Detta förslag syftar till att införa en gemensam uppsättning krav för en harmoniserad standard för europeiska gröna obligationer som kommer att ytterligare förenkla miljömässigt hållbara investeringar och stödja en samordnad metod för att förbättra den inre marknadens funktion. En direkt tillämplig förordning är nödvändig för att uppnå dessa politiska mål och är det bästa sättet att skapa maximal harmonisering och samtidigt undvika skillnader kopplade till ett ojämnt genomförande.

3.RESULTAT AV EFTERHANDSUTVÄRDERINGAR, SAMRÅD MED BERÖRDA PARTER OCH KONSEKVENSBEDÖMNINGAR

•Efterhandsutvärderingar/kontroller av ändamålsenligheten med befintlig lagstiftning

Det saknas för närvarande en rättsordning för gröna obligationer på EU-nivå.

•Samråd med berörda parter

Den 8 april 2020 inledde kommissionen ett öppet offentligt samråd om den förnyade strategin för hållbar finansiering, som pågick i 16 veckor. I detta samråd ingick över 100 frågor, däribland flera frågor om standarder för och märkning av finansiella produkter samt om EU-standarden för gröna obligationer, som den då kallades. Kommissionen mottog över 600 svar på detta samråd från ett stort antal berörda parter. En återkopplingsrapport med en översikt över de inkomna bidragen har offentliggjorts på kommissionens webbplats.

Som en del av förfarandet inledde kommissionen även ett riktat samråd den 12 juni 2020 för att få in ytterligare synpunkter från berörda parter på EU-standarden för gröna obligationer. Detta samråd pågick i 16 veckor och avslutades den 2 oktober 2020 efter att 167 svar inkommit. Svaren har offentliggjorts på nätet. Samrådsdokumentet bestod av sammanlagt 19 frågor och inriktades på två huvudsakliga ämnen, närmare bestämt EU-standarden för gröna obligationer samt sociala obligationer och covid-19. Bidrag inkom från en mängd olika berörda parter, bland annat företagsorganisationer, näringslivsorganisationer, konsumentorganisationer, icke-statliga organisationer och offentliga myndigheter. Geografiskt sett kom svaren från 20 medlemsstater, två andra europeiska länder och två länder utanför Europa.

•Insamling och användning av sakkunnigutlåtanden

I maj och juni 2020 utförde kommissionen strukturerade djupintervjuer med elva utvalda berörda parter från olika sektorer och medlemsstater.

Mellan den 2 och 23 december 2020 genomförde kommissionen dessutom ett kort samråd med nationella tjänstemän inom skuldförvaltning genom rådets arbetsgrupp för gröna obligationer inom undergruppen för europeiska marknader för statspapper inom ekonomiska och finansiella kommittén, med hjälp av ett riktat frågeformulär. Frågeformuläret skickades även ut till medlemsstaternas expertgrupp för hållbar finansiering, och svarandena uppmanades samordna sina svar per medlemsstat. Återkoppling inkom för 17 medlemsstater.

Kommissionen höll även regelbundna samtal med Esma och bad om myndighetens åsikt och rådgivning, bland annat gällande en potentiell registrerings- och tillsynsordning för externa granskare på unionsnivå.

Kommissionens gemensamma forskningscentrum utarbetade flera akademiska uppsatser, arbetsdokument och rapporter på området gröna obligationer: 1) Green bonds and companies’ environmental performance: a feasibility study, 2) Green bonds and use of proceeds reporting: what do we know from market data providers?, 3) The pricing of green bonds: are financial institutions special?, 4) Green Bonds as a tool against climate change?.

Initiativet om europeiska gröna obligationer har diskuterats vid regelbundna möten i expertgruppen för medlemsstaterna om hållbar finansiering sedan 2019; medlemsstaterna uppdaterades regelbundet och deltog i diskussioner om särskilda frågor, såsom sambandet med taxonomiförordningen samt formatet för och karaktären hos ett potentiellt initiativ om europeiska gröna obligationer.

•Konsekvensbedömning

I konsekvensbedömningen beaktades en rad politiska alternativ inom tre centrala politiska dimensioner, utöver utgångsläget där ingen åtgärd vidtas på unionsnivå:

(1)De alternativ som beaktades vad gäller tillämpningsområdet för standarden för emittenter av gröna obligationer var 1) en frivillig strategi enligt vilken emittenter av gröna obligationer skulle vara fria att välja om de vill anpassa sig till det framtida initiativet om europeiska gröna obligationer, och 2) en obligatorisk metod enligt vilken alla gröna obligationer som emitteras i EU eller av en emittent med säte i EU skulle omfattas av det framtida initiativet om europeiska gröna obligationer.

(2)De alternativ som beaktades vad beträffar tillsynen av externa granskare av europeiska gröna obligationer var 1) att ge Esma i uppdrag att bemyndiga externa granskare av europeiska gröna obligationer, med begränsade tillsynskrav, och 2) att ge Esma i uppdrag att bemyndiga och utöva tillsyn över externa granskare av EU-standarder för gröna obligationer enligt en strängare ram.

(3)De alternativ som beaktades vad gäller flexibiliteten för statliga emittenter som vill emittera europeiska gröna obligationer, jämfört med icke-statliga emittenter, var 1) ingen flexibilitet, 2) flexibilitet i förhållande till obligationsrelaterade krav, men inte i fråga om tillämpningen och genomförandet av taxonomiförordningen, och 3) flexibilitet i förhållande till både obligationsrelaterade krav och taxonomiförordningen.

Resultaten av två webbaserade samråd i denna fråga visade att en stor majoritet av de berörda parterna stödde idén om en EU-standard för gröna obligationer, som den kallades då, enligt förslag av den tekniska expertgruppen för hållbar finansiering, inklusive kravet på en frivillig standard. Bara en mycket liten minoritet uttryckte stöd för en obligatorisk standard.

Den stora merparten av svarandena uttryckte sitt stöd för en tillsynsordning för externa granskare under Esmas tillsyn, och många efterfrågade en proportionerlig ordning. Detta tyder på att de flesta berörda parterna skulle föredra alternativet med en mindre strikt eller mer riktad tillsynsordning.