Särskild rapport EU:s system för certifiering 
av hållbara biodrivmedel SV 2016  nr 18
EUROPEISKA
REVISIONSRÄTTEN

EUROPEISKA REVISIONSRÄTTEN  
12, rue Alcide De Gasperi  
1615 Luxemburg  
LUXEMBURG
Tfn +352 4398-1
Frågor:  eca.europa.eu/sv/Pages/ContactForm.aspx
Webbplats:  eca.europa.eu
Twitter: @EUAuditorsECA
En stor mängd övrig information om Europeiska unionen är tillgänglig på internet  
via Europa-servern ( http://europa.eu ).
Luxemburg: Europeiska unionens publikationsbyrå, 2016
Print ISBN 978-92-872-5251-7 ISSN2 1831-0990 doi:10.2865/76903 QJ-AB-16-017-SV-C
PDF ISBN 978-92-872-5275-3 ISSN2 1977-5830 doi:10.2865/09453 QJ-AB-16-017-SV-N
EPUB ISBN 978-92-872-5231-9 ISSN 1977-5830 doi:10.2865/87252 QJ-AB-16-017-SV-E
© Europeiska unionen, 2016
Kopiering tillåten med angivande av källan.
Printed in Luxembourg
EU:s system för certifiering 
av hållbara biodrivmedel
(i enlighet med artikel 287.4 andra stycket i EUF-fördraget)Särskild rapportSV 2016  nr 18
02
 Granskningsteam
I våra särskilda rapporter redovisar vi resultatet av våra effektivitets- och regelefterlevnadsrevisioner av särskilda bud -
getområden eller förvaltningsteman. För att uppnå så stor effekt som möjligt väljer vi ut och utformar granskningsupp -
gifterna med hänsyn till riskerna när det gäller resultat eller regelefterlevnad, storleken på de aktuella inkomsterna eller 
utgifterna, framtida utveckling och politiskt intresse och allmänintresse.
Denna effektivitetsrevision utfördes av revisionsavdelning I – där ledamoten Kersti Kaljulaid är ordförande – som är spe-  
cialiserad på utgiftsområdena bevarande och förvaltning av naturresurser. Revisionsarbetet leddes av ledamoten Jan 
Kinšt, och därefter av ledamoten Bettina Jakobsen i slutskedet av rapporten. De fick stöd av Alejandro Ballester Gallardo, 
(chef vid Jan Kinšts kansli), Bernard Moya (attaché), Davide Lingua (förstechef), Krzysztof Zalega (uppgiftsansvarig) och 
Paul Toulet-Morlane, Joao Nuno Coelho Dos Santos, Felipe Andres Miguelez, Zoltan Papp och Paivi Piki (revisorer). Muriel -
le Siffert var sekreterare.
Från vänster till höger:  J. N. Coelho Dos Santos, B. Jakobsen, P . Toulet-Morlane, D. Lingua och 
A. Ballester Gallardo.

03
 Innehåll
Punkt
 Ordförklaringar
I–X Sammanfattning
1–17  Inledning
1–3 Definition av biodrivmedel
4–5 EU-marknaden för biodrivmedel
6 –17  Biodrivmedel som en källa till förnybar energi inom EU:s transportsektor
6–9 Ett mål på 10 % förnybar energi inom transportsektorn till 2020
10–12  Hållbarhetskriterier för biodrivmedel
13–17  Certifiering av hållbara biodrivmedel genom frivilliga system som har erkänts av kommissionen
18–24  Revisionens inriktning och omfattning samt revisionsmetod
25–71  Iakttagelser
25–49  Kommissionens ram för erkännandebedömningen saknade vissa hållbarhetsaspekter avseende 
biodrivmedelsproduktionen
28–29  Det fanns inga garantier för att EU:s miljökrav på jordbruksområdet uppfylldes  
30–33  Icke bindande hållbarhetskrav
34–37  Effekten av indirekta ändringar av markanvändningen beaktades inte
38–42  Bristfälliga kontroller av ursprunget till avfall och restprodukter som användes vid produktion av 
biodrivmedel
43–45  Gräsmark med stor biologisk mångfald har inte skyddats konsekvent förrän nyligen
46–49  Öppenhet och god förvaltning beaktades inte tillräckligt
50–61  Övervakningen av de frivilliga systemen var bristfällig
50–56  Övervakningen av hur systemen fungerade var otillräcklig
57–61  Man gjorde inte tillräckligt för att se till att systemens förfaranden förbättrades
04 Innehåll 
62–71  De statistiska uppgifterna över biodrivmedel som certifierats som hållbara kan vara överskattade
65–66  Biodrivmedel vars hållbarhet inte hade kontrollerats ingick i statistiken
67–71  Ursprunget för den biomassa som använts till biodrivmedel som dubbelräknas kontrollerades inte 
tillräckligt
72–80  Slutsatser och rekommendationer
 Bilaga I — Drivmedel och biodrivmedel inom transportsektorn – ktoe 2014
 Bilaga II  — De frivilliga systemens förvaltningssystem
 Bilaga III — Insyn i de frivilliga systemen
 Bilaga IV  — Tvärvillkor
 Kommissionens svar
05
 Ordförklaringar
Biodiesel : Ett oljebaserat drivmedel som vanligen framställs av vegetabiliskt fett, till exempel raps, solrosfrö, 
sojabönor och palmolja och används som tillsats i diesel till motorfordon.
Biodrivmedel : Alla drivmedel som framställs av växt- eller djurbaserade råvaror (så kallad biomassa). De två 
vanligaste typerna av biodrivmedel är bioetanol och biodiesel.
Biodrivmedel som uppfyller kriterierna : Biodrivmedel som uppfyller de bindande hållbarhetskriterierna 
i direktivet om förnybar energi.
Bioetanol : Ett alkoholbaserat drivmedel som vanligen framställs av stärkelse- och sockergrödor som vete, majs, 
korn och sockerbetor eller sockerrör och används som tillsats i bensin till motorfordon.
Biomassa : Organiskt material som används för att framställa biodrivmedel. Det är den biologiskt nedbrytbara 
delen av produkter, avfall och restprodukter av biologiskt ursprung från jordbruk (inklusive material av vegetabiliskt 
och animaliskt ursprung), skogsbruk och därmed förknippad industri inklusive fiske och vattenbruk, liksom den 
biologiskt nedbrytbara delen av industriavfall och kommunalt avfall.
Certifiering : En inspektion (certifieringsgranskning) som utförs av ett certifieringsorgan som underlag för en 
bedömning av förutsättningarna för utfärdandet av ett certifikat för en ekonomisk aktör.
Certifieringsorgan : En oberoende inspektions- (revisions-) firma som tillhandahåller certifieringstjänster för 
biodrivmedel. Ett certifieringsorgan kan ingå avtal med ett frivilligt system om certifiering av de ekonomiska 
aktörer som använder certifieringssystemet inom ett frivilligt system. Certifieringsorgan utfärdar certifikat för de 
frivilliga systemens räkning.
Certifikat : Intyg från ett oberoende certifieringsorgan att en ekonomisk aktör uppfyller de hållbarhetskrav för 
biodrivmedel som anges i direktivet om förnybar energi.
Direktivet om förnybar energi : Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/28/EG av den 23 april 2009 om 
främjande av användningen av energi från förnybara energikällor och om ändring och ett senare upphävande av 
direktiven 2001/77/EG och 2003/30/EG (EUT L 140, 5.6.2009, s. 16).
Dubbelräknade biodrivmedel : Biodrivmedel som framställs av avfall och restprodukter och cellulosa från 
icke-livsmedel och material som innehåller både cellulosa och lignin vars bidrag till uppfyllandet av målet för 
andelen energi från förnybara källor inom alla former av transporter ska anses vara två gånger så stort som deras 
energiinnehåll.
Dubbelräkning : Bidraget från biodrivmedel som framställs av avfall och restprodukter och cellulosa från icke-
livsmedel till att målet för andelen energi från förnybara källor inom alla former av transporter uppfylls räknas som 
två gånger så stort som deras energiinnehåll.
Ekonomisk aktör : Företag som producerar och/eller handlar med biomassa eller biodrivmedel. De ekonomiska 
aktörerna ska visa att hållbarhetskriterierna uppfylls, vilket de kan göra enligt ett nationellt system eller genom att 
använda frivilliga system. De ekonomiska aktörerna ingår i leveranskedjan för biodrivmedel.
Erkännande : Kommissionens godkännande för en femårsperiod av ett frivilligt system, efter bedömning av om 
det frivilliga systemet på ett tillfredsställande sätt täcker hållbarhetskriterierna, tillämpar massbalansmetoden och 
uppfyller standarderna för en tillförlitlig och oberoende granskning i enlighet med direktivet om förnybar energi.
06 Ordförklaringar 
Eurostat : Europeiska unionens statistikkontor, dvs. kommissionens generaldirektorat som tar fram statistik åt 
Europeiska unionen på europeisk nivå så att det går att jämföra olika länder och regioner.
Frivilligt system : Ett hållbarhetskontrollsystem som säkerställer att hållbarhetskriterierna för biodrivmedel 
respekteras.
GD Energi : Kommissionens generaldirektorat för energi ansvarar för att utveckla och genomföra EU:s energipolitik.
GHG : Växthusgaser. En växthusgas är en gas som bidrar till den naturliga växthuseffekten. Kyotoprotokollet 
omfattar sex växthusgaser som härrör från människans aktiviteter: koldioxid (CO2), metan (CH4), kväveoxid (N20), 
fluorkolväten (HFC), perfluorkolväten (PFC) och svavelhexafluorid (SF6).
GJP : Europeiska unionens gemensamma jordbrukspolitik.
Hållbarhetskriterier : Kriterier för biodrivmedel som anges i direktivet om förnybar energi avseende minskning av 
växthusgasutsläppen och markanvändning.
ILUC : Indirekta ändringar av markanvändningen. Förändrad markanvändning som är ett indirekt  resultat av att 
tidigare efterfrågan på marknaden för livsmedel/foder/fiber riktas om på grund av efterfrågan på biodrivmedel.
Konsult : Den kontraktspart som Europeiska kommissionen väljer ut och som för kommissionens räkning ska 
bedöma om de frivilliga systemen uppfyller de bindande hållbarhetskriterierna i direktivet om förnybar energi och 
tillhandahålla kommissionen rapporter om biodrivmedelproduktionens effekter på den sociala hållbarheten.
Ktoe : Kiloton (tusen ton) oljeekvivalenter. Antalet ton oljeekvivalenter anger drivmedlets värmevärde. Det är en 
energienhet som definieras som den mängd energi som frigörs vid förbränning av ett ton råolja. Eurostat använder 
ktoe i presentationen av rapporterad användning av biodrivmedel inom transportsektorn.
Länkar i leveranskedjan : Ekonomiska aktörer såsom jordbruksföretag/planteringar, första insamlingspunkter, 
handlare/lager, omvandlingsenheter (fabriker, raffinaderier och bearbetningsanläggningar), transport och 
marknadsaktörer (de som för in hållbara biodrivmedel på marknaden).
Mål/”10 %-målet för transporter” : Det övergripande målet i direktivet om förnybar energi att varje medlemsstat 
ska se till att andelen energi från förnybara energikällor när det gäller alla former av transporter år 2020 är minst 
10 % av den slutliga energianvändningen i transporter i medlemsstaten. Endast hållbara biodrivmedel får tas med 
i beräkningen av andelen.
Nationellt system : Den rättsliga ram som medlemsstaterna fastställer för sin kontroll av att de ekonomiska 
aktörerna uppfyller hållbarhetskriterierna i direktivet om förnybar energi.
Oberoende granskning : Granskningen av informationen från de ekonomiska aktörerna. Den ska kontrollera att 
de system som de ekonomiska aktörerna använder är korrekta, tillförlitliga och skyddade mot bedrägerier. Den 
oberoende granskningen utförs av certifieringsorgan.
Spårbarhetskedja/leveranskedja : Hela produktionskedjan från jordbrukaren som odlar råvaran till 
biodrivmedelsproduktionen till biodrivmedelsproducenten eller handlaren. Se även: Länkar i leveranskedjan.
07 Ordförklaringar 
Tvärvillkor : Skyldigheten för jordbrukare att uppfylla vissa allmänna föreskrivna verksamhetskrav som gäller 
miljöskydd, folkhälsa, djurhälsa och växtskydd, identifiering och registrering av djur, djurskydd och god 
jordbrukshävd och goda miljöförhållanden.
UCO : Använd matolja – vanlig råvara vid produktion av avancerade biodrivmedel.
Öppenhetsplattform : En plattform on-line som föreskrivs i direktivet om förnybar energi med syftet att öka 
öppenheten, underlätta och främja samarbete mellan medlemsstaterna samt offentliggöra relevant information 
som kommissionen eller en medlemsstat anser vara av stor betydelse för direktivet och för att uppnå dess mål.
08
 Sammanfattning
I
Enligt direktivet om förnybar energi ska varje medlemsstat se till att andelen energi från förnybara energikällor när 
det gäller alla former av transporter år 2020 är minst 10 % av den slutliga energianvändningen i transporter. I prakti -
ken kan 10 %-målet med hänsyn till nuläget för den tekniska utvecklingen och möjligheterna att använda alternativ 
energi för transporter endast nås genom en betydande användning av biodrivmedel.
II
Biodrivmedel ger lägre utsläpp av växthusgaser, särskilt koldioxid, än fossila bränslen eftersom den mängd kol som 
släpps ut vid förbränning endast är lika stor som den mängd kol som absorberades av växten som drivmedlet är 
framställt av när den växte upp. Men biodrivmedlens hållbarhet som källa till förnybar energi äventyras av ökade 
utsläpp på grund av ändrad markanvändning.
III
För att garantera att de biodrivmedel som säljs på EU-marknaden är hållbara fastställs i direktivet om förnybar 
energi ett antal hållbarhetskriterier som de ekonomiska aktörerna ska uppfylla. Dessutom får medlemsstaterna 
endast ta med biodrivmedel som certifierats som hållbara när de beräknar hur 10 %-målet för transporter har 
uppnåtts. Hållbarheten för de flesta biodrivmedel som säljs på EU-marknaden certifieras av frivilliga system som 
har erkänts av kommissionen. Besluten om erkännande gäller i fem år och utfärdas efter en positiv bedömning av 
systemets certifieringsförfaranden.
IV
Vid revisionen försökte vi besvara frågan ”Har kommissionen och medlemsstaterna infört ett tillförlitligt system för 
certifiering av hållbara biodrivmedel?”. Vår slutsats är att EU:s system för certifiering av hållbara biodrivmedel inte 
är helt tillförlitligt på grund av brister i kommissionens förfarande för erkännande av och den efterföljande tillsynen 
över frivilliga system.
V
Vi konstaterade att de bedömningar som kommissionen gjorde som underlag för erkännandet av frivilliga system 
inte täckte alla aspekter tillräckligt väl för att garantera biodrivmedlens hållbarhet. Framför allt krävde inte kommis -
sionen att de frivilliga systemen skulle kontrollera att den biodrivmedelsproduktion som de certifierade inte med -
förde några stora risker för negativa socioekonomiska konsekvenser såsom konflikter avseende besittningsrätt till 
mark, tvångsarbete/barnarbete, dåliga arbetsvillkor för jordbrukare och hälso- och säkerhetsrisker. Kommissionen 
bedömer inte heller vilka effekter indirekta ändringar av markanvändningen har på biodrivmedlens hållbarhet. Vi 
inser att det är tekniskt svårt att bedöma effekterna av indirekta ändringar av markanvändningen, men utan den 
informationen undergrävs relevansen av EU:s system för hållbarhetscertifiering.
09 Sammanfattning 
VI
Kommissionen utfärdade också beslut om erkännande av frivilliga system som inte hade tillfredsställande kontroll -
rutiner för att garantera att ursprunget till biodrivmedel framställda av avfall verkligen var avfall eller att biodriv-  
medelsråvaror som odlats inom Europeiska unionen uppfyller EU:s miljökrav på jordbruksområdet.
VII
Några av de erkända systemen var inte tillräckligt transparenta eller hade förvaltningsstrukturer där endast ett fåtal 
ekonomiska aktörer var företrädda, vilket ökade risken för intressekonflikter och gjorde det svårare att kommuni -
cera med andra berörda parter på ett ändamålsenligt sätt.
VIII
Kommissionen övervakar inte hur de erkända frivilliga systemen fungerar. Eftersom beslutet om erkännande utfär -
das på grundval av en dokumentgranskning av certifieringsförfarandena, innebär den bristfälliga övervakningen att 
kommissionen inte kan få några garantier för att de frivilliga systemen faktiskt tillämpar de certifieringsstandarder 
som de har lagt fram för erkännande. Vidare har kommissionen inga möjligheter att upptäcka påstådda överträdel -
ser av reglerna för de frivilliga systemen, eftersom det inte finns något särskilt system för klagomål och eftersom 
kommissionen inte kontrollerar om klagomål som riktas direkt till frivilliga system hanteras korrekt av systemen.
IX
När det gäller 10 %-målet för transporter ansvarar medlemsstaterna för att se till att den statistik om hållbara 
biodrivmedel som rapporteras till kommissionen är tillförlitlig. Vi konstaterade att uppgifterna i statistiken kan vara 
överskattade eftersom medlemsstaterna kunde rapportera biodrivmedel som hållbara även om hållbarheten inte 
hade kontrollerats. Det fanns också problem med jämförbarheten i uppgifterna från medlemsstaterna.
X
Utifrån iakttagelserna vid revisionen formulerar vi följande rekommendationer:
1. I fortsättningen bör kommissionen i samband med erkännanden göra en mer heltäckande bedömning av de 
frivilliga systemen för att försäkra sig om att systemen
i) bedömer i vilken utsträckning produktionen av certifierade biodrivmedel medför stora risker för negativa 
socioekonomiska konsekvenser och indirekta ändringar av markanvändningen, i det syftet bör kommis -
sionen kräva att de frivilliga systemen en gång om året utifrån sitt certifieringsarbete rapporterar alla upp -
gifter om dessa risker;
ii) kontrollerar på ett ändamålsenligt sätt att producenter av råvaror till biodrivmedel i EU uppfyller EU:s miljö -
krav på jordbruksområdet,
iii) ger tillräckliga bevis för ursprunget till avfall och restprodukter som används vid produktion av 
biodrivmedel.
10 Sammanfattning 
2. I fortsättningen bör kommissionen i samband med erkännanden bedöma om de frivilliga systemens förvalt -
ningsstruktur minskar risken för intressekonflikter och begära att de frivilliga systemen garanterar insyn.
3. Kommissionen bör övervaka de erkända systemen genom att
i) kontrollera att systemens certifieringsförfaranden följer de standarder som lades fram för erkännande,
ii) begära att de frivilliga systemen inför transparenta system för klagomål.
4. Kommissionen bör föreslå att medlemsstaterna underbygger sin statistik med bevis för att de rapporterade 
kvantiteterna biodrivmedel är tillförlitliga.
5. I syfte att göra statistiken om hållbara biodrivmedel jämförbar och uppgifterna om avancerade biodrivmedel 
tillförlitligare bör kommissionen föreslå att medlemsstaterna harmoniserar definitionen av ämnen som utgör 
avfall.
11
 Inledning
Definition av biodrivmedel
01 
Biodrivmedel ger lägre utsläpp av växthusgaser, särskilt koldioxid, än fossila 
bränslen eftersom den mängd kol som släpps ut vid förbränning av biodrivmedel 
fångas av råvaran (råmaterialet – växterna – absorberar koldioxid när de växer)1. 
Den ekvationen fungerar dock bara om det inte tillkommer utsläpp på grund 
av ändrad markanvändning, vilken kan vara direkt (till exempel om skogsmark 
omvandlas till jordbruksmark så att bundet kol släpps ut) eller indirekt (för att 
kompensera för användningen av livsmedelsgrödor till biodrivmedelsproduk -
tion måste man odla upp mer mark för att trygga livsmedelsförsörjningen). Det 
innebär att ytterligare utsläpp, utöver de växthusgaser som orsakas av odlingen 
av biodrivmedelsgrödor, orsakas av att nya arealer röjs och används för od -
ling av livsmedelsgrödor. Konkurrens med livsmedelsproduktion uppstår inte 
när biodrivmedel framställs av avfall, restprodukter eller annan biomassa från 
icke-livsmedel.
02 
Biodrivmedel definieras i Europeiska unionens lagstiftning på området som 
”vätskeformiga eller gasformiga bränslen som framställs av biomassa och som 
används för transportändamål”2, dvs. från biologiskt nedbrytbara produkter från 
jordbruk, skogsbruk och fiske, avfall och restprodukter av biologiskt ursprung 
eller biologiskt nedbrytbart industriavfall och kommunalt avfall. För närvarande 
är biobensin (inklusive bioetanol) och biodiesel de enda biodrivmedel som pro -
duceras och används i relevanta kvantiteter inom EU.
03 
Beroende på vilken råvara som används kan biodrivmedel kallas
— konventionella (första generationens) biodrivmedel, som huvudsakligen 
framställs av jordbruksgrödor som också är livsmedels- eller fodergrödor 
(dvs. avsedda att konsumeras av människor eller djur, till exempel spannmål, 
sockerrör, sockerbetor och oljeväxtfrön),
— Avancerade (andra och tredje generationens) biodrivmedel, som framställs av 
råvaror, exempelvis avfall och restprodukter, som inte konkurrerar direkt med 
livsmedels- och fodergrödor.1 Det betyder att den mängd 
växthusgaser, särskilt kol-  
dioxid, som släpps ut när 
biomassa omvandlas till 
energi (förbränning av 
biodrivmedel) är lika stor  
som den mängd koldioxid 
som plantorna absorberar 
under sin tillväxtcykel.
2 Artikel 2 i) i direktiv 2009/28/
EG och artikel 2.9 i Europa-
parlamentets och rådets 
direktiv 98/70/EG av den 
13 oktober 1998 om kvaliteten 
på bensin och dieselbränslen 
och om ändring av rådets 
direktiv 93/12/EEG (EGT L 350, 
28.12.1998, s. 58).
12 Inledning 
EU-marknaden för biodrivmedel
04 
Enligt uppgifter från Eurostat3 uppgick mängden biodrivmedel som användes 
i Europeiska unionen 2014 till 14 370 ktoe (tusen ton oljeekvivalenter) fördelat på 
11 367 ktoe biodiesel (ungefär 4 % av den totala mängden transportdrivmedel) 
och 2 637 ktoe biobensin (ungefär 0,9 % av den totala mängden transportdriv -
medel) (se bilaga I ). De senaste offentliggjorda uppgifterna från kommissionen4 
visar att 79 % av den biodiesel och 71 % av den bioetanol som förbrukades inom 
EU under 2012 producerades inom EU. Biodiesel importerades främst från Argen -
tina och Indonesien och bioetanol från Förenta staterna och Brasilien.
05 
Den totala jordbruksareal som krävdes för att producera råvaran till de biodriv -
medel som förbrukades i EU uppgick 2012 till 7,8 miljoner hektar, fördelat på 
4,4 miljoner hektar inom EU (3 % av EU:s totala åkermark) och 3,5 miljoner hektar 
utanför EU5. Användningen av majs, vete, sockerbetor eller sockerrör för produk -
tion av biodrivmedel har väckt farhågor hos allmänheten om risken för att grödor 
och jordbruksmark används till produktion av biodrivmedel i stället för livsmedel.
Biodrivmedel som en källa till förnybar energi inom 
EU:s transportsektor
Ett mål på 10 % förnybar energi inom transportsektorn  
till 2020
06 
Direktiv 2009/28/EG om främjande av användningen av energi från förnybara 
energikällor (nedan kallat direktivet om förnybar energi ) är en del av EU:s energi- 
och klimatpaket6 som antogs av rådet den 6 april 2009. Ett nytt paket om förny -
bar energi, med en strategi för hållbar bioenergi fram till 2030, ska presenteras 
senast 20177.3 Eurostats tabeller ”SHARES 
2014”, results and detailed 
results  (andelar 2014, resultat 
och resultat på detaljnivå). Se 
även Bilaga I  till den här 
rapporten.
4 COM(2015) 293 final, 15.6.2015 
Lägesrapport om förnybar 
energi .
5 SWD (2015) 117 final, 15.6.2015 
Technical assessment of the EU 
biofuels sustainability and 
feasibility of 10 % renewable 
energy in transport  (teknisk 
bedömning av hållbarheten 
hos biodrivmedel i EU och av 
möjligheterna att nå 10 % 
förnybar energi inom 
transportsektorn), s. 3.
6 2020-paketet är en upp-
sättning bindande lagar, se 
http://ec.europa.eu/clima/
policies/strategies/2020/
index_en.htm .
7 COM(2015) 572 final Till-  
ståndet i energiunionen 2015, 
18.11. 2015.
13 Inledning 
07 
Enligt direktivet om förnybar energi ska EU år 2020 täcka minst 20 % av den 
slutliga energianvändningen med energi från förnybara energikällor. Dessutom 
anges i direktivet om förnybar energi att varje medlemsstat ska ”se till att ande -
len energi från förnybara energikällor när det gäller alla former av transporter år 
2020 är minst 10 % av den slutliga energianvändningen i transporter i medlems -
staten”8. Målet kan nås genom att man ökar användningen av elektricitet och 
annan alternativ energi från förnybara källor vid transporter och genom att man 
blandar biodrivmedel i fossila bränslen. I praktiken kan 10 %-målet för transpor -
ter med hänsyn till nuläget för den tekniska utvecklingen och möjligheterna att 
använda elektricitet från förnybara källor eller annan alternativ energi för trans -
porter endast nås genom en betydande användning av biodrivmedel. År 2014 låg 
mängden inblandade biodrivmedel i transportdrivmedel i EU på ungefär 5 %9.
08 
Eftersom biodrivmedel som framställs av jordbruksgrödor konkurrerar med 
livsmedelsproduktion införde10 EU:s lagstiftare 2015 ett tak på 7 % för det bidrag 
till 10 %-målet för transporter till 2020 som får komma från biodrivmedel som 
framställts av livsmedelsgrödor.
09 
Som vi redan har påpekat uppstår ingen konkurrens med livsmedelsproduktion 
när biodrivmedel framställs av avfall, restprodukter eller annan biomassa från 
icke-livsmedel. Därför anges i direktivet om förnybar energi att deras bidrag till 
EU:s 10 %-mål för transporter ska räknas dubbelt. Det betyder att medlemsstater -
na i teorin kan uppnå 10 %-målet med 5 % biodrivmedel som framställts av mate -
rial som innehåller både cellulosa och lignin, cellulosa från icke-livsmedel, avfall 
eller restprodukter. Enligt Eurostats statistik för 2014 utgjorde andelen biodriv -
medel som dubbelräknas cirka 20 % av den rapporterade totala användningen av 
biodrivmedel vid transporter i alla medlemsstater(se bilaga I ).8 Artikel 3.4 i direktivet om 
förnybar energi.
9 Biofuels Barometer  (barometer 
för biodrivmedel), 
Eurobserver, juli 2015.
10 Europaparlamentets och 
rådets direktiv (EU) 2015/1513 
av den 9 september 2015 om 
ändring av direktiv 98/70/EG 
om kvaliteten på bensin och 
dieselbränslen och om 
ändring av direktiv 2009/28/
EG om främjande av 
användningen av energi från 
förnybara energikällor 
(EUT L 239, 15.9.2015, s. 1).
14 Inledning 
Hållbarhetskriterierna i artikel 17.2–17.6 i direktivet om förnybar energi
a) De minskade växthusgasutsläppen genom användningen av biodrivmedel ska vara åtminstone 35 %.
b) Biodrivmedel får inte produceras från råvaror från mark som har stort värde för den biologiska mångfal -
den (dvs. naturskog och annan trädbevuxen mark, naturskyddsområden eller gräsmark med stor biolo -
gisk mångfald).
c) Biodrivmedel ska inte produceras från råvaror från mark med stora kollager (dvs. våtmarker, beskogade 
områden eller torvmark).
d) Jordbruksråvaror som odlats i EU och som används för produktion av biodrivmedel ska uppfylla de mini -
mikrav för god jordbrukshävd och goda miljöförhållanden och vissa föreskrivna verksamhetskrav som har 
fastställts inom den gemensamma jordbrukspolitiken.Ruta 1Hållbarhetskriterier för biodrivmedel
10 
För att motverka de negativa effekterna av indirekta ändringar av markanvänd -
ningen (se punkt 1) föreskriver direktivet om förnybar energi att biodrivmedel 
måste uppfylla en rad hållbarhetskriterier, som vi redovisar i  ruta 1 . I direktivet 
om förnybar energi nämns även andra problem som kan påverka biodrivmedlens 
hållbarhet, såsom potentiella negativa socioekonomiska konsekvenser (till exem -
pel konflikter avseende besittningsrätt till mark, tvångsarbete/barnarbete, dåliga 
arbetsvillkor osv.) utsläpp av växthusgaser som orsakas av indirekta ändringar av 
markanvändningen, skydd mot bedrägerier och öppenhet när det gäller produk -
tionen av biodrivmedel.
11 
Endast hållbara biodrivmedel får tas med i beräkningen av om 10 %-målet för 
transporter har uppfyllts. Medlemsstaterna ansvarar för att se till att de redo -
visade mängderna underbyggs av giltiga certifikat och att samla in och skicka 
uppgifter om det till Eurostat. För att se till att de biodrivmedel som säljs på 
EU-marknaden är hållbara ska medlemsstaterna kräva att de ekonomiska ak -
törerna i leveranskedjan för biodrivmedel visar att hållbarhetskriterierna har 
uppfyllts11. Aktörerna kan visa att leveranserna av biodrivmedel uppfyller hållbar -
hetskriterierna genom att uppfylla kraven i nationella kontrollsystem eller genom 
att använda frivilliga system som erkänts av kommissionen12.11 Artikel 18.3 i direktivet om 
förnybar energi.
12 Artikel 18.4 i direktivet om 
förnybar energi.
15 Inledning 
12 
I allmänhet kräver eller godtar de nationella systemen certifikat som utfärdats 
inom de frivilliga system som har erkänts av kommissionen som bevis på hållbar -
heten. Inom alla de nationella systemen använder man sig av erkända frivilliga 
system, och vanligtvis finns det flera frivilliga system i varje medlemsstat. Det 
innebär att de frivilliga systemen certifierar hållbarheten för de flesta biodrivme -
del som säljs på EU-marknaden.
Certifiering av hållbara biodrivmedel genom frivilliga system 
som har erkänts av kommissionen
13 
Ett frivilligt system är ett system för certifiering av biodrivmedels hållbarhet. 
Frivilliga system inrättas främst av privata enheter. Många frivilliga system har 
utvecklats av grupper av ekonomiska aktörer och andra berörda parter (runda -
bordsdiskussioner eller konsortier). Det finns även frivilliga system som har ut -
vecklats av biodrivmedelsproducenter. De frivilliga systemen får tillämpa striktare 
kriterier än de i direktivet om förnybar energi och tilläggskriterier, till exempel 
sociala kriterier eller lokalt anpassade kriterier och kriterier som ska främja bästa 
jordbrukspraxis. De får också ta hänsyn till ytterligare hållbarhetsaspekter såsom 
skydd av mark, vatten och luft.
14 
Vid certifieringen ska hela produktionskedjan från jordbrukaren som odlar råva -
ran till biodrivmedelsproducenten kontrolleras. För genomförandet av kontroller -
na förlitar sig de frivilliga systemen på oberoende revisorer (dvs. certifierings-  
organ, som är fysiska eller juridiska personer) som för ett frivilligt systems räkning 
garanterar att de ekonomiska aktörerna uppfyller hållbarhetskriterierna i enlig -
het med ett kontrakt med det systemet. Revisorerna vid certifieringsorganen kan 
göra dokumentgranskningar och kontroller på plats hos jordbrukare, första in -
samlingspunkter för biodrivmedel, lager, oljefabriker, biodrivmedelsanläggningar 
och biomassa- och biodrivmedelshandlare (se figur 1 ).
16 Inledning Figur 1Certifiering inom ett frivilligt system
Anmärkning:  FS – frivilliga system; CO – certifieringsorgan.
Källa:  Europeiska revisionsrätten.
15 
Den som producerar biomassa eller biodrivmedel betalar certifieringskostna -
derna till certifieringsorganet och avgifter till det frivilliga systemet och får ett 
certifikat med det frivilliga systemets logotyp. Alla ekonomiska aktörer i kedjan 
av odling och omvandling av biomassa till biodrivmedel måste informera dem 
som köper biomassa eller biodrivmedel om de certifikat som de har fått och vilka 
hållbarhetskriterier den produkt som de levererar uppfyller.Ekonomiska aktörer 
ansöker om certiﬁering från ett valfritt certiﬁering-sorganOm kraven i direktivet om 
förnybar energi är uppfyllda 
utfärdar certiﬁeringsorganet ett 
certiﬁkat till den ekonomiska 
aktören
På grundval av certiﬁkaten från certiﬁeringsorganen kan de ekonomiska aktörerna utfärda bevis på hållbarhet och sälja sin produktion till nästa länk i kedjanJord-
brukareHandlare RaﬃnaderiNär ett certiﬁeringsorgan anlitas av ett erkänt frivilligt system 
har det rätt att utfärda certiﬁkat till de ekonomiska aktörernaCertiﬁering inom ett FS
FSDet frivilliga systemet ingår kontrakt med certiﬁeringsorgan som 
är behöriga att granska om kraven i direktivet om förnybar 
energi är uppfyllda
CO1 CO2 CO3 CO4 CO5
Bensin-
station
17 Inledning 
16 
När en ekonomisk aktör har certifieratas av ett erkänt frivilligt system får en med -
lemsstat inte kräva ytterligare bevis på att hållbarhetskriterierna är uppfyllda13. 
Därför gäller ett certifikat från ett erkänt frivilligt system i alla EU:s medlemssta -
ter. De erkända frivilliga systemen certifierar både biomassa som produceras i EU 
och den som importeras från tredjeland.
17 
Kommissionens uppgift är att erkänna frivilliga system. Kommissionen kan också 
upphäva ett beslut om erkännande om ett system inte tillämpar alla de delar som 
beslutet grundades på. Ett beslut om erkännande gäller under en femårsperiod. 
Det första beslutet om erkännande utfärdades 2011. Fram till december 2015 
hade kommissionen erkänt 19 frivilliga system (se bilaga II )14.13 Artikel 18.7 i direktivet om 
förnybar energi.
14 Se artikel 2.2 i varje beslut om 
erkännande.
18
 Revisionens inriktning och 
omfattning samt revisionsmetod
18 
Mot bakgrund av de frivilliga systemens nyckelroll i kontrollen av biodrivmedlens 
hållbarhet är det mycket viktigt att kommissionen ser till att endast tillförlitliga 
system erkänns. Därför inriktade vi revisionen på kommissionens förfaranden för 
att erkänna frivilliga system (dvs. ramen för erkännandebedömning).
19 
Eftersom endast hållbara biodrivmedel får tas med i beräkningen av om EU:s 
10 %-mål för transporter har uppnåtts är det också centralt att tillförlitliga 
uppgifter samlas in om vilka kvantiteter certifierade hållbara biodrivmedel som 
säljs på marknaden i varje medlemsstat. En annan fråga som vi undersökte vid 
revisionen var därför om de uppgifter som medlemsstaterna samlar in och läm -
nar till Eurostat om de hållbara biodrivmedlens andel inom transportsektorn var 
tillförlitliga.
20 
Den övergripande revisionsfrågan var följande:
Har kommissionen och medlemsstaterna infört ett tillförlitligt system för certi -
fiering av hållbara biodrivmedel?
21 
Den övergripande revisionsfrågan delades in i följande delfrågor:
— Garanterar kommissionens erkännande av frivilliga system att de certifierade 
biodrivmedlen är hållbara?
— Försäkrar sig kommissionen om att de erkända frivilliga systemen fungerar 
som avsett?
— Är de nationella uppgifterna om de hållbara biodrivmedlens andel inom hela 
transportsektorn tillförlitliga?
22 
Revisionen genomfördes mellan maj och november 2015 och omfattade kommis -
sionens erkännandebedömningar under perioden 2011–2015. Vid kommissionen 
granskade vi de upphandlingsförfaranden som användes vid valet av de externa 
konsulter som skulle bistå kommissionen vid bedömningen av de frivilliga syste -
men, bedömningen och erkännandet av de frivilliga systemen och den efterföl -
jande övervakningen av de frivilliga systemen.
19 Revisionens inriktning och omfattning samt revisionsmetod 
23 
Vi besökte också fyra medlemsstater (Tyskland, Frankrike, Polen och Storbritan -
nien). Vi valde de medlemsstaterna därför att de producerar och/eller förbrukar 
de största volymerna biodrivmedel. I de medlemsstater som vi besökte inrikta -
de vi revisionen på systemen för att samla in och kontrollera de uppgifter om 
användningen av hållbara biodrivmedel som medlemsstaterna rapporterar till 
Eurostat för offentliggörande.
24 
De frivilliga systemen och de berörda certifieringsorganen får inga bidrag från EU 
och granskas därför inte av Europeiska revisionsrätten. Följaktligen kunde vi inte 
undersöka om de erkända frivilliga systemen fungerade ändamålsenligt och om 
deras hållbarhetscertifikat var tillförlitliga. Men de som ansvarade för systemen 
gick med på att ge revisorerna en inblick verksamheten och organisationen vid 
besöken. Vi genomförde även liknande besök hos certifierade aktörer i produk -
tionskedjan för biodrivmedel.
20
 Iakttagelser
15 Artiklarna 17. 1 och 17.6 
i direktivet om förnybar 
energi.
16 Dessa krav och villkor ingår 
i det som brukar kallas tvär-  
villkor. Se bilaga IV  till den  
här rapporten.Kommissionens ram för erkännandebedömningen 
saknade vissa hållbarhetsaspekter avseende 
biodrivmedelsproduktionen
25 
Mot bakgrund av att stora volymer biodrivmedel certifieras av frivilliga system 
och endast de frivilliga system som har erkänts av kommissionen får utfärda 
giltiga hållbarhetscertifikat är det avgörande att erkännandebesluten baseras på 
en fullständig och noggrann bedömning av de frivilliga systemens certifierings -
standarder och förvaltningsstruktur. För att garantera att de frivilliga systemen 
certifierar biodrivmedel som verkligen är hållbara bör man under erkännande -
processen bedöma alla relevanta aspekter av biodrivmedelsproduktionen.
26 
Som vi har påpekat ovan genomfördes kommissionens bedömningar av de 
frivilliga systemen av en extern kontraktspart för kommissionens räkning utifrån 
förfaranden som kommissionen godkänt på förhand (ramen för erkännande-  
bedömning). Kommissionen baserade sitt val av extern kontraktspart på välgrun -
dade kriterier och följde överlag relevanta bestämmelser i budgetförordningen 
för EU:s allmänna budget. Vår undersökning av konsulternas bedömning av fyra 
frivilliga system visar att de tillämpade kommissionens bedömningsram korrekt.
27 
Vi bedömde också om ramen för erkännandebedömningen täckte biodrivme -
delsproduktionens hållbarhet tillräckligt väl. Vi konstaterade att ramen enbart 
innefattade en bedömning av de bindande hållbarhetskriterierna i direktivet 
om förnybar energi. Andra viktiga aspekter som är nödvändiga för att garantera 
biodrivmedlens hållbarhet ingick alltså inte.
Det fanns inga garantier för att EU:s miljökrav på 
jordbruksområdet uppfylldes
28 
Direktivet om förnybar energi anger som hållbarhetskriterium15 att råvaror som 
har odlats inom Europeiska unionen ska uppfylla de miljökrav och de krav för 
god jordbrukshävd och goda miljöförhållanden som gäller för den gemensamma 
jordbrukspolitiken16. Vi konstaterade att kommissionen inte kontrollerade om 
de frivilliga systemen kontrollerade att producenterna av biodrivmedelsråvaror 
(jordbrukarna) uppfyllde de villkoren och kraven innan den erkände systemen. 
Som ett resultat av det konstaterade vi för tre av de fyra granskade frivilliga sys -
temen att deras standarder inte möjliggjorde en ändamålsenlig och heltäckande 
kontroll av om det hållbarhetskriteriet var uppfyllt. De systemen var beroende 
av kontroller som utfördes av de nationella myndigheterna inom ramen för den 
gemensamma jordbrukspolitiken, men de hade inte tillgång till resultaten av 
kontrollerna (se ruta 2 ).
21 Iakttagelser 
29 
Det bör påpekas att vi systematiskt i våra årsrapporter uppmärksammar överträ -
delser av EU:s miljökrav på jordbruksområdet bland jordbrukarna (se punkt 28)17.
Icke bindande hållbarhetskrav
30 
Vissa hållbarhetsaspekter nämns i direktivet om förnybar energi18 men anges 
inte som bindande krav. Till exempel finns det inga bindande kriterier i direktivet 
om förnybar energi som ska garantera att produktion av biodrivmedel inom EU 
inte skapar negativa socioekonomiska konsekvenser. Risken för sådana negativa 
effekter bedöms därför inte vid kommissionens förfarande för erkännande av 
frivilliga system. Produktion av biodrivmedel kan dock hota lokala samhällen och 
skada samhället i stort. Exempel på problem som måste hanteras är konflikter 
avseende besittningsrätt till mark, tvångsarbete/barnarbete, dåliga arbetsvillkor 
och hälso- och säkerhetsrisker19.God och dålig praxis för kontrollen av om dessa villkor är uppfyllda
Ett av de frivilliga system som vi besökte har fastställt standarder som innebär en fullständig och heltäckande 
kontroll av om dessa villkor är uppfyllda. Enligt systemets standarder är det nödvändigt att kontrollera att 
jordbrukarna uppfyller kraven. I systemets föreskrifter om genomförande av granskningar anges att certifie -
ringsorganen ska kontrollera om jordbruksföretagen uppfyller hållbarhetskriterierna i direktivet om förnybar 
energi.
Principerna vid de tre övriga frivilliga systemen innebar antingen att förfarandena var ofullständiga (en check -
lista) och inte omfattade alla EU:s miljökrav på jordbruksområdet som anges i direktivet om förnybar energi, 
att efterlevnaden kunde kontrolleras enbart på grundval av jordbrukarens egna redogörelser eller att kon -
trollerna utfördes av de nationella myndigheter som ansvarar för tvärvillkoren inom kontrollsystemet för den 
gemensamma jordbrukspolitiken, trots att systemen inte har tillgång till resultaten av de kontrollerna när den 
certifierar jordbrukarna. Ruta 2
17 Punkterna 7.22 och 7.33 i revi-  
sionsrättens årsrapport för 
2014 (EUT C 373, 10.11.2015).
18 Artikel 17.7.
19 Riskerna med biodrivmedels-
produktion kartläggs till 
exempel i  2050 Criteria 
Overview  (översikt över 
kriterier – 2050) i ”WWF 
Report, September 2012” 
(Världsnaturfondens rapport 
från september 2012), http://
assets.worldwildlife.org/
publications/458/files/
original/2050_criteria_final_
low_res_online_viewing.
pdf ?1348517472 .
22 Iakttagelser 
31 
Den konsult som bedömer de frivilliga systemen föreslog en metod för kommis -
sionen i juni 2012 för bedömningen av om systemen hanterar de hållbarhetskrav 
som inte är bindande, men kommissionen har hittills inte tillämpat den metoden. 
Som ett resultat av det behövde de frivilliga systemen inte ta med icke bindan -
de hållbarhetskrav i de standarder som de lämnade in för erkännande. Trots det 
konstaterade vi att ett av de fyra granskade frivilliga systemen hade infört certi -
fieringsförfaranden där även kontroller av socioekonomiska konsekvenser ingick 
(se  ruta 3 ).
20 Artikel 17.7 andra stycket.
21 COM(2013) 175 final, åtföljt av 
SWD (2013) 102 final, och 
COM(2015)293 final, åtföljt av 
SWD(2015) 117 final. Vi har 
granskat både COM- och 
SWD-dokumenten.Ruta 3Ett exempel på god praxis vid kontrollen av sociala hållbarhetsaspekter
För att garantera en hållbar och miljömässigt och socialt sund biomassaproduktion är detta frivilliga systems 
standard för hållbar produktion inte bara inriktad på att förhindra skador på miljön utan även på att säker -
ställa tillfredsställande arbetsvillkor och skydda de anställdas hälsa på jordbruksföretagen. Här ingår skydd 
av mark, vatten och luft, säkra arbetsvillkor (genom utbildning och information, användning av skyddskläder 
och lämpliga och snabba insatser vid olyckor) och respekt för mänskliga rättigheter, arbetstagares rättigheter 
och markrättigheter. Enligt systemets principer ska biomassaproducenterna verka för en god arbetsmiljö och 
skydda arbetstagarnas hälsa och säkerhet samt upprätta ansvarsfulla förbindelser med samhället.
32 
Enligt direktivet om förnybar energi ska kommissionen ska vartannat år rappor -
tera till Europaparlamentet och rådet om vilken inverkan den ökade efterfrågan 
på biodrivmedel har haft på den sociala hållbarheten i EU och i tredjeländer och 
om vilken verkan EU:s biodrivmedelspolitik har haft på tillgången till livsmedel 
till överkomligt pris, särskilt för människor i utvecklingsländer, samt om bredare 
utvecklingsfrågor. Kommissionens rapporter ska också behandla respekten för 
markrättigheter och nationella åtgärder som vidtas för att skydda mark, vatten 
och luft20. Vi noterar att även om detta rapporteringskrav inte kan kompensera 
för bristen på systematisk certifiering av dessa hållbarhetsaspekter skulle det 
kunna ge en nödvändig översikt över dessa frågors betydelse.
33 
Kommissionen har hittills lagt fram två rapporter21. Vi anser att rapporterna är 
av begränsad nytta eftersom de endast innehåller begränsad information och 
otydliga slutsatser, vilket vi visar i ruta 4. Kommissionens rapporter innehåller 
inte tillräckliga uppgifter för att göra det möjligt att bedöma hur efterfrågan på 
biodrivmedel påverkar den sociala hållbarheten och föreslå korrigerande åtgär -
der om så behövs.
23 Iakttagelser Ruta 4Exempel på otillräcklig information i kommissionens rapporter om sociala aspekter 
som påverkas av biodrivmedelsproduktion
I rapporten från 2013 tar kommissionen inte upp ”bredare utvecklingsfrågor” i utvecklingsländer”22 (till ex -
empel landsbygdsutveckling och social utveckling, såsom det lokala välståndet, social välfärd och tillgång 
till energi, kapacitetsutveckling och tekniköverföring). Bakgrundsrapportens bedömning av arbetsvillkoren23 
baseras endast på statusen när det gäller ratificering av internationella konventioner av de länder som expor -
terar biodrivmedel till EU.
Frågor som rör arbetsvillkor i form av löner, hälsa och säkerhet (inbegripet exponering för kemikalier), kon -
trakt eller könsspecifika effekter bedöms inte i rapporterna.
I sin rapport från 2015 tar kommissionen inte alls upp bredare utvecklingsfrågor i utvecklingsländer. I bak -
grundsrapporten finns en otydlig slutsats om att bredare utvecklingsfrågor i utvecklingsländer skulle kunna 
påverkas positivt eller negativt av biodrivmedelsproduktion24.
22 Direktivet om förnybar energi föreskriver rapportering om ”bredare utvecklingsfrågor i utvecklingsländer”, men anger inte närmare vad de 
frågorna gäller.
23 Ecofys m.fl.,  Renewable energy progress and biofuel sustainability  (framstegen när det gäller förnybar energi och biodrivmedlens hållbarhet), 2012.
24 Ecofys m.fl.,  Renewable energy progress and biofuel sustainability  (framstegen när det gäller förnybar energi och biodrivmedlens hållbarhet), 2014, 
s. 173.
Effekten av indirekta ändringar av markanvändningen 
beaktades inte
34 
Biomassa produceras vanligen på åkermark som tidigare har använts för jord -
bruksproduktion av livsmedel eller foder. Eftersom den produktionen fortfarande 
behövs kan det hända att den delvis flyttas till mark som inte tidigare användes 
som åkermark, till exempel gräsmark eller skog. Denna process, som kallas indi -
rekt ändring av markanvändningen, kan leda till att den minskning av växthusga -
sutsläpp som den ökade användningen av biodrivmedel ger upphävs, eftersom 
gräsmark och skog absorberar stora mängder koldioxid. När sådana marktyper 
omvandlas till åkermark, kan koldioxidnivåerna i atmosfären stiga, genom att om -
vandlingen leder till ökade och stora växthusgasutsläpp.
24 Iakttagelser 
35 
Vikten av att bedöma konsekvenserna av indirekta ändringar av markanvänd -
ningen uppmärksammades i en halvtidsutvärdering av direktivet om förnybar 
energi25, där man konstaterade att biodrivmedel kan leda till minskade växthus -
gasutsläpp men att hur mycket utsläppen minskar i stor utsträckning beror på 
typen av råvara som används och huruvida den osäkra effekten av indirekta änd -
ringar av markanvändningen beaktas. Om indirekta ändringar av markanvänd -
ningen beaktas kan vissa biodrivmedel som de som framställs av avfall och rest -
produkter eller sockerrör ge stora utsläppsminskningar, medan biodrivmedel från 
grödor i några fall till och med kan ge en nettoökning av växthusgasutsläppen.
36 
Men i direktivet om förnybar energi finns det inga krav på att biomassa- och bio-  
drivmedelsleverantörer ska ta med växthusgasutsläpp som orsakas av indirekta 
ändringar av markanvändningen när de beräknar minskningen av växthusgas-  
utsläppen26. Följaktligen omfattas inte de effekter som indirekta ändringar av 
markanvändningen har på biodrivmedlens hållbarhet i förfarandet för bedöm -
ning och erkännande av frivilliga system.
37 
Vi medger att det är tekniskt svårt att bedöma vilka effekter indirekta ändringar 
av markanvändningen har på växthusgasutsläppen (framför allt finns det ingen 
metod för att beräkna de utsläpp som beror på indirekta ändringar av markan -
vändningen och som kan uppstå var som helst i hela världen, och inte nöd -
vändigtvis i de områden där biomassan eller biodrivmedlen produceras). I det 
ändrade direktivet om förnybar energi27 hanteras problemet med hjälp av ett tak 
på 7 % för den andel biodrivmedel som får komma från livsmedelsgrödor och 
som får räknas in i uppfyllandet av målet för 2020, och ett ytterligare rapporte -
ringskrav på medlemsstaterna och kommissionen28. Vid tiden för revisionen fanns 
det inga uppgifter tillgängliga om vilka källor kommissionen kan använda för att 
rapportera om indirekta ändringar av markanvändningen.
Bristfälliga kontroller av ursprunget till avfall och rest-
produkter som användes vid produktion av biodrivmedel
38 
Biodrivmedel som framställs av avfall och restprodukter, såsom biodiesel 
som framställs av använd matolja, anses gynnsammare för miljön eftersom 
de inte konkurrerar med livsmedelsproduktion när det gäller användning av 
jordbruksmark.25 CE Delft, Mid-term evaluation 
of the Renewable Energy 
Directive  (halvtidsutvärdering 
av direktivet om förnybar 
energi). A study in the context of 
the REFIT programme  (en 
studie inom ramen för 
Refitprogrammet), Delft, april 
2015 ( www.cedelft.eu ).
26 Icke desto mindre föreskriver 
artikel 3 i direktiv (EU) 
2015/1513 om ändring av 
direktivet om förnybar energi 
att kommissionen senast den 
31 december 2016 ska 
överlämna en rapport till 
Europaparlamentet och rådet 
med bland annat en bedöm-  
ning av ”de bästa tillgängliga 
vetenskapliga rönen om växt-  
husgasutsläpp som orsakas av 
indirekt ändring av mark-
användning till följd av pro-  
duktionen av biodrivmedel”.
27 Direktiv (EU) nr 2015/1513.
28 I bilaga VIII till det ändrade 
direktivet om förnybar energi 
anges de preliminära 
beräknade utsläpp som 
orsakas genom indirekt 
ändring av markanvändning 
som medlemsstaterna och 
kommissionen ska beakta i sin 
rapportering.
25 Iakttagelser 
39 
Möjligheten att räkna biodrivmedel som framställs av avfall och restprodukter 
dubbelt har lett till att biodiesel som framställs av använd matolja (se punkt 9) 
ofta säljs till ett högre pris än biodiesel från vegetabilisk olja29. Det medför risk 
för att jungfruolja förfalskas och säljs som använd matolja. Den risken uppmärk -
sammades nyligen i en studie30 där aktörer och andra berörda parter uttryckte 
farhågor om risken för bedrägeri som innebär att vegetabilisk jungfruolja säljs 
som använd matolja.
40 
Det är därför mycket viktigt att kommissionen som en del av erkännandepro -
cessen bedömer de frivilliga systemens förfaranden för att garantera att ur -
sprunget till biodrivmedel som framställs av avfall verkligen är avfall. Vi kon -
staterade dock att det inte var så eftersom kommissionen inte bedömde om 
de frivilliga systemen kontrollerade ursprunget till det avfall som användes vid 
biodrivmedelsproduktion.
41 
I oktober 2014 medgav kommissionen att de frivilliga systemen inte tillhandahöll 
tillräckliga bevis för avfallets ursprung (till exempel restauranger när det gäll -
de använd matolja) och riktade en not till alla erkända system. I noten föreslog 
kommissionen att systemen skulle utarbeta särskilda granskningsrutiner som 
gällde ursprunget till avfall och restprodukter, dvs. den ekonomiska aktören där 
avfallet eller restprodukterna uppkommer. Kommissionen påpekade att det när 
det gäller avfall och restprodukter finns en verklig risk för bedrägeri på grund av 
ekonomiska incitament (till exempel om man kan få ett högre pris för en råvara 
som uppges vara avfall eller restprodukter än för en ny produkt)31.
42 
Det betyder att biodrivmedel som certifierats som framställt av avfall, och som 
därmed får räknas dubbelt, sedan 2011 när det första frivilliga systemet erkän -
des och fram till åtminstone 2014 har certifierats utan någon ordentlig kontroll 
av ursprunget till det avfall som använts. Eftersom vår revision visade på brister 
i övervakningen av frivilliga system (se punkterna 50–56) och i upprätthållandet 
av kraven i noten med anvisningar (se punkterna 57 och 58) kan vi inte dra slut -
satsen att kontrollerna faktiskt hade förbättrats.29 EC note on verification of the 
chain of custody of biofuels 
made from waste and 
processing residues  (not från 
Europeiska kommissionen om 
kontrollen av spårbarhets-
kedjan för biodrivmedel som 
framställs av avfall och rest-  
produkter) 10.10.2014, s. 2, 
punkt 5.
30 Ecofys, Trends in the UCO 
market  (trender på marknaden 
för använd matolja), 2013, s. 2.
31 Not med anvisningar, 
10.10.2014, s. 2.
26 Iakttagelser 
Gräsmark med stor biologisk mångfald har inte skyddats 
konsekvent förrän nyligen
43 
Ett hållbarhetskriterium som anges i direktivet om förnybar energi32 gäller skydd 
av gräsmark med stor biologisk mångfald (inklusive hotade eller sårbara arter) på 
den marken33. För att upprätthålla detta måste kommissionen fastställa34 ”krite -
rier och geografiska områden för att avgöra vilka gräsmarker som [skulle] räknas 
som gräsmark med stor biologisk mångfald”. Denna definition fastställdes av 
kommissionen i december 201435 och tillämpas sedan den 1 oktober 2015, trots 
att medlemsstaterna måste tillämpa direktivet om hållbar energi av sedan den 
5 december 2010.
44 
Trots att definitionen av gräsmark med stor biologisk mångfald kom så sent 
garanterade några frivilliga system indirekt att kriteriet uppfylldes från början av 
sin certifieringsverksamhet genom att de förbjöd all omvandling av gräsmark. Till 
exempel bestämde man i tre av de fyra granskade frivilliga systemen att all om -
vandling av gräsmark under eller efter 2008 skulle vara förbjuden tills kommis -
sionen fastställde vilka definitioner, kriterier och geografiska områden som gäller 
för gräsmark med stor biologisk mångfald. Inom andra system behandlades inte 
aspekten ”gräsmark med stor biologisk mångfald” under erkännandeprocessen, 
vilket innebär att de hållbarhetscertifikat som hade utfärdats av de systemen före 
den 1 oktober 2015 inte omfattade någon kontroll av om råvaran kom från sådan 
mark. Följaktligen beviljade kommissionen ett ”delvist erkännande” där detta 
hållbarhetskriterium uttryckligen uteslöts.
45 
Hittills har tre av de 19 erkända frivilliga systemen fått ett sådant delvist erkän -
nande. Systemen certifierade därför hållbarheten i biodrivmedel utan att kont -
rollera om råvarorna hade producerats efter omvandling av gräsmark som skulle 
ha kunnat vara gräsmark med stor biologisk mångfald. Trots att dessa system gav 
otillräckliga garantier när det gäller hållbarhetsaspekten konstaterade vi att deras 
certifikat i själva verket ansågs täcka alla hållbarhetskriterier i direktivet om för -
nybar energi. Det innebär till exempel att de biodrivmedel som har certifierats av 
dem räknades in när man skulle fastställa framstegen i förhållande till 10 %-målet 
för transporter till 2020.32 Artikel 17.3 c.
33 ”Gräsmark med stor biologisk 
mångfald skiljer sig åt mellan 
olika klimatzoner och kan 
bland annat omfatta hedar, 
betesmarker, slåtterängar, 
savanner, stäpper, buskmarker, 
tundra och prärier” (skäl 3 
i kommissionens förordning 
(EU) nr 1307/2014 av den 
8 december 2014 om fast-  
ställande av kriterier och 
geografiska områden för 
gräsmark med stor biologisk 
mångfald vid tillämpning av 
artikel 7b.3 c i Europa-
parlamentets och rådets 
direktiv 98/70/EG om 
kvaliteten på bensin och 
dieselbränslen och artikel 
17.3 c i Europaparlamentets 
och rådets direktiv 2009/28/
EG om främjande av använd-  
ningen av energi från förny-  
bara energikällor) (EUT L 351, 
9.12.2014, s. 3).
34 Artikel 17.3 i andra stycket 
i direktivet om förnybar 
energi, enligt den version som 
gällde fram till september 
2015.
35 Förordning (EU) nr 1307/2014.
27 Iakttagelser 
Öppenhet och god förvaltning beaktades inte tillräckligt
46 
Utöver de problem när det gäller hållbarhet som diskuteras ovan täckte kommis -
sionens bedömning och erkännande inte de frivilliga systemens förvaltnings -
struktur (ledning och personalkompetens). Ett frivilligt systems förvaltnings -
struktur och personalens tekniska kapacitet påverkar i hög grad tillförlitligheten 
i systemets standarder och genomförandet av dem. En transparent förvaltnings -
struktur som garanterar att de berörda parterna är företrädda i tillräckligt hög 
grad och gedigna kunskaper hos ledningen och personalen ökar sannolikheten 
för att standarderna tillämpas korrekt på fältet och minskar risken för att enskilda 
biodrivmedelsaktörers specifika intressen gynnas. Om ett frivilligt systems för -
valtningsstruktur styrs av företrädare för endast ett fåtal ekonomiska aktörer ökar 
risken för intressekonflikter och följaktligen för att efterlevnaden av systemets 
standarder inte kontrolleras på ett ändamålsenligt sätt. Om den tekniska kapaci -
teten hos det frivilliga systemets ledning och personal är bristfällig ökar det på 
samma sätt risken för att certifieringsorganens kvalitetskontroll inte garanterar 
att de ekonomiska aktörerna verkligen följer systemets standarder.
47 
På grundval av offentligt tillgänglig information undersökte vi öppenheten och 
förvaltningsstrukturen när det gällde de 19 erkända frivilliga systemen (se bila -
gorna II  och III). Vi identifierade fem typer av system: frivilliga system som inrät -
tats som en sammanslutning av enskilda berörda personer eller enheter, frivilliga 
system som har inrättats som ett konsortium av organisationer eller sammanslut -
ningar, frivilliga system som har inrättats av ett offentligt organ, frivilliga system 
som har inrättats av privata företag samt ett verktyg för beräkning av växthus-  
gasutsläpp som förvaltas av ett forskningsinstitut och som erkänts endast som 
ett system för att mäta minskningar av växthusgasutsläppen.
48 
Vår analys som vi presenterar i  bilaga II  bekräftar att insynen i förvaltningsstruk -
turen är större när det gäller de frivilliga system som baseras på ”öppet” medlem -
skap och de som har inrättats av offentliga organ än de som har inrättats av före -
tag eller konsortier, som i allmänhet offentliggör mindre information. Ett frivilligt 
system hade inte ens en webbsida enligt vad vi konstaterade. Den information 
som är offentligt tillgänglig tyder på att det vid företagsbaserade system inte har 
inrättats några specifika förvaltningsorgan eller förvaltningsrutiner och att de 
frivilliga systemen förvaltas av företagens egen ledning och personal. Vi anser att 
den typen av förvaltningsstruktur innebär ökad risk för intressekonflikter.
28 Iakttagelser 
49 
I några frivilliga system finns flera olika grupper av berörda parter med i förvalt -
ningsorganen, exempelvis producenter, handlare, miljöorganisationer, forskare 
med flera. Det utgör god praxis eftersom man garanteras att beslutsprocessen 
blir bättre balanserad när olika intressegrupper är företrädda samtidigt som sys -
temet utvecklar mer heltäckande standarder och mer omfattande övervakning 
av hur de tillämpas.
Övervakningen av de frivilliga systemen var bristfällig
Övervakningen av hur systemen fungerade var otillräcklig
50 
De frivilliga systemen erkänns på grundval av dokumentgranskning av de certi -
fieringsstandarder och förfaranden som ska tillämpas efter erkännandet. Därför 
anser vi att övervakningen av hur de frivilliga systemen fungerar är avgörande 
för att man ska kunna vara säker på att hållbarhetscertifikaten utfärdas i enlighet 
med de standarder som presenterades för erkännande.
51 
Direktivet om förnybar energi föreskriver inte att kommissionen ska övervaka de 
frivilliga systemen. Vi konstaterade att kommissionen inte övervakade de frivilli -
ga systemen när den väl hade erkänt dem (se punkt 57). Enligt kommissionen har 
den bara ett kontrollinstrument till sitt förfogande, nämligen att ta tillbaka erkän -
nandet av ett frivilligt system om det finns bevis för allvarliga överträdelser av 
systemets certifieringsregler och certifieringskrav. Men eftersom kommissionen 
inte övervakar hur de frivilliga systemen fungerar är det högst osannolikt att den 
kan få tillräckliga bevis för det.
52 
Vår granskning av certifieringsorganens arbete visar i själva verket att de standar-  
der som de frivilliga systemen presenterar som grund för sitt erkännande inte 
alltid tillämpas i praktiken, vilket visar att kommissionen aktivt behöver övervaka 
hur de frivilliga systemen fungerar.
29 Iakttagelser 
36 Artikel 17. 4 och 17.5.53 
Vid ett av de frivilliga system som vi besökte ska certifieringsorganet exempelvis 
enligt standarderna granska ett antal biomassaproducenter och bekräfta att den 
biomassa som har redovisats som hållbar kommer från en känd och hållbar källa 
och att det går att visa att hållbarhetskriterierna i direktivet om förnybar ener -
gi är uppfyllda. Enligt det frivilliga systemets instruktioner kan granskningarna 
utgöras av dokumentgranskning och/eller granskning på plats, beroende på sam -
manhanget, situationen och risknivån. Men vi konstaterade att certifieringsorga -
nets revisorer i praktiken inte gjorde någon granskning på plats av jordbrukare, 
trots att en granskning på plats under vissa förhållanden krävs enligt systemets 
standarder.
54 
Ett annat exempel gäller kravet på skydd av våtmark och torvmark. Enligt di -
rektivet om förnybar energi36 får hållbara biodrivmedel inte odlas på områden 
som har ställts om från sådan mark med stora kollager. De frivilliga systemen 
ska fastställa särskilda riktlinjer för detta och införa heltäckande system för att 
kontrollera efterlevnaden som ska användas av oberoende revisorer. I Frankrike 
visade revisionen att trots att det frivilliga system som vi besökte hade utarbetat 
omfattande standarder som gällde omställning av sådana skyddade områden var 
det svårt för certifieringsorganen att kontrollera om standarderna efterlevdes. 
Som de franska myndigheterna bekräftade berodde det på att det inte fanns nå -
got tillfredsställande system för kartläggning av våtmarker och torvmarker. Den 
nationella databasen med kartor håller fortfarande på att byggas upp, och det 
finns inga garantier för att uppgifterna om våtmarker och torvmarker är exakta, 
aktuella, heltäckande och fullständiga. Det frivilliga systemets kontrollsystem för 
våtmark och torvmark kunde därför inte tillämpas i praktiken. Kommissionens 
kontraktspart kunde inte identifiera detta specifika problem vid sin dokument-  
baserade erkännandebedömning.
55 
Vidare finns det inget särskilt system för klagomål som ger kommissionen in -
formation om påstådda överträdelser av reglerna för de frivilliga systemen, och 
kommissionen kontrollerar inte om klagomål som riktas direkt till frivilliga system 
eller offentliggörs någon annanstans hanteras korrekt av systemen. Kommis -
sionen förlitar sig på att de berörda parterna känner till att det finns ett allmänt 
system för klagomål via internet som gäller överträdelser av EU-lagstiftningen. 
Men på den webbsidan står följande: ”Kommissionen kan bara handlägga din 
anmälan om det är en myndighet i ett EU-land som bryter mot reglerna”, vilket 
inte är fallet när det gäller de frivilliga systemen.
30 Iakttagelser 
56 
Vi konstaterade att vissa medlemsstater hade infört särskilda krav på frivilliga sys -
tem och certifieringsorgan (se ruta 5 ). Det skulle kunna betraktas som ett försök 
att kompensera på nationell nivå för den övervakning som inte sker på EU-nivå, 
men vi anser att det försvårar EU:s harmonisering av certifieringen av hållbara 
biodrivmedel. Detta eftersom kommissionens erkännande i vissa medlemsstater 
i praktiken inte har något värde om det frivilliga systemet inte uppfyller vissa 
särskilda villkor som medlemsstaten har infört. Avsaknaden av en harmoniserad 
övervakning av de frivilliga systemen på EU-nivå ökar risken för diskriminerande 
kontrollförfaranden i medlemsstaterna.
Exempel på nationella krav som begränsar effekten av kommissionens erkännande
Certifieringsorgan som har sitt säte i Tyskland måste för att kunna genomföra den certifiering som den har 
ingått kontrakt om med ett frivilligt system få ett erkännande av den tyska förvaltningen och underkasta 
sig kontroller utöver de kontroller som redan utförs av det frivilliga systemet. Förvaltningen har framför allt 
rätt att närvara vid alla granskningar som utförs av certifieringsorganet, så kallad ”vittnesgranskning”, och 
om granskningen äger rum utanför Tyskland ska certifieringsorganet täcka resekostnaderna för de tjäns -
temän som får till uppdrag att genomföra vittnesgranskningen. I Polen måste både det frivilliga systemet 
och de certifieringsorgan som agerar för deras räkning inrätta ett kontor i landet för att kunna genomföra 
certifieringsarbetet.Ruta 5
Man gjorde inte tillräckligt för att se till att systemens 
förfaranden förbättrades
57 
Även om direkt övervakning av de frivilliga systemen är det effektivaste sättet att 
identifiera och korrigera deras brister, kan även spridning av bästa praxis genom 
noter med anvisningar bidra till att systemen blir ändamålsenligare. Kommis-  
sionens har hittills utfärdat tre noter med anvisningar (som inte är rättsligt bin -
dande) till de erkända frivilliga systemen med målet att förbättra kontrollen av 
ursprunget till avfall eller restprodukter som används vid biodrivmedelsproduk -
tion och göra det möjligt att identifiera gräsmark med stor biologisk mångfald 
och öka insynen i systemen37.37 Kommissionens noter 
Verification of the chain of 
custody of biofuels made from 
waste and processing residues  
(om kontrollen av spårbar-
hetskedjan för biodrivmedel 
som framställs av avfall och 
restprodukter, 10.10.2014), 
Implementation of the recently 
adopted criteria and geographic 
ranges of highly biodiverse 
grassland  (om tillämpningen 
av de kriterier och geografiska 
områden för gräsmark med 
stor biologisk mångfald som 
antogs nyligen, 29.1.2015) och 
Update of Commission web site, 
notifications and transparency 
measures  (uppdatering av 
kommissionens webbplats, 
meddelanden och åtgärder 
för öppenhet, 12.3.2015).
31 Iakttagelser 
58 
Trots att noterna med anvisningar behandlade viktiga frågor konstaterade vi att 
kommissionen inte krävde att kraven i noterna efterlevdes genom att till exempel 
fastställa tidsfrister för när de frivilliga systemen skulle genomföra de förbättring -
ar som krävdes. I den not som offentliggjordes den 12 mars 2015 om åtgärder för 
öppenhet ombads de erkända frivilliga systemen exempelvis att tillhandahålla 
en länk till sina webbplatser och lämna andra relevanta uppgifter som beskrivs 
i bilaga III  till den här rapporten. Vi granskade de frivilliga systemens webbplat -
ser och såg att kravet fortfarande nästan ett år efter det att noten utfärdades var 
långt ifrån uppfyllt: det fanns fortfarande många luckor där information antingen 
inte hade offentliggjorts eller var otydlig eller ofullständig.
59 
För lagstiftaren är öppenhet en fråga av yttersta vikt och enligt artikel 24 i di -
rektivet om förnybar energi ska kommissionen inrätta en plattform on-line som 
ska ”bidra till att öka öppenheten samt underlätta och främja samarbete mellan 
medlemsstaterna”. Enligt samma bestämmelser kan ”plattformen användas till 
att offentliggöra relevant information som kommissionen eller en medlemsstat 
anser vara av stor betydelse för detta direktiv och för att uppnå dess mål”.
60 
Kommissionen menar att en särskild webbplats som kommissionens generaldi -
rektorat för energi har38, med all information som krävs enligt lagstiftningen och 
som medlemsstaterna har lämnat in och annan användbar information, utgör 
denna öppenhetsplattform. I sin nuvarande form uppfyller öppenhetsplattfor -
men, som sköts helt av kommissionen, inte fullt ut kravet i direktivet om förnybar 
energi om att ”underlätta och främja samarbete mellan medlemsstaterna”. Det 
bekräftades av de berörda parter som vi träffade (nationella myndigheter och fri -
villiga system) och som kraftfullt stödde mer öppenhet och informationsutbyte.
61 
Ruta 6  visar att behovet av mer informationsutbyte inte är begränsat till kommis -
sionen och medlemsstaterna utan även gäller de frivilliga systemen.38 https://ec.europa.eu/energy/
en/
renewable-energy-
transparency-platform
32 Iakttagelser 
Exempel på en möjlig överträdelse på grund av bristande informationsutbyte
För närvarande kan en ekonomisk aktör som nekas certifiering av ett visst certifieringsorgan vända sig till ett 
annat certifieringsorgan för att få ett certifikat utan att genomföra de förbättringar som det första certifie -
ringsorganet krävde.
Även om det nya certifieringsorganet har skyldighet att begära in den senaste certifieringsrapporten och den 
ekonomiska aktören är skyldig att tillhandahålla en sådan finns det inget sätt att kontrollera att det verkligen 
sker.
I några frivilliga system är informationen transparent och granskningsrapporter från ett certifieringsorgan 
finns tillgängliga för andra certifieringsorgan som är verksamma inom samma frivilliga system. Men om de två 
certifieringsorganen verkar inom olika frivilliga system finns det inget sätt för det nya certifieringsorganet att 
se den rapport som låg till grund för att aktören nekades certifiering om inte aktören själv lämnar ut den.Ruta 6
De statistiska uppgifterna över biodrivmedel som 
certifierats som hållbara kan vara överskattade
62 
Merparten av den energi som används inom transporter kommer från driv -
medel. Utan en betydande andel biodrivmedel kan målet på 10 % förnybar 
energi i transportsektorn till 2020 inte nås. Eftersom endast biodrivmedel som 
uppfyller hållbarhetskriterierna får tas med i beräkningen av andelen förnybar 
energi i transporter är det centralt att uppgifterna om användningen av hållbara 
biodrivmedel är tillförlitliga. Eurostat offentliggör sådana uppgifter i särskilda ta -
beller (med rubriken Shares (andelar)) om den förnybara energins andel av ener -
gianvändningen i transportsektorn och andra ekonomiska sektorer som omfattas 
av direktivet om förnybar energi.
63 
Medlemsstaterna ansvarar för att se till att de redovisade volymerna underbyggs  
av giltiga certifikat och därför kan anses uppfylla hållbarhetskriterierna för bio-  
drivmedel.
33 Iakttagelser 
64 
När Eurostat får uppgifterna från medlemsstaterna gör det en allmän enhet -
lighetskontroll39 av uppgifterna och kontrollerar så långt det är möjligt att de 
rapporterade uppgifterna följer den harmoniserade metoden. De problem som 
Eurostat stöter på gäller vanligen registreringen av uppgifter (skrivfel) och luckor 
i uppgifterna. Om problem kvarstår i de rapporterade uppgifterna sedan Eurostat 
har kontaktat de nationella myndigheterna informerar Eurostat kommissionens 
generaldirektorat för energi som har ansvaret för att övervaka medlemsstaternas 
tillämpning av direktivet om förnybar energi och är det generaldirektorat vid 
kommissionen som har befogenhet att vidta ytterligare åtgärder.
Biodrivmedel vars hållbarhet inte hade kontrollerats ingick 
i statistiken
65 
I Polen har kravet på att biodrivmedel uppfyller hållbarhetskriterierna i direk -
tivet om förnybar energi endast funnits i lagstiftningen och efterlevnaden av 
det endast kontrollerats sedan den 1  januari  2015. Det betyder att ekonomiska 
aktörer under perioden 2011–2014 inte behövde lämna några hållbarhetsbevis 
för de volymer biodrivmedel som blandades med fossila bränslen. Polen rappor -
terade ändå att alla biodrivmedel som användes uppfyllde hållbarhetskriterierna 
i direktivet om förnybar energi. Eurostat accepterade och offentliggjorde de 
uppgifterna trots att Polen inte hade några bestämmelser om att biodrivmedel 
måste uppfylla hållbarhetskriterierna i direktivet om förnybar energi eller några 
kontroller av efterlevnaden.
66 
I Frankrike fungerade inte det nationella systemet för certifiering av hållbara 
biodrivmedel fullt ut 2011. Landet redovisade ”0” hållbara biodrivmedel för det 
året och det var den uppgiften som offentliggjordes i Eurostats statistik. Vi anser 
att det borde ha varit så även för Polen.
Ursprunget för den biomassa som använts till biodrivmedel 
som dubbelräknas kontrollerades inte tillräckligt
67 
I den nationella statistiken skiljer man tydligt på de volymer biodrivmedel som 
räknas dubbelt och de som räknas en gång, men det är bara de nationella myn -
digheterna som kan garantera att ursprunget till varje typ av biodrivmedel kan 
spåras (se punkt 63). Mot bakgrund av de otillräckliga kontrollerna av ursprunget 
till biomassa som framställs av avfall eller restprodukter som vi tar upp i punkter -
na 38–42, kan det inte uteslutas att uppgifterna om dubbelräknade biodrivmedel 
även innefattar volymer av biodiesel som enligt certifieringen är framställd av 
använd matolja, trots att råvaran i verkligheten kan vara jungfruolja eller bedräg -
ligt denaturerad jungfruolja.39 Exempelvis genom att jämföra 
de rapporterade uppgifterna 
med andra offentligt tillgäng-  
liga källor (till exempel  tidi-  
gare publikationer från andra 
organ osv.) eller kontrollera att 
de rapporterade uppgifterna 
är fullständiga och inte inne-  
håller registreringsfel.
34 Iakttagelser 
68 
Medlemsstaterna ansvarar för dubbelräkningen. Innan direktivet om förnybar 
energi ändrades kunde alla biodrivmedel som framställts av avfall räknas dubbelt 
och det var i själva verket medlemsstaternas själva som beslutade vilka ämnen 
som skulle klassificeras som avfall. Vi konstaterade att det inte fanns någon unik 
identifiering i EU av de ämnen som ska räknas som avfall40. Följaktligen var de 
dubbelräknade uppgifterna från olika medlemsstater inte direkt jämförbara: 
samma ämne kunde betraktas som användbart och därför inte som avfall i en 
medlemsstat medan det i en annan medlemsstat betraktades som avfall och där -
för fick användas för produktion av biodrivmedel som räknas dubbelt41.
69 
Sedan direktivet om förnybar energi ändrades i september 201542 innehåller det 
en förteckning över råvaror som får användas för att framställa biodrivmedel som 
räknas dubbelt43. Det är dock fortfarande tillåtet enligt direktivet om förnybar 
energi att producera avancerade biodrivmedel i anläggningar som fanns innan 
ändringen antogs och använda råvaror som inte finns med i förteckningen men 
som av den behöriga nationella myndigheten har fastställts vara avfall44.
70 
Medlemsstaterna påpekade att kontrollen av spårbarhetskedjan för biodrivmedel 
som framställs av avfall och restprodukter kräver nära övervakning eftersom man 
har sett att det finns risk för bedrägerier. Två exempel på risken för bedrägeri som 
har upptäckts när det gäller avfall och restprodukter är följande:
— Aktören kan klassificera någonting som avfall eller restprodukter trots att det 
inte är det (eller har förfalskats).
— Aktören kan försöka få samma dubbelräknade produkt certifierad två gånger 
genom olika frivilliga system.
71 
Övervakning och möjliga åtgärder för att förebygga bedrägeri har diskuterats 
bland medlemsstaterna, framför allt på initiativ av Tyskland och Frankrike, men 
diskussionerna har skjutits upp därför att andra medlemsstater anser att endast 
kommissionen har legitimitet att leda sådana diskussioner.40 Se avsnitt 2 i  The sustainability 
of advanced biofuels in the EU  
(hållbarheten hos avancerade 
biodrivmedel i EU), IEEP, 
London, 2013.
41 Till exempel betraktas tallolja 
(som kommer från träbearbet-
ningsindustrin) som avfall och 
räknas därför dubbelt i Sveri-  
ge, medan den inte räknas 
dubbelt i Storbritannien 
eftersom den används som 
kemisk prekursor.
42 Direktiv (EU) nr 2015/1513.
43 Medlemsstaterna ska följa 
artikel 3 f och bilaga IX senast 
den 10  september  2017.
44 Artikel 3.4 i det ändrade direk-  
tivet om förnybar energi.
35
 Slutsatser och 
rekommendationer
72 
Som en del av EU:s energi- och klimatpaket som antogs av Europeiska rådet 2009 
ska medlemsstaterna se till att andelen energi från förnybara källor när det gäller 
alla former av transporter år 2020 är minst 10 % av den slutliga energianvänd -
ningen i transporter. Den källa till förnybar energi som medlemsstaterna huvud -
sakligen använder i transportsektorn är biodrivmedel. Men medlemsstaterna får 
endast räkna sådana biodrivmedel som certifierats som hållbara av frivilliga sys -
tem som har erkänts av kommissionen när det gäller 10 %-målet för transporter45.
73 
Vid revisionen försökte vi besvara frågan ”Har kommissionen och medlemssta -
terna infört ett tillförlitligt system för certifiering av hållbara biodrivmedel?”. Vår 
slutsats är att EU:s system för certifiering av hållbara biodrivmedel inte är helt 
tillförlitligt på grund av brister i kommissionens förfarande för erkännande av och 
den efterföljande tillsynen över frivilliga system.
74 
Kommissionens erkännande av frivilliga system, som begränsas till den obligato -
riska kontrollen av kraven enligt direktivet om hållbar energi, garanterar inte att 
de certifierade biodrivmedlen är hållbara. Vi konstaterade att de bedömningar 
som kommissionen gjorde som underlag för erkännandet av frivilliga system inte 
täckte alla aspekter tillräckligt väl för att garantera de certifierade biodrivmed -
lens hållbarhet. Framför allt krävde inte kommissionen att de frivilliga systemen 
skulle kontrollera att den biodrivmedelsproduktion som de certifierade inte 
medförde några stora risker för negativa socioekonomiska konsekvenser såsom 
konflikter avseende besittningsrätt till mark, tvångsarbete/barnarbete, dåliga 
arbetsvillkor för jordbrukare och hälso- och säkerhetsrisker. Kommissionen bedö -
mer inte heller vilka effekter indirekta ändringar av markanvändningen har på  
biodrivmedlens hållbarhet. Vi inser att det är tekniskt svårt att bedöma effek-  
terna av indirekta ändringar av markanvändningen, men utan den informa-  
tionen undergrävs relevansen av EU:s system för hållbarhetscertifiering (punk-  
terna 30–37).
75 
Kommissionen utfärdade också beslut om erkännande av frivilliga system som 
inte hade tillfredsställande kontrollrutiner för att garantera att ursprunget till 
biodrivmedel framställda av avfall verkligen var avfall (dvs. det gjordes ingen 
kontroll av den ekonomiska aktören där avfallet producerades). Kommissionen 
blev inte medveten om problemet förrän i oktober 2014 och utfärdade då en not 
med anvisningar där den föreslog att de frivilliga systemen skulle ta fram särskil -
da granskningsrutiner som gällde avfallets ursprung (punkterna 38–42).45 Medlemsstaterna kan också 
inrätta nationella certifie-
ringssystem men merparten 
av de biodrivmedel som 
används i EU certifieras av 
frivilliga system.
36 Slutsatser och rekommendationer 
76 
Enligt direktivet om förnybar energi måste EU:s miljökrav på jordbruksområdet 
uppfyllas som ett hållbarhetskriterium för biodrivmedelsråvaror som har odlats 
inom Europeiska unionen. Vår granskning visade att de frivilliga system som inte 
hade några särskilda rutiner för att kontrollera att detta hållbarhetskriterium 
uppfylldes trots det erkändes av kommissionen (punkt 28).
Rekommendation 1 – Heltäckande bedömning av de frivilliga 
system som ansöker om erkännande
I fortsättningen bör kommissionen i samband med erkännanden göra en mer 
heltäckande bedömning av de frivilliga systemen. Erkännandebedömningen bör 
framför allt omfatta en kontroll av att systemen gör följande:
a) Bedömer i hur stor utsträckning den certifierade biodrivmedelsproduktio -
nen medför betydande risker för negativa socioekonomiska konsekvenser, 
såsom konflikter avseende besittningsrätt till mark, tvångsarbete/barnarbete, 
dåliga arbetsvillkor för jordbrukare, hälso- och säkerhetsrisker och utsläpp 
som orsakas genom indirekt ändring av markanvändning. I det syftet bör 
kommissionen kräva att de frivilliga systemen en gång om året utifrån sitt 
certifieringsarbete rapporterar alla uppgifter om dessa risker. Kommissionen 
bör beakta rapporterna från de frivilliga systemen när den fullgör sina egna 
rapporteringsskyldigheter enligt direktivet om förnybar energi.
b) Kontrollerar på ett ändamålsenligt sätt att producenter av råvaror till biodriv -
medel i EU uppfyller EU:s miljökrav på jordbruksområdet
c) Ger tillräckliga bevis för ursprunget till avfall och restprodukter som används 
vid produktion av biodrivmedel.
77 
Vi konstaterade att några system inte var tillräckligt transparenta eller hade för -
valtningsstrukturer där endast ett fåtal ekonomiska aktörer var företrädda, vilket 
ökade risken för intressekonflikter och gjorde det svårare att kommunicera med 
andra berörda parter (till exempel kommissionen, nationella myndigheter, andra 
system, certifieringsorgan och ekonomiska aktörer) på ett ändamålsenligt sätt. 
Vi menar att det beror på att kommissionen inte beaktade dessa frågor under 
erkännande-  
processen. Kommissionen utfärdade 2015 en not med anvisningar för att öka 
insynen i de erkända frivilliga systemen. Man såg dock inte till att kraven i anvis -
ningarna efterlevdes (punkterna 46–49 och 59).
37 Slutsatser och rekommendationer 
Rekommendation 2 – Garantier för en tillfredsställande 
förvaltningsstruktur och insyn i de frivilliga systemen
I fortsättningen bör kommissionen i samband med erkännanden göra följande:
a) Bedöma om de frivilliga systemens förvaltningsstruktur minskar risken för 
intressekonflikter.
b) Begära att de frivilliga systemen inrättar en officiell webbplats där de offent -
liggör de uppgifter som krävs för att minimikraven på insyn ska uppfyllas. 
I de kraven ingår åtminstone officiella kontaktuppgifter (adress, telefon och 
e-postadress), information om det frivilliga systemets förvaltningsstruktur 
och kvalifikationer och erfarenhet hos ledningen och anställda på nyckelposi -
tioner, en fullständig förteckning över de certifieringsorgan som verkar inom 
det frivilliga systemet, detaljerade listor över de certifikat som är giltiga, har 
löpt ut och har dragits tillbaka (med uppgift om datum), granskningsrappor -
ter, information om de frivilliga systemens system för klagomål/förfrågningar 
och information om upptäckta överträdelser. De frivilliga systemen bör upp -
datera informationen regelbundet.
78 
Vi konstaterade också att kommissionen inte övervakar hur de erkända frivilliga 
systemen fungerar. Eftersom beslutet om erkännande utfärdas på grundval av 
en dokumentgranskning av certifieringsförfarandena, innebär den bristfälliga 
övervakningen att kommissionen inte kan få några garantier för att de frivilliga 
systemen faktiskt tillämpar de certifieringsstandarder som de har lagt fram för 
erkännande. Vidare har kommissionen inga möjligheter att upptäcka påstådda 
överträdelser av de frivilliga systemens regler, eftersom det inte finns något sär -
skilt system för klagomål och eftersom kommissionen inte kontrollerar om klago -
mål som riktas direkt till frivilliga system hanteras korrekt av systemen (punkt 55).
38 Slutsatser och rekommendationer 
Rekommendation 3 – Kommissionens övervakning
Kommissionen bör omedelbart övervaka de erkända frivilliga systemen genom 
att göra följande:
a) Kontrollera att systemens certifieringsförfaranden följer de standarder som 
lades fram för erkännande.
b) Begära att de frivilliga systemen inför transparenta system för klagomål som 
åtminstone uppfyller följande krav: i) är lätta att hitta på systemets webb -
plats, ii) ger information om hur klagomål ska lämnas in, om tidsramen för 
förfarandet och om möjligheten att överklaga ett nekande av klagomål, iii) 
omfattar klagomål mot såväl certifieringsorgan som ekonomiska aktörer 
inom det frivilliga systemet och iv) har ett spårningssystem baserat på regis -
ter. Kommissionen bör kontrollera informationen i registren systematiskt och 
vidta åtgärder när den bedömer att det behövs.
79 
Medlemsstaterna ansvarar för att se till att den statistik om hållbara biodrivmedel 
som rapporteras till kommissionen är tillförlitlig. De nationella uppgifterna om de 
hållbara biodrivmedlens andel inom transportsektorn är kanske inte tillförlitliga 
eftersom de statistiska uppgifterna om biodrivmedel som certifierats som hållba -
ra kan vara överskattade. Vi konstaterade att medlemsstaterna (som i Polens fall) 
kunde rapportera biodrivmedel som hållbara även om hållbarheten inte hade 
påvisats (punkt 65).
Rekommendation 4 – Insamling och rapportering av upp-
gifter om hållbara biodrivmedel
För att uppgifterna om hållbara biodrivmedel ska bli tillförlitligare bör kommis -
sionen föreslå att medlemsstaterna underbygger sin statistik med bevis för att 
de rapporterade kvantiteterna biodrivmedel är tillförlitliga. Beviset skulle kunna 
utgöras av ett övergripande intyg/en övergripande deklaration från den enhet 
som har ansvaret för att samla in uppgifter om biodrivmedel och överlämna dem 
till den nationella myndigheten, som skickar dem vidare till Eurostat.
39 Slutsatser och rekommendationer 
80 
Tillförlitligheten och jämförbarheten i statistikuppgifterna om hållbara biodriv -
medel undergrävs av att det inte finns någon unik identifiering i EU av de ämnen 
som ska räknas som avfall. Följaktligen varierar definitionen av avfall mellan 
medlemsstaterna: samma ämne kan betraktas som användbart och därför inte 
som avfall i en medlemsstat medan det i en annan medlemsstat betraktas som 
avfall och därför får användas för produktion av biodrivmedel som räknas dub -
belt. En av de ändringar som antogs i september 2015 innebar att det infördes en 
bilaga till direktivet om förnybar energi med en förteckning över de råvaror och 
drivmedel vars bidrag till 10 %-målet för transporter får räknas dubbelt. Det är 
dock fortfarande tillåtet enligt direktivet om förnybar energi att använda råvaror 
som inte finns med i förteckningen men som av den behöriga nationella myndig -
heten har fastställts vara avfall46 (punkterna 68–69).
Rekommendation 5 – Harmonisering av definitionen av avfall 
som används vid produktion av avancerade biodrivmedel
Även om definitionen av de råvaror som får användas för produktion av biodriv -
medel som räknas dubbelt nu är fastställd i det ändrade direktivet om hållbar 
energi, kan ett ämne fortfarande betraktas som avfall i en medlemsstat men 
inte i en annan. För att statistiken om hållbara biodrivmedel ska bli jämförbar 
och uppgifterna om avancerade biodrivmedel tillförlitligare bör kommissionen 
föreslå att medlemsstaterna så snart som möjligt harmoniserar definitionen av 
ämnen som utgör avfall och som inte finns med i förteckningen i direktivet om 
förnybar energi men som används för produktion av avancerade biodrivmedel 
i anläggningar som fanns innan direktiv (EU) 2015/1513 om ändring av direktivet 
om förnybar energi antogs.
Denna rapport antogs av revisionsrättens avdelning I, med ledamoten Kersti 
Kaljulaid som ordförande, vid dess sammanträde i Luxemburg den 25 maj 2016.
 För revisionsrätten
 Vítor Manuel da SILVA CALDEIRA
 ordförande
46 Artikel 3.4 e i det ändrade 
direktivet om förnybar energi.
40
 Bilagor
Drivmedel och biodrivmedel inom transportsektorn – ktoe 2014
Fossila bränslen Biodrivmedel
Medlemsstat Bensin (1) Diesel (2) Totalt bensin och 
diesel (3 = 1 + 2)Alla 
biodrivmedel a)Biodrivmedel 
som uppfyller 
kriteriernaVarav 
dubbelräknade 
biodrivmedel
BE 1 241,74 6 862,66 8 104,40 3 87, 6 0 3 87, 6 0 0,00
BG 495,06 1 610,39 2 105,45 110,87 110,87 0,00
CZ 1 509,78 3 75 7,93 5 267,71 316,76 316,76 0,00
DK 1 299,22 2 375,54 3 674,76 213,42 213,42 0,00
DE 17 474,16 31 813,51 49 2 87, 67 2 806,49 2 806,49 518,25
EE 236,22 494,00 730,22 5,76 0,00 0,00
IE 1 136,93 2 420,73 3 55 7, 6 6 116,18 116,18 76,96
EL 2 583,00 2 175,27 4 758,26 135,21 30,05 30,05
ES 4 405,03 20 616,75 25 021,78 944,88 0,00 0,00
FR 6 522,12 32 159,62 38 681,74 2 955,35 2 955,35 133,91
HR 536,15 1 216,01 1 752,16 29,86 29,86 0,00
IT 8 303,64 2 2 9 87,15 31 290,79 1 065,17 1 063,47 185,80
CY 350,22 230,06 580,28 9,72 9,72 6,09
LV 201,30 688,12 889,41 22,02 22,02 0,00
LT 197,19 1 213,96 1 411,15 63,20 59,71 0,00
LU 313,25 1 707,9 6 2 021,21 68,68 68,57 41,37
HU 1 211,90 2 332,40 3 544,31 193,27 193,27 52,77
MT 73,95 102,70 176,65 4,65 4,32 4,32
NL 3 715,85 5 770,92 9 486,77 349,06 336,56 212,56
AT 1 581,62 5 483,35 7 064,97 593,41 531,91 0,00
PL 3 462,26 9 090,31 12 552,57 705,37 705,37 0,00
PT 1 119,49 3 813,39 4 932,88 261,25 151,54 15,82
RO 1 339,28 3 615,17 4 954,45 166,96 166,65 0,00
SI 439,60 1 288,93 1 728,53 42,37 42,37 0,00
SK 540,22 1 350,55 1 890,78 133,87 130,60 0,00
FI 1 364,95 2 101,32 3 466,27 497, 6 5 496,28 451,01
SE 2 731,97 3 676,79 6 408,76 992,10 992,10 419,80
UK 12 678,62 24 554,41 37 233,03 1 179,00 1 179,00 686,00
Totalt 77 064,72 195  509,91 272  574,63 14 370,13 13 120,04 2 834,71
varav
biodiesel 11 3 67, 62 4,0 %i % av transport-  
drivmedel
biobensin 2 636,91 0,9 %
Totalt transportdrivmedel 286  944,76
a) Uppgifterna i kolumnen innefattar biodiesel, biobensin och, för vissa medlemsstater, små mängder biogas.
Källa:  Eurostats tabeller SHARES 2014, detailed results (andelar 2014, resultat på detaljnivå).Bilaga I
41 Bilagor 
De frivilliga systemens förvaltningssystem
Frivilligt 
systemÄgande FörvaltningsstrukturStadgar eller 
liknande
Frivilliga system som ägs av medlemmarna (öppet medlemskap)
FS01 MedlemmarStyrelsen  utser sex styrelseledamöter. 
Styrelsen har hand om frågor som rör sammanslutningen och måste följa de beslut som fattas av 
generalförsamlingen  där alla medlemmar deltar.
Styrelsen  rapporterar till generalförsamlingen och för stöd av en direktion  och tekniska 
kommittéer .
Direktionen sköter certifieringssystemets operativa verksamhet.Ja
FS02 MedlemmarMedlemmar  placeras i valklasser. Valklasserna utser två till 18 direktörer till styrelsen . Styrelsen 
ansvarar för övervakning och förvaltning av systemet. Styrelsen utser en ansvarig tjänsteman för 
den löpande verksamheten och ett verkställande organ för systemet: den verkställande  chefen  
och sekretariatet . Styrelsen är också en förvaltningskommitté .
Styrelsen fastställer och delegerar vissa befogenheter till kommittéer , arbetsgrupper  och 
specialgrupper .Ja
FS03 MedlemmarGeneralförsamlingen  är systemets högsta beslutsfattande organ och det väljer styrelsen  med 
högst 15 medlemmar. Styrelsen utser ett sekretariat  och anförtror sekretariatet den operativa 
förvaltningen av systemet.
Tillfälliga arbetsgrupper  bildas för särskilda frågor vid behov.Ja
FS04 MedlemmarSystemets medlemmar är organiserade i sju kammare  som väljer organisationens förvaltningsor -
gan ( generalförsamlingen med delegater ). Generalförsamlingen väljer en styrelse  (med fem 
till nio ledamöter) som ansvarar för systemets förvaltning och företräder sammanslutningen gent -
emot tredje parter. Styrelsen hjälper sekretariatet  att få en överblick och kan utse en verkstäl -
lande  direktör . Den verkställande direktören har ansvaret för att genomföra sammanslutningens 
strategi och politik och leder verksamheten vid sekretariatet som ansvarar för systemets löpande 
förvaltning. Direktörerna får även inrätta kommittéer , arbetsgrupper  och rådgivande paneler .Ja
FS05 MedlemmarDen ordinarie generalförsamlingen  består av alla systemets medlemmar. Generalförsamlingen 
väljer de tre till 16 ledamöterna i styrelsen . Styrelsen ansvarar tillsammans med generalsekre-  
teraren  för den allmänna förvaltningen av systemet. Styrelsen anförtror sekretariatet  och 
generalsekreteraren den löpande förvaltningen av systemet. Styrelsen får utse och delegera en del 
av sina uppgifter till arbetsgrupper , ständiga kommittéer  och specialgrupper .JaBilaga II
42 Bilagor 
Frivilligt 
systemÄgande FörvaltningsstrukturStadgar eller 
liknande
Frivilliga system som ägs av konsortier, organisationer eller sammanslutningar
FS06Konsortium av sju 
enheter.Konsortiet bestående av de sju grundande medlemmarna utser ledamöterna i systemets styrkom -
mitté. Styrkommittén är systemets styrande enhet och utser (genom att välja ut och kontraktera) 
en teknisk rådgivare  – som också ingår i styrkommittén – med tillräcklig teknisk kompetens för 
systemets tekniska förvaltning.Ja
FS07Paraplyorgan för 
flera försäkrings-  
systemParaplyorganets styrelse  innefattar ett expertteam och leder företagets verksamhet. Det har 
tillsyn över de olika systemen, som förvaltas av sektorstyrelser. Försäkringssektorstyrelsen  
har tillsyn över förvaltningen av sektorsystemen, däribland det frivilliga systemet , och deras 
verksamhet. Sektorsystemen består av experter och företrädare för sektorerna. 
Varje försäkringssektor har en teknisk rådgivande kommitté  som består av experter inom 
sektorn. De ansvarar för att upprätthålla och utveckla det frivilliga systemets standarder.
Olika system verkar i olika livsmedelssektorer och paraplyorganet hjälper till med utvecklingen av 
detaljerade standarder och inspektionssystem för varje sektor.Vi fann ingen 
information
FS08Företaget begränsas 
av en garanti och 
medlemmarna/ 
borgensmännen 
utgörs av åtta olika 
enheter.Den information som finns tillgänglig online är inte särskilt tydlig och tyder på att systemets styrel -
se rapporterar till moderbolagets verkställande direktör . 
Systemet styrs av en styrelse  som ansvarar för företagets ledning, allmänna förvaltning och 
administration. 
Arbetsgrupperna  ansvarar för att utveckla och övervaka tekniska aspekter och marknadsaspekter 
av systemets verksamhet. Vi fann ingen 
information
FS09Tio samman -
slutningar och 
organisationer från 
jordbruks-, han -
dels-, drivmedels-, 
biodrivmedels-, och 
biogassektorerna. Bolagsstämman  utser den verkställande ledningen  och en rådgivande kommitté  och en 
sanktionskommitté  som ska bistå den verkställande ledningen.
Systemets förvaltning och verksamhet delegerades (genom ett ombudsavtal) till ett företag.
Det är den rådgivande kommittén som tar initiativ till och samordnar åtgärder för att upprätthålla 
och vidareutveckla certifieringssystemet.Vi fann ingen 
information
FS10Handelssamman -
slutning.Systemets tekniska rådgivande grupp  består av företrädare för handelssammanslutningen så -
som systemägare och ett ledande certifieringsorgan. Denna expertgrupp fattar beslut och utfärdar 
rekommendationer i operativa frågor som rör tillämpningen och genomförandet av systemet.Vi fann ingen 
information
FS11 Förbund. Systemet ägs och förvaltas av ett förbund , som har utvecklat och genomfört det. Vi fann ingen 
information
FS12 Förbund. Systemet ägs och förvaltas av ett förbund , som har utvecklat och genomfört det. Vi fann ingen 
informationBilaga II
43 Bilagor 
Frivilligt 
systemÄgande FörvaltningsstrukturStadgar eller 
liknande
Frivilliga system som ägs av offentliga organ
FS13Nationellt standar -
diseringsorganSystemet förvaltas av det nationella standardiseringsorganet i enlighet med de strukturer som har 
fastställts för förvaltningen av organets system. Det nationella standardiseringsorganet ansvarar för 
att utveckla standarder.
Vid det nationella standardiseringsorganet är följande organ delaktiga i systemets förvaltning: 
systemledningen, systemförvaltningskommittén, expertkommittén och granskningskommittén.Vi fann ingen 
information
FS14Nationellt 
forskningsinstitutDirektören vid det nationella forskningsinstitutet är systemadministratör . Han/hon inrättar 
systemets  styrelse . Systemets styrelse övervakar certifieringsorganen inom ramen för systemet 
och anger riktningen för systemets utveckling. Styrelsen övervakas både av systemadministratö -
ren och systemrådet . Systemkontoret  bistår styrelsen i dess verksamhet och rapporterar till 
systemadministratören.
Systemrådet har fem till tio ledamöter (externa experter som utses av direktören för det nationella 
forskningsinstitutet). Dess huvudsaklige uppgifter är övervakning av oberoende, öppenhet, förebyg -
gande av intressekonflikter mellan systemets deltagare och certifieringsorganen, utredning av 
klagomål och förslag och angivelse av riktningen för systemets utveckling.Vi fann ingen 
information
Frivilliga system som ägs av företag
FS15 Privat företagFörvaltningen ligger under företagets allmänna ansvar och företaget delegerar ansvaraet till sin 
egen personal eller till specialister vid utomstående företag.Vi fann ingen 
information
FS16 Privat företag Vi fann ingen informationVi fann ingen 
information
FS17 Privat företagPå GD Energis webbplats står det att de dokument som man hänvisar till inom detta system ingår 
i företagets förvaltningssystem och uppdateras och upprätthålls enligt rutinerna för förvalt -
ningssystemet. Den person som ansvarar för att uppdatera systemet vid företaget är den som har 
ansvaret för hållbarhet och leverantörernas regelefterlevnad. Detta kontrollsystem granskas varje 
år av företagets avdelning för hälsa, säkerhet, miljö, kvalitet och hållbarhet. Deltagarna i systemet 
informeras om detta. Vid stora förändringar skickas systemet till Europeiska kommissionen för 
information eller godkännande.Vi fann ingen 
information
FS18 Privat företag Vi fann ingen informationVi fann ingen 
information
Beräkningsverktyg som har erkänts som frivilligt system 
FS19 ForskningsinstitutFör närvarande förvaltas det frivilliga systemet av forskningsinstitutet , som är en av de tidigare 
projektpartnerna.e.t.
Källa:  Europeiska revisionsrätten på grundval av uppgifter från webbplatser.
Europeiska revisionsrätten måste som EU-institution göra en avvägning mellan, å ena sidan, EU:s intresse av att säkerställa insyn i verksamheten och optimal 
användning av allmänna medel och, å andra sidan, ingreppet i de berörda personernas och enheternas rätt till respekt för privatlivet, i allmänhet, och deras 
rätt till skydd för personuppgifter, i synnerhet. Vi nämner därför inte namnet på de frivilliga system som berörs av våra iakttagelser. En objektiv beskrivning 
av de sakförhållanden som ligger bakom de rapporterade bristerna bör räcka för att de berörda institutionerna ska kunna dra sina egna slutsatser utifrån 
rapporten och vidta lämpliga åtgärder.Bilaga II
44 Bilagor Bilaga III
Frivilligt 
system a)Krav på öppenhet som listas i  kommissionens not med anvisningar b)Andra viktiga krav på öppenhet
Kontaktuppgif -
ter (telefon -
nummer, 
e-postadress 
och adress)Ekonomiska 
aktörer inom 
FS
(giltiga 
certifikat)Ekonomiska aktörer 
som inte längre 
verkar inom FS
(certifikat som 
löpt  ut)Certifie -
ringsorganNamn 
på andra 
erkända FSFörvaltnings -
strukturStadgar 
eller 
liknandeTeamets 
kvalifikationer 
(cv osv.)System för 
klagomålUpptäckta 
överträdelser
(tillbakadrag -
na certifikat)
Frivilliga system som ägs av medlemmarna (öppet medlemskap) eller av offentliga organ
FS02 Ja Ja Ja JaVi fann ingen 
informationGod Ja Ja Ja (inte online) Ja
FS03 Ja JaVi fann ingen 
informationJaVi fann ingen 
informationGod Ja Ja Ja (inte online)Vi fann ingen 
information
FS13 Ja Ja Ja JaVi fann ingen 
informationBristfälligVi fann ingen 
informationVi fann ingen 
informationBehöver 
förbättrasJa
FS05 Delvis c)JaVi fann ingen 
informationJaVi fann ingen 
informationGod Ja Ja JaVi fann ingen 
information
FS04 Ja Ja Ja JaVi fann ingen 
informationGod Ja Ja Ja (inte online)Vi fann ingen 
information
FS14 Ja JaVi fann ingen 
informationJaVi fann ingen 
informationGodVi fann ingen 
informationVi fann ingen 
informationBehöver 
förbättrasVi fann ingen 
information
FS01 Ja Ja Ja JaVi fann ingen 
informationGod JaVi fann ingen 
informationJa (inte online) Ja
Bästa praxis Bör förbättras Oklar situation. Bör förbättras
a) Beräkningsverktyget Biograce (för beräkning av växthusgasutsläpp) ingår inte i listan. 
b) Punkterna i listan innefattar även de senaste versionerna av systemet, men det är bara kommissionen som kan bekräfta att det uppfyller kraven.
c) Minst en av kontaktuppgiftstyperna i listan saknas.
d) Information om ägarenheter. Anges inte om det gäller FS.
Förvaltnings -
struktur:God = Tillräcklig information lämnas
Medelgod = Informationen ska förbättras
Bristfällig = Otillräcklig information lämnasInsyn i de frivilliga systemen
45 Bilagor Bilaga III
Frivilligt 
system a)Krav på öppenhet som listas i  kommissionens not med anvisningar b)Andra viktiga krav på öppenhet
Kontaktuppgif -
ter (telefon -
nummer, 
e-postadress 
och adress)Ekonomiska 
aktörer inom 
FS
(giltiga 
certifikat)Ekonomiska aktörer 
som inte längre 
verkar inom FS
(certifikat som 
löpt  ut)Certifie -
ringsorganNamn 
på andra 
erkända FSFörvaltnings -
strukturStadgar 
eller 
liknandeTeamets 
kvalifikationer 
(cv osv.)System för 
klagomålUpptäckta 
överträdelser
(tillbakadrag -
na certifikat)
Andra typer av frivilliga system 
FS08 JaVi fann ingen 
informationVi fann ingen 
informationVi fann ingen 
informationVi fann ingen 
informationMedelgodVi fann ingen 
informationVi fann ingen 
informationVi fann ingen 
informationVi fann ingen 
information
FS17Vi fann ingen 
informationVi fann ingen 
informationVi fann ingen 
informationVi fann ingen 
informationVi fann ingen 
informationBristfälligVi fann ingen 
informationVi fann ingen 
informationVi fann ingen 
informationVi fann ingen 
information
FS11 Ja d)JaVi fann ingen 
informationVi fann ingen 
informationVi fann ingen 
informationBristfälligVi fann ingen 
informationVi fann ingen 
informationBehöver 
förbättrasJa
FS06 Delvis c)Ja Ja JaVi fann ingen 
informationGod JaVi fann ingen 
informationBehöver 
förbättrasJa
FS16 JaVi fann ingen 
informationVi fann ingen 
informationVi fann ingen 
informationVi fann ingen 
informationBristfälligVi fann ingen 
informationJa d) Vi fann ingen 
informationVi fann ingen 
information
FS07 JaVi fann ingen 
informationVi fann ingen 
informationJaVi fann ingen 
informationMedelgodVi fann ingen 
informationJaBehöver 
förbättrasVi fann ingen 
information
FS09 Ja Ja Ja JaVi fann ingen 
informationGodVi fann ingen 
informationVi fann ingen 
informationVi fann ingen 
informationJa
FS12 Ja d)JaVi fann ingen 
informationVi fann ingen 
informationVi fann ingen 
informationBristfälligVi fann ingen 
informationVi fann ingen 
informationBehöver 
förbättrasJa
FS10 Ja d)JaVi fann ingen 
informationJa Ja MedelgodVi fann ingen 
informationJa d) Behöver 
förbättrasVi fann ingen 
information
FS18 JaVi fann ingen 
informationVi fann ingen 
informationJaVi fann ingen 
informationBristfälligVi fann ingen 
informationVi fann ingen 
informationVi fann ingen 
informationVi fann ingen 
information
FS15 Ja d)JaVi fann ingen 
informationJa Ja BristfälligVi fann ingen 
informationVi fann ingen 
informationVi fann ingen 
informationVi fann ingen 
information
Bästa praxis Bör förbättras Oklar situation. Bör förbättras
a) Beräkningsverktyget Biograce (för beräkning av växthusgasutsläpp) ingår inte i listan. 
b) Punkterna i listan innefattar även de senaste versionerna av systemet, men det är bara kommissionen som kan bekräfta att det uppfyller kraven.
c) Minst en av kontaktuppgiftstyperna i listan saknas.
d) Information om ägarenheter. Anges inte om det gäller FS.
Förvaltnings -
struktur:God = Tillräcklig information lämnas
Medelgod = Informationen ska förbättras
Bristfällig = Otillräcklig information lämnas
Källa:  Europeiska revisionsrätten på grundval av uppgifter från webbplatser.
Europeiska revisionsrätten måste som EU-institution göra en avvägning mellan, å ena sidan, EU:s intresse av att säkerställa insyn i verksamheten och en optimal användning av allmänna medel och, å andra sidan, ingreppet i de berörda personernas 
och enheternas rätt till respekt för privatlivet, i allmänhet, och deras rätt till skydd för personuppgifter, i synnerhet. Vi nämner därför inte namnet på de frivilliga system som berörs av våra iakttagelser. En objektiv beskrivning av de sakförhållanden 
som ligger bakom de rapporterade bristerna bör räcka för att de berörda institutionerna ska kunna dra sina egna slutsatser utifrån rapporten och vidta lämpliga åtgärder.
46 Bilagor 
Punkt 9:Bilaga IVTvärvillkor
Tvärvillkoren enligt artikel 17.6 i direktivet om förnybar energi
(”kraven och normerna i de bestämmelser som avses under rubriken Miljö i del A och i punkt 9 i bilaga II till 
rådets förordning (EG) nr 73/2009 av den 19 januari 2009 [och] de minimikrav för god jordbrukshävd och goda 
miljöförhållanden som anges i artikel 6.1 i den förordningen”)
Del A i bilaga II till rådets förordning (EG) nr 73/2009:
Artikel 6.1
”God jordbrukshävd och goda miljöförhållanden
1. Medlemsstaterna ska sörja för att all jordbruksmark, i synnerhet mark som inte längre används för produktion, 
hålls i enlighet med god jordbrukshävd och goda miljöförhållanden. Medlemsstaterna ska på nationell och re-  
gional nivå fastställa minimikrav för god jordbrukshävd och goda miljöförhållanden utifrån den ram som 
fastställs i bilaga III, med hänsyn till särskilda förhållanden i de områden som berörs, däribland jordmån, 
klimatförhållanden och befintliga jordbrukssystem, markanvändning, växtföljd, jordbruksmetoder och 
företagsstrukturer.”

47 Bilagor Bilaga IV
Bilaga III:
48 Kommissionens  
svar
Sammanfattning
IV
Kommissionen har genomfört grundliga bedömningar av alla frivilliga system som har erkänts som uppfyllande alla 
rättsliga krav i direktivet. Kommissionen anser att de frivilliga systemen säkerställer att certifierade biodrivmedel 
uppfyller de bindande krav som systemen har erkänts för enligt grundliga bedömningar av alla certifierade frivil -
liga system. Kommissionen är dock alltid öppen för att främja ytterligare utveckling av standarder för att förbättra 
systemet ännu mer, lösa problem som uppkommer under genomförandet av systemet och beakta ändringar av den 
rättsliga grunden.
V
I direktivet om främjande av användningen av energi från förnybara energikällor (nedan kallat direktivet om förnybar 
energi ) fastställs ett antal bindande hållbarhetskriterier som måste vara uppfyllda för stödberättigande och räknas 
mot målen för förnybar energi. Bedömningarna av de frivilliga systemen täckte dessa bindande hållbarhetskrav på 
lämpligt sätt och frivilliga system erkändes endast om de kunde visa att de uppfyller dessa kriterier.
Direktivet om förnybar energi innehåller dessutom hänvisningar till andra hållbarhetsfrågor, till exempel negativa 
socioekonomiska effekter. Många frivilliga system innefattar ytterligare hållbarhetskriterier som inte är bindande. 
Detta kan anses utgöra god praxis, men är helt frivilligt. Kommissionen bedömde inte om de frivilliga systemen 
även täcker icke-bindande kriterier. Följaktligen erkändes inte något av de frivilliga systemen som omfattande dessa 
frågor.
Kommissionen anser inte att det är lämpligt att kräva att frivilliga system ska ta med icke-bindande hållbarhetskri -
terier. Om det skulle vara obligatoriskt att inbegripa sådana kriterier skulle lagstiftaren ha beslutat att låta dem ingå 
i uppsättningen bindande kriterier.
Kommissionen kommer att fortsätta att bedöma om erkännandet av frivilliga system bör utvidgas till att omfatta 
icke-bindande hållbarhetsaspekter. Kommissionen påpekar dock att det är svårt att bedöma system med avseende 
på icke-bindande kriterier eftersom sådana kriterier beskrivs mycket mindre detaljerat i lagstiftningstexten än bin -
dande kriterier.
För att minska risken för indirekta ändringar av markanvändningen förskrivs i direktivet om förnybar energi i dess 
lydelse enligt direktiv (EU) 2015/1513 en gräns för mängden livsmedelsbaserade biodrivmedel som kan räknas mot 
målen för förnybar energi (7 % av den totala energianvändningen i transporter). Hållbarhetskriterierna i sig omfattar 
inte indirekta ändringar av markanvändningen. Därför kan det inte krävas att de frivilliga system som kontrollerar 
överensstämmelse med de bindande kriterierna separat för varje parti biodrivmedel ska omfatta indirekta änd -
ringar av markanvändningen.
VI
Kontrollen av ursprunget till avfall och restprodukter var täckt i bedömningen. I alla bedömningar krävdes att de 
frivilliga systemen tillämpar relevanta bestämmelser i direktivet. Detta omfattar alla typer av biodrivmedelsråva -
ror, inklusive avfall och restprodukter. Särskilda revisionskriterier för biodrivmedel som producerats av avfall och 
restprodukter föreskrivs inte i direktivet. I sin vägledningsnot har kommissionens tjänster behandlat marknadsut -
veckling som inte kunde förutses vid den tidpunkt då de frivilliga systemen erkändes. De har efterfrågat särskilda 
åtgärder för att ta hänsyn till en ökad bedrägeririsk som uppstod med tiden när medlemsstaterna genomförde det 
dubbla beräkningssystemet. De frivilliga systemen har uppdaterat sina kontrollrutiner i enlighet med detta.
Kommissionens svar 49
Dessutom föreskriver direktivet om förnybar energi ingen särskild kontrollskyldighet för medlemsstaterna när det 
gäller artikel 17.6 i direktivet (som är kopplad till den gemensamma jordbrukspolitikens normer för god jordbruks -
hävd och goda miljöförhållanden och andra relevanta direktiv och förordningar). Kommissionen är också skyldig 
att erkänna frivilliga system på andra grunder än de som anges i artikel 17.6 i direktivet. Därför skulle det inte vara 
lämpligt att ta med denna faktor i bedömningen av frivilliga system.
VII
Direktivet om förnybar energi innehåller inte krav om de frivilliga systemens förvaltningsstrukturer och de tidiga 
bedömningarna inriktades därför inte på denna aspekt. Kommissionen inriktade sig i stället på att se till att de eko -
nomiska aktörerna är föremål för tredjepartsgranskningar, vilket nämns uttryckligen i direktivet.
Både förvaltningsstrukturer och insynsåtgärder kräver dock ökad uppmärksamhet i framtiden. Den främsta orsaken 
till detta är de ökade transparens- och styrningskraven i ändringarna av direktiv (EU) 2015/1513.
VIII
Kommissionens övervakningsbefogenheter för genomförandet av alla verksamheter har begränsats av lagstiftaren. 
Kommissionen kräver dock en oberoende tredjepartsgranskning.
Kommissionen övervakar de frivilliga systemen enligt de rättsliga befogenheterna i direktivet om förnybar energi 
i dess lydelse enligt direktiv (EU) 2015/1513, där det krävs att frivilliga system ska rapportera årligen om sin verksam -
het. Kommissionen kommer att lägga fram en egen rapport om driften av de frivilliga systemen i april 2017.
Kommissionen håller med om att tillsynen och transparensen, inklusive klagomålsförfarandena, kan förbättras.
IX
Medlemsstaterna har delvis införlivat direktivet om förnybar energi med en avsevärd försening, inklusive hållbar -
hetskriterierna för biodrivmedel.
I länder där hållbarhetskriterierna för biodrivmedel ännu inte hade genomförts fanns inte heller kontrollsystemet  
på plats, och det var inte möjligt att visa att biodrivmedlen i fråga uppfyller hållbarhetskriterierna. Enligt kommis-  
sionens åsikt är detta orsaken till rapporteringsproblemen. Målen för förnybar energi för transporter måste dock 
vara uppfyllda 2020. Kommissionen är övertygad om att medlemsstaterna kommer att genomföra direktivet om för -
nybar energi på ett korrekt sätt till 2020, inklusive de nyligen gjorda ändringarna. Vid behov kommer kommissionen 
att vidta den åtgärd som förutses i fördraget för att se till att EU-rätten följs.
X 1 i)
Kommissionen godtar delvis rekommendationen. Kommissionen kan inte kräva att de frivilliga systemen ska 
omfatta socioekonomiska kriterier eftersom de inte är bindande. De frivilliga systemen bör dock rapportera en gång 
om året baserat på sina certifieringsverksamheter enligt direktivet om förnybar energi i dess lydelse enligt direktiv 
(EU) 2015/1513. Kommissionen kommer att beakta de rapporter som tas emot från de frivilliga systemen i sina egna 
rapporter.
X 1 ii)
Kommissionen godtar denna rekommendation i den mån efterlevnaden av artikel 17.6 i direktivet (som är kopplad 
till den gemensamma jordbrukspolitikens normer för god jordbrukshävd och goda miljöförhållanden och andra 
relevanta direktiv och förordningar) ska kontrolleras. Efterlevnaden av den gemensamma jordbrukspolitikens nor -
mer för god jordbrukshävd och goda miljöförhållanden och andra relevanta direktiv och förordningar kontrolleras 
som ett led i den politiken.
Kommissionens svar 50
X 1 iii)
Kommissionen godtar denna rekommendation och håller med om att avfallsbaserade biodrivmedel bör omfattas 
av särskilda kontrollrutiner. Kommissionen har redan vidtagit åtgärder i den riktningen, eftersom tillämpningen av 
särskilda åtgärder ingår i alla bedömningar från oktober 2014.
X 2
Kommissionen godtar denna rekommendation och håller med om att både förvaltningsstrukturer och insynsåtgär -
der behöver uppmärksammas ännu mer. Kommissionen har redan vidtagit nödvändiga åtgärder genom kraven på 
ökad insyn och styrning i ändringarna i direktiv (EU) 2015/1513.
X 3 i)
Kommissionen godtar rekommendationen.
Den kommer att ta upp frågan i samband med rapporteringen om driften av de frivilliga systemen enligt direktivet 
om förnybar energi i dess lydelse enligt direktiv (EU) 2015/1513. De ekonomiska aktörernas genomförande av syste -
mets förfaranden kontrolleras genom oberoende tredjepartsgranskningar.
X 3 ii)
Kommissionen godtar rekommendationen och har redan vidtagit nödvändiga åtgärder.
X 4
Kommissionen godtar denna rekommendation delvis och kommer att fortsätta att arbeta med medlemsstaterna 
för att göra de inlämnade uppgifterna tillförlitligare, eftersom medlemsstaterna kommer att få information från de 
ekonomiska aktörerna om efterlevnaden av hållbarhetskriterierna. Medlemsstaterna lämnar dessutom in en rapport 
om kvaliteten på alla överförda uppgifter till kommissionen vart femte år. Det är dock inte motiverat att kräva ytter -
ligare belägg (certifikat/deklarationer) för insamling av en viss typ av statistiska uppgifter.
X 5
Kommissionen inser att det är nödvändigt att harmonisera definitionen av avfall som används för produktion av 
avancerade biodrivmedel.
Lagstiftaren har redan vidtagit åtgärder för att harmonisera definitionen av avfall i direktivet om förnybar energi. 
Direktivet i dess lydelse enligt direktiv (EU) 2015/1513 innehåller en definition av avfall genom att en koppling görs 
till direktiv 2008/98/EG.
Inledning
05
I många fall används endast en del av grödan för att producera biodrivmedel, medan andra delar, ibland huvudde -
larna, används för livsmedels- och foderändamål. Förskjutningseffekten av konventionella biodrivmedel är därför 
betydligt lägre, men fortfarande väsentlig.
Kommissionens svar 51
06
Kommissionen har för avsikt att lägga fram ett politiskt förslag om paketet för förnybar energi i slutet av 2016.
09
Direktivet om förnybar energi i dess lydelse enligt direktiv (EU) 2015/1513 innehåller en bilaga (bilaga IX), med en 
förteckning över råvaror och förnybara drivmedel som räknas dubbelt mot målet för förnybar energi i transporter. 
Bilaga IX omfattar avfall, restprodukter eller annan biomassa från icke-livsmedel, men det finns ingen formell kopp -
ling till dessa definitioner.
Alla förnybara energikällor som förbrukas inom transport, inklusive förnybar el, räknas mot målet för förnybar 
energi. Bidraget från förnybar el förväntas bli avsevärt (~ två procentenheter).
10
Enligt direktivet om förnybara energikällor i dess lydelse enligt direktiv (EU) 2015/1513 ska den minskning av växt -
husgasutsläppen som uppnås genom användningen av biodrivmedel som produceras i nya anläggningar vara minst 
60 %. Detta allmänna krav kommer att höjas till 50 % från och med januari 2018.
Iakttagelser
28
Direktivet om förnybar energi föreskriver ingen skyldighet för medlemsstaterna att kontrollera efterlevnaden av 
artikel 17.6 i direktivet (som är kopplad till den gemensamma jordbrukspolitikens normer för god jordbrukshävd 
och goda miljöförhållanden och andra relevanta direktiv och förordningar), även om de ingår i kriterierna. Kommis -
sionen är skyldig att erkänna frivilliga system på andra grunder än de som anges i artikel 17.6 i direktivet.
Gemensamt svar på punkterna 30 och 31
Kommissionen är inte skyldig att erkänna frivilliga system och har hittills endast erkänt system som täcker artikel 
17.2–5 i direktivet om förnybara energikällor. Kommissionen var följaktligen inte heller skyldig att bedöma efterlev -
naden av andra icke-bindande hållbarhetsaspekter.
Kommissionen konstaterar att det inte vore lämpligt att ålägga frivilliga system att ta med icke-bindande hållbar -
hetskriterier, eftersom lagstiftaren inte beslutade att ta med dessa kriterier i uppsättningen bindande kriterier. När 
det gäller sociala hållbarhetsaspekter (ruta 3) konstaterar kommissionen att det kan anses vara god praxis att ta 
med sådana kriterier i certifieringen, men påpekar samtidigt att det är frivilligt att göra det.
Kommissionen kommer dock att fortsätta att bedöma om erkännandet av frivilliga system bör utvidgas till att 
omfatta icke-bindande hållbarhetsaspekter. Kommissionen påpekar dock att det är svårt att bedöma system med 
avseende på icke-bindande kriterier eftersom sådana kriterier beskrivs mycket mindre detaljerat i lagstiftnings-  
texten än bindande kriterier.
Ruta 3
Kommissionen menar att det kan anses vara god praxis att ta med sådana kriterier i certifieringen, men påpekar 
samtidigt att det är frivilligt att göra det.
Kommissionens svar 52
33
Kommissionen är medveten om att det saknas uppgifter, men den hänvisade till och gjorde en bedömning av till -
gängliga uppgifter i alla rapporter, bland annat ytterligare särskilda undersökningar av hur EU.s politik för biodriv -
medel påverkar utvecklingsländer.
När det gäller de sociala aspekter som beskrivs i ruta 4 konstaterar kommissionen att exporten av biobränsle från 
utvecklingsländer visserligen är begränsad, men kommissionen har ändå redogjort för inverkan av EU:s politik 
för biodrivmedel på utvecklingsländer i allmänhet genom olika rapporter som lagts fram 2013 och 2015, även om 
utvecklingsländer som inte exporterar biodrivmedel till EU1.
Gemensamt svar på punkterna 34–37
Genom direktivet om förnybar energi i dess lydelse enligt direktiv (EU) 2015/1513 infördes en gräns (7 % av den 
totala energianvändningen i transporter) för mängden livsmedelsbaserade biodrivmedel som kan räknas mot målen 
för förnybar energi. Denna åtgärd begränsar incitamenten att använda biodrivmedel som producerats av grödor för 
att uppfylla målen för förnybar energi, vilket i sin tur även begränsar risken för indirekta ändringar av markanvänd -
ningen till följd av EU:s politik för biodrivmedel.
Hållbarhetskriterierna i sig omfattar inte indirekta ändringar av markanvändningen. Därför kan det inte krävas att 
de frivilliga system som kontrollerar överensstämmelse med dessa kriterier separat för varje parti biodrivmedel ska 
omfatta indirekta ändringar av markanvändningen.
Kommissionen kommer att ytterligare analysera frågan och kommer att offentliggöra resultaten av analysen i en 
rapport som ska läggas fram i slutet av 2016.
40
Kommissionen inser att avfallsbaserade biodrivmedel bör omfattas av särskilda kontrollrutiner. Kommissionen har 
redan vidtagit åtgärder i den riktningen, eftersom tillämpningen av särskilda åtgärder ingår i alla bedömningar från 
oktober 2014.
Gemensamt svar på punkterna 41–42
I sin vägledningsnot har kommissionens tjänster behandlat marknadsutveckling som inte kunde förutses vid den 
tidpunkt då de frivilliga systemen erkändes. De har efterfrågat särskilda åtgärder för att ta hänsyn till en ökad 
bedrägeririsk som uppstod med tiden när medlemsstaterna genomförde det dubbla beräkningssystemet.
Kommissionen utfärdade en varning till de frivilliga systemen att skärpa uppmärksamheten på denna fråga och se 
till att alla system vidtar lämpliga åtgärder. Det finns dock inget som tyder på att denna fråga behandlades på ett 
olämpligt sätt innan dess. Såvitt vi vet vidtog många av de berörda frivilliga systemen åtgärder på eget initiativ. 
Enligt kommissionens åsikt är möjligheten för frivilliga system att agera snabbt och proaktivt på identifierade pro -
blem en av fördelarna med certifieringssystemen.
45
Efter antagandet av definitionen begärde kommissionen att delvis erkända system skulle lämna in en kontroll av 
systemets efterlevnad av den nya definitionen. Tre system som endast hade erkänts delvis har lämnat in uppdate -
ringar och har bedömts. Beslutet håller för närvarande på att uppdateras.
1 SWD(2013) 102 final, SWD(2015) 117 final.
Kommissionens svar 53
46
Kommissionens bedömning var i linje med kraven i direktivet om förnybar energi. Direktivet om förnybar energi 
innehöll inte krav om de frivilliga systemens förvaltningsstrukturer och de tidiga bedömningarna inriktades därför 
inte på denna aspekt. Kommissionen inriktade sig i stället på att se till att de ekonomiska aktörerna är föremål för 
tredjepartsgranskningar, vilket nämns uttryckligen i direktivet.
Kommissionen anser dock att förvaltningsstrukturer bör uppmärksammas mer i framtiden i syfte att förbättra bästa 
praxis. Det främsta skälet till detta är höjningen av beräkningsgränsen för utsläpp av växthusgaser som kräver täta 
beräkningar av faktiska utsläppsminskningar, vilket i sin tur kräver ännu strängare kontroll.
Gemensamt svar på punkterna 50–51
Kommissionens övervakningsbefogenheter för genomförandet av alla verksamheter har begränsats av lagstiftaren. 
Kommissionen kräver dock en oberoende tredjepartsgranskning.
Kommissionen övervakar de frivilliga systemen enligt de rättsliga befogenheterna i direktivet om förnybar energi 
i dess lydelse enligt direktiv (EU) 2015/1513, där det krävs att frivilliga system ska rapportera årligen om sin verksam -
het. Kommissionen kommer att lägga fram en egen rapport om driften av de frivilliga systemen i april 2017.
53
Kommissionen har inlett en dialog med systemen för att klargöra situationen och undersöka möjligheter till förbätt -
ringar. Kommissionen kontrollerar för närvarande ett specifikt fall och kan inte lämna kommentarer i detta tidiga 
skede.
Generellt har dock kravet att stärka den interna förvaltningen av systemet tagits med i pågående bedömningar, 
vilken kan förbättra översikten av certifieringsorganens genomförande av systemets regler.
54
Många frivilliga system fungerar globalt. I praktiken innebär detta att revisorer som kontrollerar efterlevnaden har 
stort ansvar och måste fatta beslut från fall till fall om huruvida de inlämnade beläggen utgör tillräckliga garantier 
för att hållbarhetskriterierna har uppfyllts. Kommissionen uppmuntrar de frivilliga systemen att föra en nära dialog 
med revisorerna för att kontinuerligt förbättra certifieringsstandarderna.
55
Även om det inte finns något särskilt system för klagomål kan aktörerna kontakta kommissionen om de hyser farhå -
gor angående driften av frivilliga system. Hållbarhetssystemet för biodrivmedel är ett mycket tekniskt område som 
kräver sakkunskap, och aktörerna förväntas känna till att systemet har erkänts av kommissionen.
56
I direktivet om förnybara energikällor anges tydligt att medlemsstaterna är skyldiga att godta belägg från frivilliga 
system. Bara medlemsstaterna följer denna bestämmelse är de välkomna att bidra till att förbättra certifierings -
processerna. Enligt kommissionens åsikt finns det till exempel inget som hindrar medlemsstaterna från att delta 
i övervakningen av certifieringsorganen, eftersom dessa i sig inte är erkända av kommissionen. Medlemsstaterna 
bör dock inte ifrågasätta giltigheten hos certifikat som utfärdats av frivilliga system.
Kommissionens svar 54
I fråga om det särskilda fallet med Polen som nämns i ruta 5, kontrollerar kommissionen för närvarande om kravet 
överensstämmer med EU-lagstiftningen.
58
Noterna är inte rättsligt bindande för de frivilliga systemen, utan syftar till att främja bästa praxis genom att visa på 
krav som kommissionen kan ställa i framtiden. Kommissionen kommer att genomföra anpassningen av högre stan -
darder när de frivilliga systemen ansöker om förlängningar av erkännandet.
Kommissionen kan också upphäva besluten om det tydligt har visats att ett system inte har genomfört delar som 
anses vara avgörande i beslutet, och om allvarliga och strukturella överträdelser av dessa delar föreligger.
Gemensamt svar på punkterna 59–60
Kommissionen fäster största vikt vid öppenhet.
Kravet på öppenhet i direktivet om förnybara energikällor tillgodoses via den särskilda webbplatsen2. Webbplatsen 
innehåller också mycket användbar information som inte är lagstadgad, till exempel nyheter och relevanta kom -
missionsdokument. All lagstadgad information som tas emot av medlemsstaterna finns på denna webbplats och de 
sidor som den länkar till. Webbplatsen innehåller även en sida om de informationstyper som anges i direktivet om 
förnybar energi 3.
61
I den uppdaterade bedömningsram som utfärdades i november 2015 kräver kommissionen full kontroll av efter -
levnad av tredjepartsrevisorer. Revisorerna bör kräva att få tillgång till all relevant information. Om systemet inte 
innehåller denna information bör det inte godkännas. Revisorerna bör också kräva tillgång till information om 
material som är certifierat enligt andra frivilliga system. De frivilliga systemen måste offentliggöra namnen på 
de aktörer som är eller har varit certifierade enligt systemet. Detta kommer att öka öppenheten och förbättra 
informationsutbytet.
66
Polen införlivade direktivet om förnybara energikällor, inklusive EU:s hållbarhetssystem för biodrivmedel, först 2015. 
Direktivets bestämmelser var därför inte i kraft under perioden 2011–2014. Medlemsstaterna ska säkerställa kvali -
teten hos de uppgifter som översänds. Kommissionen har inga rättsmedel för att bestrida 2014 års uppgifter om 
hållbara biodrivmedel.
Under denna tid har Polen dock införlivat direktivet om förnybara energikällor. Kommissionen är övertygad om att 
Polen och andra medlemsstater korrekt kommer att genomföra direktivet om förnybara energikällor till 2020, inklu -
sive de senaste ändringarna. Vid behov kommer kommissionen att vidta den åtgärd som förutses i fördraget för att 
se till att EU-rätten följs.
2 https://ec.Europa.EU/Energy/en/topics/Renewable-Energy
3 https://ec.Europa.EU/Energy/en/Renewable-Energy-Transparency-Platform
Kommissionens svar 55
67
Medlemsstaterna ska säkerställa kvaliteten hos de uppgifter som översänds. I de uppgifter som överfördes till 
Eurostat redovisade Frankrike värdet noll och Polen redovisade ett icke-nollvärde. Alla redovisade uppgifter kon -
trollerades mot valideringsregler (kontroller av rimlighet, enhetlighet och konsekvens), när det gällde den informa -
tion som Eurostat hade tillgång till vid den tidpunkten. Eurostat offentliggjorde uppgifterna såsom de hade över -
sänts av länderna, utan ändringar.
72
Genomförandet av åtgärder för att förebygga bedrägeri är medlemsstaternas behörighet. Kommissionen stöder 
medlemsstaternas insatser för att minska risken för bedrägeri och har inrättat en arbetsgrupp inom kommittén för 
hållbarhet för biodrivmedel och flytande biobränslen som kommer att analysera olika aspekter och åtgärder som 
är relevanta i detta hänseende. Frågan har också behandlats i direktivet om förnybar energi i dess lydelse enligt 
direktiv (EU) 2015/1513. Medlemsstaterna är skyldiga att redovisa de åtgärder som de har vidtagit mot bedrägeri, 
och samarbetet mellan de nationella systemen och mellan dessa och de frivilliga systemen bör förbättras .
Slutsatser och rekommendationer
74
Kommissionen anser att de frivilliga systemen säkerställer att certifierade biodrivmedel uppfyller de bindande krav 
som systemen har erkänts för enligt grundliga bedömningar av alla certifierade frivilliga system. Kommissionen är 
dock alltid öppen för att främja ytterligare utveckling av standarder för att förbättra systemet ännu mer, lösa pro -
blem som uppkommer under genomförandet av systemet och beakta ändringar av den rättsliga grunden.
75
I direktivet om förnybar energi fastställs ett antal bindande hållbarhetskriterier som måste vara uppfyllda för stöd -
berättigande och räknas mot målen för förnybar energi. Bedömningarna av de frivilliga systemen omfattade dessa 
bindande hållbarhetskriterier på lämpligt sätt.
Många frivilliga system innefattar ytterligare hållbarhetskriterier som inte är bindande. Detta kan anses utgöra god 
praxis, men är helt frivilligt. Kommissionen bedömde inte om de frivilliga systemen även täcker icke-bindande krite -
rier. Följaktligen erkändes inte något av de frivilliga systemen som omfattande dessa frågor.
Kommissionen anser inte att det är lämpligt att kräva att frivilliga system ska ta med icke-bindande hållbarhetskri -
terier. Om det skulle vara obligatoriskt att inbegripa sådana kriterier skulle lagstiftaren ha beslutat att låta dem ingå 
i uppsättningen bindande kriterier.
Kommissionen kommer att fortsätta att bedöma om erkännandet av frivilliga system bör utvidgas till att omfatta 
icke-bindande hållbarhetsaspekter. Kommissionen påpekar dock att det är svårt att bedöma system med avseende 
på icke-bindande kriterier eftersom sådana kriterier beskrivs mycket mindre detaljerat i lagstiftningstexten än bin -
dande kriterier. Vidare skulle erkännandet inte ha direkta rättsliga konsekvenser.
För att minska risken för indirekta ändringar av markanvändningen förskrivs i direktivet om förnybar energi i dess 
lydelse enligt direktiv (EU) 2015/1513 en gräns (7 % av den totala energianvändningen i transporter) för mängden 
livsmedelsbaserade biodrivmedel som kan räknas mot målen för förnybar energi. Hållbarhetskriterierna i sig omfat -
tar inte indirekta ändringar av markanvändningen. Därför kan det inte krävas att de frivilliga system som kontrol -
lerar överensstämmelse med de bindande kriterierna separat för varje parti biodrivmedel ska omfatta indirekta 
ändringar av markanvändningen.
Kommissionens svar 56
76
Precis som för konventionella råvaror säkerställs spårbarheten genom direktivets bestämmelser. Med sin vägled -
ningsnot har kommissionens tjänster behandlat marknadsutveckling som för det första inte kunde förutses vid 
den tidpunkt då de frivilliga systemen erkändes. De har efterfrågat särskilda åtgärder för att ta hänsyn till en ökad 
bedrägeririsk som främst uppstod till följd av genomförandet av det dubbla beräkningssystemet i leveranskraven.
77
Kommissionen är skyldig att arbeta inom den ram som fastställts av lagstiftaren. Detta innebär att kommissionen 
måste godta att medlemsstaterna enligt direktivet om förnybara energikällor inte är skyldiga att kontrollera efter -
levnaden av artikel 17.6 (som är kopplad till den gemensamma jordbrukspolitikens normer för god jordbrukshävd 
och goda miljöförhållanden och andra relevanta direktiv och förordningar), även om de ingår i kriterierna. Kommis -
sionen är skyldig att erkänna frivilliga system på andra grunder än de som anges i artikel 17.6 i direktivet. Därför 
skulle det inte vara lämpligt att ta med denna faktor i bedömningen av frivilliga system.
Rekommendation 1 a)
Kommissionen godtar delvis rekommendationen. Kommissionen kan inte kräva att de frivilliga systemen ska 
omfatta socioekonomiska kriterier eftersom de inte är bindande. De frivilliga systemen bör dock rapportera en gång 
om året baserat på sina certifieringsverksamheter enligt direktivet om förnybar energi i dess lydelse enligt direktiv 
(EU) 2015/1513, som innehåller bestämmelser om vilka frågor de frivilliga systemen måste redovisa (artikel 18.6). 
Dessa rättsliga rapporteringskrav inriktas på revisionsrelaterade frågor, men systemen kan naturligtvis utnyttja 
möjligheten och även ta med andra frågor. Kommissionen kommer att beakta de rapporter som tas emot från de 
frivilliga systemen i sina egna rapporter.
Rekommendation 1 b)
Kommissionen godtar denna rekommendation i den mån efterlevnaden av artikel 17.6 i direktivet (som är kopplad 
till den gemensamma jordbrukspolitikens normer för god jordbrukshävd och goda miljöförhållanden och andra 
relevanta direktiv och förordningar) ska kontrolleras. Enligt direktivet om förnybara energikällor är medlemsstaterna 
dock inte skyldiga att kontrollera efterlevnaden av artikel 17.6 i direktivet om förnybara energikällor, trots att de 
ingår i kriterierna. Kommissionen är skyldig att erkänna frivilliga system på andra grunder än de som anges i artikel 
17.6 i direktivet. Efterlevnaden av den gemensamma jordbrukspolitikens normer för god jordbrukshävd och goda 
miljöförhållanden och andra relevanta direktiv och förordningar kontrolleras som ett led i den politiken.
Rekommendation 1 c)
Kommissionen godtar denna rekommendation och håller med om att avfallsbaserade biodrivmedel bör omfattas 
av särskilda kontrollrutiner. Kommissionen har redan vidtagit åtgärder i den riktningen, eftersom tillämpningen av 
särskilda åtgärder ingår i alla bedömningar från oktober 2014.
78
Kommissionen fäster alltid högsta vikt vid öppenhet och har redan vidtagit åtgärder. Kommissionens tjänster utfär -
dade en vägledningsnot till de frivilliga systemen med krav på genomförande av ett antal öppenhetsåtgärder. Detta 
gjordes delvis för att se till att de frivilliga systemen redan i ett tidigt skede förbereder sig för det ökade behovet av 
öppenhet enligt direktiv (EU) 2015/1513, som befann sig i det slutliga förhandlingsskedet vid den tidpunkten. Dessa 
åtgärder kommer att genomföras när de frivilliga systemen ansöker om förnyat erkännande. Processen är redan 
i gång.
Kommissionens svar 57
Rekommendation 2 a)
Kommissionen godtar denna rekommendation och anser att potentiella intressekonflikter i samband med ägarska -
pet för system bör beaktas. Kommissionen har redan vidtagit åtgärder i den riktningen och arbetar för att inbegripa 
en analys av de frivilliga systemens ägarskaps- och förvaltningsstrukturer i sina bedömningar.
Rekommendation 2 b)
Kommissionen godtar denna rekommendation och anser att frivilliga system måste uppfylla minimikraven på insyn. 
Kommissionen uppmanar systemen att offentliggöra en uppsättning uppgifter som är mycket liknande revisions -
rättens förslag. Kommissionen kommer dessutom att rapportera om driften av de frivilliga systemen i april 2017. 
Kommissionen kommer att utnyttja detta tillfälle för att bedöma behovet av att ytterligare specificera de uppgifter 
som ska offentliggöras av systemen och fastställa revisionskraven för de frivilliga systemen i en genomförandeakt.
79
Kommissionens övervakningsbefogenheter för genomförandet av alla verksamheter har begränsats av lagstiftaren.
Direktivet om förnybar energi i dess lydelse enligt direktiv (EU) 2015/1513 föreskriver ett förfarande för hur genom -
förandet av de frivilliga systemen ska övervakas.
De frivilliga systemen ska rapportera årligen till kommissionen om driften av systemet.
Kommissionen rapporterar i sin tur till Europaparlamentet och rådet, och kan också, om den anser det vara lämp -
ligt, ange revisionskraven för frivilliga system i en genomförandeakt. Tillsynen omfattar dock inte kontroller på 
plats av lokalerna för de ekonomiska aktörer som är certifierade enligt frivilliga system, eftersom ansvaret för att 
kontrollera genomförandet av systemets regler enligt direktivet om förnybara energikällor ska fullgöras genom 
tredjepartsrevisioner.
Rekommendation 3 a)
Kommissionen godtar rekommendationen.
Den kommer att ta upp frågan i samband med rapporteringen om driften av de frivilliga systemen enligt direktivet 
om förnybar energi i dess lydelse enligt direktiv (EU) 2015/1513. De ekonomiska aktörernas genomförande av syste -
mets förfaranden kontrolleras genom oberoende tredjepartsgranskningar.
Rekommendation 3 b)
Kommissionen godtar rekommendationen om att frivilliga system bör ha ett klagomålssystem och kräver redan 
detta i sina bedömningar. Kommissionen anser dock att det krävs en ytterligare bedömning innan detaljerade tek -
niska krav för ett sådant klagomålssystem anges. En sådan bedömning kommer att göras i samband med rappor -
teringen om driften av de frivilliga systemen enligt direktivet om förnybar energi i dess lydelse enligt direktiv (EU) 
2015/1513. Den första rapporten ska lämnas in i april 2017.
Kommissionens svar 58
80
Kommissionen instämmer i att medlemsstaterna ska säkerställa kvaliteten hos de uppgifter som översänds.
Rekommendation 4
Kommissionen godtar denna rekommendation delvis och kommer att fortsätta att arbeta med medlemsstaterna 
för att göra de inlämnade uppgifterna tillförlitligare, eftersom medlemsstaterna kommer att få information från de 
ekonomiska aktörerna om efterlevnaden av hållbarhetskriterierna. Medlemsstaterna lämnar dessutom in en rapport 
om kvaliteten på alla överförda uppgifter till kommissionen vart femte år. Det är dock inte motiverat att kräva ytter -
ligare belägg (certifikat/deklarationer) för insamling av en viss typ av statistiska uppgifter.
81
Lagstiftaren har redan vidtagit åtgärder för att harmonisera definitionen av avfall i direktivet om förnybar energi. 
Direktivet i dess lydelse enligt direktiv (EU) 2015/1513 innehåller en definition av avfall genom att en koppling görs 
till direktiv 2008/98/EG.
Direktivet om förnybara energikällor i dess lydelse enligt direktiv (EU) 2015/1513 föreskriver mycket riktigt en 
skyddsklausul som tillåter medlemsstaterna att räkna biodrivmedel som producerats av ämnen som anses utgöra 
avfall enligt de behöriga myndigheterna och som använts i anläggningar som fanns innan direktiv (EU) 2015/1513 
antogs mot det nationella målet för avancerade förnybara energikällor. Dessa drivmedel räknas dock inte dubbelt 
mot målet för förnybar energi inom transporten. Enligt kommissionen kan denna bestämmelse faktiskt leda till en 
situation där vissa typer av biodrivmedel behandlas olika i medlemsstaterna, och till att detta är tillåtet enligt direk -
tivet om förnybara energikällor inom de gränser som anges i direktivet.
Rekommendation 5
Kommissionen inser att det är nödvändigt att harmonisera definitionen av avfall som används för produktion av 
avancerade biodrivmedel.
Lagstiftaren har redan vidtagit åtgärder för att harmonisera definitionen av avfall i direktivet om förnybar energi. 
Direktivet i dess lydelse enligt direktiv (EU) 2015/1513 innehåller en definition av avfall genom att en koppling görs 
till direktiv 2008/98/EG.
Åtgärder för ytterligare harmonisering av avancerade förnybara bränslen kan övervägas inom ramen för politiken 
för förnybar energi efter 2020.
HUR HITTAR MAN EU:s PUBLIKATIONER?
Gratispublikationer
 Ett enskilt exemplar  
genom EU Bookshop (http://bookshop.europa.eu).
 Flera exemplar/aﬃscher/kartor  
hos Europeiska unionens representationer (http://ec.europa.eu/represent_sv.htm),  
hos delegationer i länder utanför EU (http://eeas.europa.eu/delegations/index_sv.htm),  
genom att kontakta nätverket Europe Direct (http://europa.eu/europedirect/index_sv.htm)  
eller ringa 00 800 6 7 8 9 10 11 (gratis inom hela EU) (*).
(*) Varken informationen eller samtalen kostar i regel något (men vissa operatörer, telefonkiosker och hotell kan ta betalt för samtalen). 
Avgiftsbelagda publikationer
 Genom EU Bookshop (http://bookshop.europa.eu).
Händelse Datum
Revisionsplanen antas/Revisionen inleds 11.3.2015
Den preliminära rapporten skickas till kommissionen (eller till ett annat revisionsobjekt) 31.3.2016
Den slutliga rapporten antas efter det kontradiktoriska förfarandet 25.5.2016
Svaren från kommissionen (eller från ett annat revisionsobjekt) har tagits emot på alla 
språk22.6.2016
Medlemsstaterna ska se till att andelen energi från 
förnybara energikällor inom transportsektorn år 2020 är 
minst 10 % av den slutliga energianvändningen i sektorn. 
När de beräknar hur målet har uppnåtts får de ta med 
biodrivmedel som certifierats som hållbara av frivilliga 
system som har erkänts av kommissionen.
Vår slutsats är att EU:s system för certifiering av hållbara 
biodrivmedel inte är helt tillförlitligt på grund av brister 
i kommissionens förfarande för erkännande av och den 
efterföljande tillsynen över frivilliga system.
När det gäller 10 %-målet för transporter konstaterade vi 
att uppgifterna i statistiken kan vara överskattade 
eftersom medlemsstaterna kunde rapportera 
biodrivmedel som hållbara även om hållbarheten inte 
hade kontrollerats.
EUROPEISKA
REVISIONSRÄTTEN