Regionkommittén i detta ärende.

Beslutet av Regionkommitténs ordförande den 30 maj 2000 att utarbeta ett yttrande i detta ärende och att ge utskott 6 - i uppdrag att utarbeta kommitténs yttrande.

Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet och rådet - Strategin för den inre marknaden (KOM(1999) 464 slutlig).

Kommissionens grönbok "För en rättvis och effektiv prissättning inom transportsektorn - Politiska alternativ vid internalisering av de externa kostnaderna för transporter i Europeiska unionen" (KOM(95) 691 slutlig).

Meddelande från kommissionen - Offentlig upphandling inom Europeiska unionen (KOM(1998) 143 slutlig).

Det utkast till yttrande som antogs enhälligt av utskott 6 den 4 december 2000 [CdR 311/2000 rév 2, föredragande: Reinhold Bocklet (D-PPE)].

Mot bakgrund av ovanstående antog Regionkommittén följande yttrande vid sin 37:e plenarsession den 14-15 februari 2001 (sammanträdet den 14 februari).

1. Regionkommittén ser den inre marknaden som själva kärnan i Europas ekonomiska integrering. Att den inre marknaden fungerar friktionsfritt är en grundläggande förutsättning för att politiska mål skall kunna uppnås i EU och i medlemsstaterna. Syftet med strategin för den inre marknaden är att skapa jämvikt mellan långsiktiga mål och konkreta genomförandeåtgärder och att ge en klar bild av vad som finns att förbättra. ReK anser att strategin är en bra grund för utformningen av den inre marknadens politik för de kommande fem åren. Kommittén välkomnar därför principiellt kommissionens meddelanden "Strategin för den inre marknaden" och "Översyn av strategin för den inre marknaden 2000".

2. Kommittén välkomnar att inre marknaden ses som en nyckelfaktor för ekonomisk integration inom EU, men vill framhålla att integrations- och avregleringsstrategierna för inre marknaden också kan motiveras och bli effektiva om de samtidigt stäms av mot regionalpolitiken för att få till stånd en utjämning av de regionala skillnaderna i Europa. I samband med EU-utvidgningen gäller det också att särskilt uppmärksamma regionerna längs den yttre gränsen till de central- och östeuropeiska staterna. Städers och regioners samarbete över gränserna måste förstärkas samtidigt som de speciella och nödvändiga strukturanpassningarna på båda sidor om dessa gränser forceras.

3. ReK ställer sig i stort positiv till indelningen i strategiska och operativa mål samt i konkreta målinriktade åtgärder, vilket kommer att bidra till en ökad öppenhet i den inre marknadens politik. Den planerade regelbundna översynen av åtgärdernas effektivitet i fråga om att uppnå målen, med ettåriga kontrollintervall, främjar genomförandet av målen och möjliggör anpassningar i god tid. Kontrollen av medlemsstaternas förmåga att genomföra EU-direktiven i nationell rätt får emellertid inte leda till att deras handlingsutrymme inskränks i efterhand.

4. Kommittén välkomnar kommissionens offensiva satsning på en politik på den inre marknaden som främjar effektivitet och flexibilitet på de olika marknaderna. Att stärka den inre marknaden inåt och tillämpa dess principer på internationella handelsöverenskommelser och på utvidgningen av unionen är något som kommittén stöder eftertryckligt.

5. Kommissionen täcker med de fyra strategiska målen de huvudsakliga aspekterna av den inre marknaden, och kommittén instämmer principiellt även i de operativa målen. Eftersom beskrivningen av flera politikområden ligger på ett ganska abstrakt plan, även efter omarbetningen, finns emellertid ett behov av konkretisering. På det stora hela stämmer kommissionens synpunkter på den inre marknaden överens med Regionkommitténs.

6. Regionkommittén framhåller emellertid att angivandet av konkreta målinriktade åtgärder (target actions) och rådets och Europaparlamentets antagande av strategin inte innebär att medlemsstaterna är bundna av kommissionens konkreta förslag. ReK beklagar att det saknas hänvisningar till de etablerade principerna om subsidiaritet och ömsesidigt erkännande.

7. Det är betydelsefullt att rådets (inre marknaden) slutsatser om Cardiff-processen skall utgöra grundvalen för den årliga anpassningen av de målinriktade åtgärderna.

8. Regionkommittén önskar att framtidsorienterade och konkurrenskraftigare arbetstillfällen sätts i förgrunden vid den årliga anpassningen av de målinriktade åtgärderna för att förbättra den inre marknadens effektivitet. Detta innebär samtidigt ett viktigt bidrag för att stärka den sociala sammanhållningen och unionsmedborgarnas acceptans av den inre marknaden. Här gäller det särskilt att driva en aktiv arbetsmarknadspolitik i medlemsstaterna och regionerna med förstärkt fokus på kompetensutveckling och fortbildning samt att sätta in riktade stödåtgärder på tjänsteområdet, främjandet av innovationer och teknik samt utveckling av kompetenscentrum.

9. Under strategiskt mål nr 2, "Att göra gemenskapens marknader för produkter och kapital effektivare", tänker sig kommissionen en fullständig integrering av finansmarknaderna (operativt mål 2). Konsumenterna skall få ett större utbud av konkurrenskraftiga och tillförlitliga finansprodukter. Näringslivet, i synnerhet små och medelstora företag, skall få lättare tillträde till kapitalmarknaderna, och det skall skapas en enhetlig, stark och likvid marknad för investeringskapital. Finansieringsordningarna skall bli billigare och flexiblare för företagen, och investerarna skall kunna göra större vinster.

10. ReK välkomnar uttryckligen dessa åtgärder, som bör ges högsta prioritet. Framför allt bör kommissionen skapa förutsättningar för en effektiv och billig gränsöverskridande betalningstrafik. Hit hör särskilt sänkta kostnader för utlandsgireringar som genomförs i stora mängder och en förbättring av direktiven om emissionsprospekt. Billigare och flexiblare finansieringsordningar för företag, framför allt nystartade sådana, och bredare tillgång till riskkapital är mål av mycket stor vikt för företagen.

11. I centrum för ansträngningarna att integrera de europeiska finansmarkanderna bör de små och medelstora företagen stå; dessa har anledning att befara strukturbetingade nackdelar i samband med denna integration. När bankerna i den hårdnande europeiska konkurrensen vill säkra sin framtid med hjälp av högre omsättning, och genom att gå samman med andra banker minskar deras intresse av att bevilja små lån och mikrolån till små och medelstora företag. Men det är just dessa företag som genom sin begränsade storlek och genom bristen på finansiella säkerheter är beroende av till gynnsamma banklån.

12. I försäkringssektorn har visserligen den inre marknaden formellt redan realiserats, men nationell lagstiftning, exempelvis rörande ansvarsfrågor eller främjande av individuella pensionssystem, förhindrar i praktiken ett unionsövergripande utbud av försäkringsprodukter.

13. ReK anser att kommissionens vilja att optimalt utnyttja den digitala erans fördelar på den inre marknaden bör ges absolut prioritet. Förseningar på detta område kommer att få negativa konsekvenser för utvecklingen av informations- och kommunikationsteknik och för företagens användning och acceptans av dessa, i synnerhet när det gäller små och medelstora företag. Inledandet av en dialog med näringslivet och konsumenterna, vilken skall integreras i utformningen av ett ramverk för e-handeln, välkomnas av ReK och bör påbörjas snarast möjligt.

14. Särskilt stort är behovet av reglering när det gäller frågor om dataskydd, enhetliga betalningsmöjligheter utan systembrott och införande av allmänna handelsvillkor i Internettrafiken. ReK uppmanar kommissionen att särskilt se till att företag inom unionen som tillhandahåller tjänster via Internet inte blir förfördelade jämfört med företag utanför EU. Kommissionens förslag till ramdirektiv om elektronisk kommunikation och fyra särskilda direktiv välkomnas av ReK, liksom Europaparlamentets och rådets antagande av direktivet om elektronisk handel.

15. ReK stöder kommissionen i dess ansträngningar att genom ett rimligt skydd av industriella och immateriella rättigheter främja kreativitet och innovation (strategiskt mål 2, operativt mål 4). Skyddet av industriell och immateriell egendom bör ges entydiga bestämmelser. Behovet är särskilt stort av informationsskyldighet, som skall göra det möjligt för en skadelidande part att spåra förfalskningar via mellanhänder tillbaka till producenten, och av ett gemenskapspatent.

16. Det är välkommet att kommissionen arbetar för att direktiv 96/92/EG om gemensamma regler för den inre marknaden för el och direktiv 98/30/EG om gemensamma regler för den inre marknaden för naturgas (strategiskt mål 2, operativt mål 5) skall genomföras fullständigt och inom de utsatta tidsfristerna. I december 2000 skall kommissionen publicera ett meddelande om de framsteg som gjorts i samband med liberaliseringen av energimarknaderna.

17. Kommittén anmodar kommissionen att i samband med det meddelande om en avreglering av energimarknaden som skall läggas fram i december 2000 se över direktiven om utvinning av olja och naturgas inom EU.

18. Kommittén beklagar att genomförandet av direktiven om den inre marknaden för el och gas hittills inte lett till någon unionsövergripande konkurrens inom energisektorn och att i stället parallella konkurrensmodeller uppstått. En tillnärmning av dessa modeller är absolut nödvändig för att en obalans skall kunna undvikas som drabbar marknadsaktörerna i medlemsstater där avregleringen genomförts fullt ut. Förutom betydande skillnader i marknadernas öppenhet finns bestämmelser som snedvrider konkurrensen när det gäller etableringsfriheten för elförsäljare och för el- och gasdistributörer. Även i organisationen av energisektorn och i frågor om miljöbestämmelser finns alltjämt betydande skillnader.

19. För att en verkligt fungerande inre marknad för el och gas skall bli verklighet är emellertid en harmonisering av ramvillkoren ofrånkomlig. För detta krävs att de statliga regleringarna inskränker sig till det minimum av kontroll som är nödvändigt för en väl fungerande konkurrens på marknaden, samtidigt som verkningsfulla bestämmelser måste kunna garantera att den unionsövergripande elhandeln inte bedrivs på bekostnad av miljön genom föråldrade och miljöfarliga elproduktionsmetoder, även om viss hänsyn måste tas i regioner som är beroende av ett begränsat antal elproduktionsmetoder. Arbetet med att släppa konkurrensen fri måste intensifieras och påskyndas i alla medlemsstater.

20. Samtidigt som ReK helhjärtat stöder ytterligare gradvis och kontrollerad avreglering av posttjänsterna i unionen, har kommittén uttryckt allvarliga farhågor beträffande följderna för eftersatta landsbygds- och stadsområden. ReK stöder kommissionens avsikt att driva på fullbordandet av den inre marknaden inklusive posttjänsterna, i enlighet med överenskommelserna från toppmötet i Lissabon. En starkare konkurrens på detta område är både kvalitativt och prismässigt gynnsam för kunderna och företagen och stärker den europeiska ekonomin. Även efter det att marknaderna öppnats måste en heltäckande tillgång till posttjänster kunna garanteras. Särskild uppmärksamhet bör ägnas invånarna i bergsområden, på öar och i glesbygdsområden, och de som sörjer för tjänsterna bör omfattas av särskilda bindande bestämmelser.

21. Kommissionens mål att undanröja skattemässiga hinder och illojal skattekonkurrens på den inre marknaden (strategiskt mål 3, operativt mål 2) får ReK:s fulla stöd. Redan i december 1997 fattade Europeiska rådet beslut om ett skattepaket, med sikte på att förhindra skadlig skattekonkurrens. Hit hör

- ett direktiv om beskattning av ränteinkomster,

- ett direktiv om beskattning av räntor och royalties,

- en så kallad uppförandekodex för företagsbeskattning.

22. Konkurrens mellan systemen för direkt beskattning inom medlemsstaterna och gentemot tredje land är ett lovvärt initiativ för att förhindra ett orimligt högt skattetryck och därmed stärka den europeiska ekonomins internationella konkurrenskraft. För att undvika snedvridningar av konkurrensen på den inre marknaden och ekonomiskt omotiverade förskjutningar av kapital- och investeringsflöden måste emellertid illojal skattekonkurrens elimineras. Detta gäller framför allt uppförandekodexens åtgärder för att undanröja sådan konkurrens, som ofta endast gynnar utländska företag på bekostnad av inhemska. ReK är även positiv till en minimiharmonisering av räntebeskattningen och till avskaffandet av källskatt på räntor och royalties mellan bolag inom samma koncern. Genomförandet av kommissionens skattepaket bör därför ges högsta prioritet.

23. Offentlig upphandling behandlas av strategin för den inre marknaden under strategiskt mål 3 ("Ett förbättrat företagsklimat") och operativt mål 4 ("Undanröja alla kvarvarande hinder för handel över gränserna"). Detta mål kräver att marknaderna för offentliga upphandlingar avregleras ytterligare. Den centrala åtgärden för detta är det så kallade lagstiftningspaketet för offentlig upphandling, i vilket framför allt existerande upphandlingsdirektiv skall samlas.

24. ReK välkomnar kommissionens ansträngningar att ge regelverket en så entydig utformning som möjligt och framför allt att samla alla relevanta bestämmelser i en och samma text. Kommissionen uppmanas emellertid att undvika nya bestämmelser om dessa inte bidrar till att förenkla eller tydliggöra regelverket för offentliga upphandlingar utan snarare till att ytterligare reglera och byråkratisera det.

25. Det nya upphandlingsförfarandet "konkurrenspräglad förhandlingsdialog" som tillägg till det öppna och det selektiva förfarandet är onödigt komplicerat och torde inte innebära någon större flexibilitet i praktiken. Regionkommittén anser att tillämpningen av de nuvarande bestämmelserna om förhandlat förfarande bör bli mer flexibel. Lika lite kan ReK stödja planerna på ytterligare åtgärder för att genomdriva gemenskapens upphandlingsbestämmelser. Dessa är inte förenliga med den i Maastrichtfördraget förankrade subsidiaritetsprincipen och målen om "den smala staten". Därför uppmanar ReK kommissionen att inte inrätta några nya kontrollorgan.

26. Kommissionen har för avsikt att åstadkomma en bättre integration av tjänstemarknaderna och annonserar därför en ny strategi för elimineringen av hinder i handeln med tjänster (strategiskt mål 3, operativt mål 4).

27. ReK ser följande utgångspunkter för en ytterligare förstärkning av den europeiska tjänstesektorn:

- Kunskapsorienterade tjänster leder till en hög andel akademiker och allt högre kvalifikationskrav i samband med företagstjänster.

- Nya tjänsteområden och ny informations- och kommunikationsteknik kräver större flexibilitet, egenansvar och personlig anpassningsförmåga inom yrkesutbildningssystemet.

- Utbildningsluckan och den stora efterfrågan på kvalificerad arbetskraft leder i tilltagande omfattning till flaskhalsar på tjänstemarknaden.

- En förutsättning för att en verklig "tjänstekultur" skall uppstå är att anställda, företag och stat omvärderar rollen som tjänsteleverantör. Det behövs större serviceberedskap, starkare kundorientering och en insikt i att företagstjänster skapar ett stort mervärde.

- För informations- och kommunikationsföretag är tre faktorer rörande lokaliseringsorten av största betydelse: tillgång till kvalificerad arbetskraft, kommunikationsförbindelser och kostnader på orten samt ekonomiska ramvillkor i vid bemärkelse.

- Förstärkningen och avregleringen av tjänstesektorn får dock inte missgynna glesbygdsbefolkningens intressen. När åtgärder genomförs för att främja tjänstesektorn måste man på alla nivåer värna om denna befolkningsgrupp genom lämpliga bestämmelser för dem som sörjer för tjänsterna.

28. Det är beklagligt att tillträdesrätten till järnvägsnät enligt direktiv 91/440/EEG om utvecklingen av gemenskapens järnvägar, trots resultatet från förlikningsförfarandet i november 2000 om "järnvägsinfrastrukturpaketet", inte lett till den önskade avregleringen av den internationella järnvägstrafiken och att inte heller direktiv 95/19/EG uppnått sitt mål att harmonisera systemen för höjning av infrastrukturavgifterna. Kommissionens avsikt att ändra dessa direktiv är därför principiellt lovvärd (strategiskt mål 2, operativt mål 5), och vi vill särskilt hänvisa till kommissionens åtagande att lägga fram förslag i år om nya åtgärder för avreglering av persontrafiken på järnväg. Målet är att genom ett ökat nättillträde skapa en hårdare konkurrens och därmed skärpa järnvägsföretagens effektivitet som en etapp mot ett mer hållbart järnvägstrafiksystem.

29. Vid den kommande översynen av direktiven om det transeuropeiska transportnätet (TEN-T) överväger kommissionen att vid sidan om en uppdatering av direktiven även sätta upp prioriteringar såsom elimineringen av flaskhalsar i det existerande nätet och utvidgningen av EU. ReK önskar att flaskhalsarna undanröjs, och att nätet byggs ut framför allt med avseende på transportförbindelserna till kandidatländerna.

30. Den förestående utvidgningen beaktas inte i tillräcklig grad av den nuvarande TEN-T-politiken. Trafiken mellan kandidatländerna och EU ökar starkt redan i dag, en ökning som i och med utvidgningen kommer att ta ytterligare fart. Därför måste ytterligare förbindelseleder med kandidatländerna integreras i transportnätet.

31. Flaskhalsarna påverkar som den svagaste länken i kedjan kapaciteten på hela sträckan. Att bygga bort dessa kräver förhållandevis små tidsmässiga och ekonomiska resurser och bör få hög prioritet för en snabbt ökad effektivitet i det transeuropeiska transportnätet. EU:s stödinsatser bör emellertid genomföras med hjälp av de nuvarande instrumenten, dvs. genom politiskt inflytande och begränsat ekonomiskt stöd. Det primära ansvaret för transportförbindelserna bör även i fortsättningen ligga på medlemsstaterna.

32. ReK beklagar att liberaliseringen av godstransportmarknaden genomfördes utan att konkurrensvillkoren samtidigt harmoniserades fullt ut. Därför råder alltjämt snedvridningar i konkurrensen på godstransportområdet. Som skäl kan anges olikheter i de nationella bestämmelserna och i tillämpningen av dessa. Skiljaktigheter föreligger framför allt i fråga om skatter (exempelvis olje- och fordonsskatter), sociala bestämmelser, tekniska standarder samt tillämpning och genomförande av EU:s bestämmelser (exempelvis kostnadsfördelar genom olaglig anställning av förare från central- och östeuropeiska länder, CÖE). Därför ser ReK det som en absolut nödvändighet att innan man driver på en harmonisering av konkurrensvillkoren utvärdera hur en sådan kommer att påverka olika regioner inom EU.

33. ReK påpekar vidare att EU:s östutvidgning kommer att få kraftiga följder just för godstransportindustrin. Enligt aktuella beräkningar kommer transportmängden mellan EU och CÖE-länderna att två- till trefaldigas under de närmaste femton åren. Detta innebär å ena sidan en stor tillväxtpotential för öst-väst-handeln, å andra sidan en risk för att konkurrenssituationen inom transportnäringen kommer att förvärras ytterligare. Den grundläggande orsaken till detta är de rådande skillnaderna mellan CÖE-länderna och övriga mellaneuropeiska länder i fråga om löner och sociala kostnader.

34. För att begränsa de negativa följderna av östutvidgningen föreslår ReK i en första fas en gemenskapskvot för antalet tillåtna transporter mellan CÖE-staterna och EU. Denna kvot skall sedan successivt öka. Cirka 3-5 år efter anslutningen av samtliga kandidatländer skall det successivt införas ett "mindre cabotage" för nationella transporter i andra medlemsstater. Först därefter skall full frihet för tjänster råda.

35. Avregleringen av godstransporter på vägarna sker utan att man beaktar att det borde fastställas kvoter för kompensation för skadorna på miljön och användningen av offentlig struktur och infrastruktur, något som för närvarande är gratis. Detta system - som snarast bör rättas till - innebär en allvarlig snedvridning av konkurrensen mellan vägtransporter och järnvägstransporter, och det sistnämnda transportsättet missgynnas. Det är meningslöst att fortsätta att efterlysa en förstärkning av järnvägstransporterna om den rådande privilegiesituationen för vägtransporterna inte åtgärdas.

36. Kommittén ställer sig kritisk till kommissionens planerade unionsövergripande avreglering av kollektivtrafiken. Enligt det föreliggande utkastet till förordning skall de offentliga transporttjänsterna bli föremål för en unionsövergripande anbudsinfordran, från vilken endast sådana transporttjänster skall undantas vars årsvärde ligger under 400000 euro (vid nätverk under 800000 euro) eller om det endast utan anbudsinfordran kan att garanteras att transporttjänsten utförs på ett säkert eller effektivt sätt. Vad gäller privata transporttjänster innehåller förordningsförslaget bestämmelser om krav på öppenhet, enligt vilka exempelvis förfallodagen för koncessioner måste offentliggöras på ett speciellt vis.

37. Med dessa bestämmelser skall en unionsövergripande konkurrens inom kollektivtrafiken gynnas. Denna konkurrens får emellertid enligt ReK inte leda till att det heltäckande och högkvalitativa tillhandahållandet av transporttjänster försämras, i synnerhet inte på landsbygden och på avlägsna öar. För att trygga funktionssäkerheten måste de ansvariga myndigheterna i ett flertal medlemsstater även i fortsättningen garantera transporttjänster av hög kvalitet. Redan i dag kan de sluta offentliga avtal med trafikföretag. Vid anbudsinfordran måste myndigheterna säkerställa vissa minimikrav (exempelvis angående trafikfrekvens, prisnivå för olika grupper, tidtabeller m.m.). Rent principiellt kan visserligen Regionkommittén ställa sig bakom en liberalisering av kollektivtrafiken, men en förutsättning för en sådan måste vara att beslut om kvalitetsnormer ligger kvar hos behöriga myndigheter och att det blir möjligt att bevilja ekonomisk kompensation för att dessa kvalitetsnormer skall kunna uppfyllas. ReK ser det emellertid som särskilt problematiskt att EU förbehåller sig en omfattande beslutskompetens inom kollektivtrafiken. Endast utformningen av innehållsmässiga riktlinjer, exempelvis fastställande av vissa minimikrav, skall fortsättningsvis kunna delegeras till de lokala myndigheterna.

Bryssel den 14 februari 2001.

Regionkommitténs

ordförande

Jos Chabert