Inledning

De senaste terroristattackerna i Europa har än en gång understrukit att åtgärder snabbt måste vidtas mot radikalisering som leder till våldsinriktad extremism och terrorism. De flesta av de misstänkta terrorister som var inblandade i dessa attacker var EU-medborgare, födda och uppvuxna i medlemsstaterna, som hade radikaliserats och vänt sig mot sina egna medborgare för att begå grymheter. Att förhindra radikalisering är en viktig del av kampen mot terrorism, vilket framhålls i den europeiska säkerhetsagendan.

Åtgärder för att motverka radikalisering utformas och genomförs huvudsakligen på fältet, på lokal men även på regional eller på nationell nivå. Det är i första hand medlemsstaternas ansvarsområde. Lokala aktörer har ofta de bästa förutsättningarna att förhindra och upptäcka radikalisering, både på kort sikt och på lång sikt. Samtidigt har EU en stödjande funktion, inte minst med tanke på att medlemsstaterna står inför liknande utmaningar och att problemet är omfattande och sammanlänkat. Detta innebär att samarbete, nätverksarbete, finansiering och utbyte av god praxis på unionsnivå också fyller en funktion.

EU har under mer än tio år lämnat stöd till medlemsstaternas arbete på detta område. I EU:s strategi för kampen mot terrorism från 2005 tas förebyggande arbete upp som en av fyra handlingslinjer. Under 2014 antog kommissionen ett meddelande där man fastställde prioriteringarna för vidare åtgärder. I Europeiska säkerhetsagendan från april 2015 sätts förebyggande av våldsinriktad radikalisering in i ett bredare politiskt perspektiv. Efter uppmaningen från Europeiska rådet den 12 februari 2015 samt uppmaningar från Europaparlamentet , rådet (utrikes frågor) den 9 februari 2015 rådet (rättsliga och inrikes frågor) den 20 november 2015 och den 24 mars 2016 föreslog kommissionen fler konkreta åtgärder i sitt meddelande av den 20 april 2016 för att ytterligare effektivisera medlemsstaternas nationella politik i syfte att motverka radikalisering genom bättre strukturer för EU-samordning, ökat utnyttjande av nätverk på EU-nivå samt bättre användning av medel och genomförande av projekt på europeisk nivå. Det senaste meddelandet kompletterar även Förenta nationernas handlingsplan för att förebygga våldsinriktad extremism, som lades fram i januari 2016 .

Våldsinriktad radikalisering är inget nytt fenomen. Men det sätt på vilket det under den senaste tiden har yttrat sig, dess omfattning och användningen av nya kommunikationsmetoder innebär nya utmaningar som kräver ett angreppssätt som både tar itu med radikaliseringens omedelbara konsekvenser för säkerheten och med grundorsakerna, och som sammanför alla relevanta samhällsaktörer.

I detta meddelande behandlas vad EU kan göra för att stödja medlemsstaterna när det gäller att förebygga radikalisering som leder till våldsinriktad extremism i form av terrorism. Denna mångfacetterade och komplexa utmaning kan bara mötas genom en kombination av åtgärder på flera olika politikområden som samlar behöriga myndigheter och andra aktörer och grupper i samhället på alla nivåer – lokal, regional, nationell och europeisk. Detta meddelande inriktas på hur arbetet på EU-nivå kan stödja medlemsstaterna så att de kan möta denna utmaning på följande sju områden: i) stödja forskning, kunskapsbyggande, övervakning och nätverksarbete, ii) motverka terrorist- och hatpropaganda på nätet, iii) motverka radikalisering i fängelser, iv) främja en inkluderande utbildning och gemensamma EU-värden, v) främja ett inkluderande, öppet och motståndskraftigt samhälle och nå ut till unga människor, vi) fokusera på säkerhetsdimensionen i arbetet mot radikalisering, och vii) stärka den internationella dimensionen.

1. Våldsinriktad radikalisering är ett komplext fenomen som kräver fördjupade kunskaper och många olika typer av åtgärder

Ett alltmer komplext fenomen i förändring

EU har under lång tid varit utsatt för olika typer av terrorism med grund i extrema politiska ideologier. Dessa ideologier är fortfarande ett allvarligt problem i EU och det finns tecken som tyder på att de i allt högre grad leder till våldsinriktad extremism i form av terrorism. Drivkrafterna för den senaste tidens terroristhandlingar i Europa ser dock annorlunda ut och är mer komplexa än tidigare radikaliseringsfenomen. Dagens radikalisering har olika grundorsaker, bygger på olika rekryterings- och kommunikationsmetoder och kännetecknas av globaliserade rörliga mål i och utanför Europa. Radikaliseringen växer i städer och stadsnära områden, där den drivs på och inspireras av våldsbejakande ideologier som inriktar sig på nya målgrupper, t.ex. kvinnor och mycket unga människor med olika sociala bakgrunder. Våldsinriktad radikalisering är dessutom en komplex fråga som är beroende av ett intrikat nät av positiva och negativa faktorer. Den utlöses inte bara av en enda faktor, har inte en enda orsak och följer inte ett oundvikligt mönster, utan är vanligen en följd av en kombination av olika faktorer.

Drivkrafter som leder till radikalisering kan vara en stark känsla av personligt eller kulturellt utanförskap, uppfattad orättvisa eller förnedring som förstärks av social marginalisering, främlingsfientlighet och diskriminering, begränsade möjligheter till utbildning eller anställning, brottslighet, politiska faktorer samt en ideologisk och religiös dimension, ostrukturerade familjeband, personliga trauma och andra psykologiska problem. Dessa faktorer kan utnyttjas av rekryterare som drar nytta av människors utsatthet och missnöje genom manipulering eller kan tvärtom förstärkas genom självisolering. Sociala medier erbjuder möjligheter till kontakt och virtuellt deltagande och är en ekokammare för extremistiska åsikter från likasinnade. Berörda yrkesutövare och akademiker har dessutom noterat att radikalisering under vissa omständigheter sker allt snabbare. Omkring 4 000 EU-medborgare uppskattas ha anslutit sig till terroristorganisationer i länder där det pågår konflikter, t.ex. Syrien och Irak.