Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om En brådskande fråga för tiden efter covid-19: utformningen av en ny multilateral matris

(yttrande på eget initiativ)

(2020/C 364/08)

Föredragande: Emmanuelle BUTAUD-STUBBS

Beslut av EESK:s plenarförsamling 20.2.2020 Rättslig grund Artikel 32.2 i arbetsordningen Yttrande på eget initiativ Ansvarig sektion Yttre förbindelser Antagande av sektionen 16.6.2020 Antagande vid plenarsessionen 16.7.2020 Plenarsession nr 553 Resultat av omröstningen (för/emot/nedlagda röster) 213/3/3

1. Slutsatser och rekommendationer

Covid-19 och multilateralism

1.1 De djupgående och aldrig tidigare skådade ekonomiska, sociala och finansiella konsekvenserna av den covid-19-relaterade hälsokrisen kräver ett aldrig tidigare skådat, långsiktigt och otvetydigt svar. EU måste stödja ekonomin och den internationella handeln för att förhindra att världshandeln måste komma ikapp, såsom 1929, och finansiera återhämtningen, och samtidigt skydda företag, arbetstagare av alla slag (även personer med funktionsnedsättning), utsatta grupper och medborgare, i en anda av solidaritet och ansvarstagande, så att ingen hamnar på efterkälken. Alla företag, inklusive företagen inom den sociala ekonomin, som väsentliga delar av lösningen, behöver full tillgång till återhämtningsåtgärderna.

1.2 Återhämtningen efter den stora nedstängningen måste bygga på hållbarhet samt inkluderande och grön tillväxt. Åtgärderna i den gröna given är därför mer relevanta än någonsin (industristrategi, koldioxidjustering vid gränserna och koldioxidneutralitet senast 2050).

1.3 Covid-19-krisen har inneburit ett hårt slag mot en multilateralism som redan undergrävts av strukturella svagheter såsom överlappande organisationer, ett åldrande funktionssätt och en enhällig beslutsprocess i kombination med ett stort antal medlemmar, såsom konkretiserats genom undergången för överprövningsorganet inom Världshandelsorganisationens (WTO) tvistlösningsmekanism och Förenta staternas frysta ekonomiska bidrag till och senare utträde ur Världshälsoorganisationen (WHO). Dessutom påverkar nationella exportrestriktioner för viktig medicinsk utrustning och personlig skyddsutrustning, även från EU-medlemsstaters sida, nationell egoism samt vissa brister i fråga om solidaritet och internationellt samarbete de mest sårbara länderna negativt och fördröjer den globala ekonomins återhämtning.

En mer övergripande vision krävs

1.4 Europeiska ekonomiska och sociala kommittén (EESK) vill dela med sig av sina tankar kring en ”ny multilateral matris”, som bygger på den omfattande förteckningen över tidigare förslag (om reformen av WTO, Internationella arbetsorganisationens (ILO) roll osv.), och lägga fram nya lösningar för tiden efter covid-19 ( 1 )

1.5 Denna reflektion, som genomförts under krisen, syftar till att inspirera till nytt samarbete och större enhetlighet i beslut som fattas av internationella, överstatliga och mellanstatliga organisationer, i frågor som rör handel och investeringar, anständigt arbete, sociala och mänskliga rättigheter samt klimatförändringar. Genom den uppmuntras länderna att följa principen om lojalt samarbete i dessa organisationer och att främja synergier, snarare än att utnyttja kryphål.

1.6 Efter respektive världskrig vände sig människorna till internationella organisationer för att bevara fred och välstånd. Denna globala hälsokris utgör just ett tillfälle att ompröva reglerna för global styrning och att införliva en del av den anda av innovation som manifesterar sig i situationer som saknar motstycke.

Ett antal konkreta förslag

1.7 Flera aktörer från många olika bakgrunder (se bilaga 1) hjälpte föredraganden att ta fram förslag, med beaktande av rättsliga, politiska och organisatoriska begränsningar.

1.8 Förslagen syftar till att säkerställa bättre samordning mellan — de globala sociala normerna och klimat- och miljöskyddsåtagandena, — de handelsrelaterade reglerna och klimat- och miljöskyddsavtalen, och — de handelsrelaterade reglerna och de globala sociala normerna.

1.9 De omfattar ökad tillgång till observatörsstatus, finansiering för främjande av studier, inrättande av nya arbetsgrupper, förstärkt samordning mellan sekretariaten, gemensam politik på forskningsområdet, tolkning av vissa befintliga rättsliga bestämmelser och politiska åtaganden.

1.10 Kommittén är medveten om att förändringarna måste initieras på politisk nivå, och är övertygad om att EU, som en av de få globala aktörerna med ett konstitutionellt åtagande och mandat för ett gott globalt styre, har en avgörande roll att spela när det gäller att utforma en effektivare multilateral matris inifrån.

2. De blygsamma resultaten av vår långvariga efterlysning av samstämmighet i multilaterala regler

2.1 En vädjan från viktiga aktörer i det civila samhället

2.1.1 Många aktörer har upprepade gånger efterlyst större samstämmighet i den politik som förs av internationella, överstatliga och mellanstatliga organisationer.

2.1.2 När det gäller näringslivet har Internationella handelskammaren (ICC) i synnerhet påpekat att en av de bakomliggande spänningarna i den rådande debatten om globaliseringen är den upplevda bristande samstämmigheten mellan normerna för handel, arbete och miljö ( 2 )

2.1.3 Vid G7-L7-toppmötet 2019 förklarade man också att den globala styrningen bör ta större hänsyn till de nuvarande sociala utmaningarna, bl.a. behovet av ny kompetens, för att säkerställa anständigt arbete i enlighet med internationella normer och förutsättningarna för att företagen ska kunna stödja produktivitet och högre löner samt skapa goda arbetstillfällen (punkt 3).

2.2 En översikt över tidigare steg

2.2.1 Att förstå globaliseringens komplexitet

2.2.1.1 Förenta nationerna (FN) spelar en viktig roll som den övergripande internationella organisation som kan ta fram regler och normer med största möjliga geografiska täckning. Därför stöder EESK en reform av FN som måste leda bort från en förfarandecentrerad strategi till en resultatbaserad strategi. I september 2015 antog FN 17 mål för hållbar utveckling som täcker människans mest universella utmaningar. Målen för hållbar utveckling är visserligen inte rättsligt bindande, men regeringarna, och även EU-institutionerna, förväntas ta egenansvar och upprätta inhemska ramar för att uppnå dem.

2.2.1.2 År 2017 framhöll Organisationen för ekonomiskt samarbete och utveckling (OECD) att vi behöver ordna upp globaliseringen, men vi vet inte exakt hur ( 3 ) . I policydokumentet förtecknades åtföljande politiska åtgärder (det sociala området och arbetsmarknad, utbildning och kompetens samt företagens sociala och miljömässiga ansvar) och hänvisades till det akuta behovet av att stärka det offentliga samrådet och civilsamhällesaktörernas medverkan i internationella organisationers normeringsverksamhet.

2.2.2 Globala sociala normer och multilaterala handelsregler: historien om en missad möjlighet

2.2.2.1 Precis efter det misslyckade försöket att införa en social klausul i dess regler, år 1996 ( 4 ) , klargjorde WTO att ILO var det behöriga organet att fastställa och hantera grundläggande arbetsnormer. Sedan dess har ILO antagit flera grundläggande instrument. I avsnitt 5 i ILO:s deklaration från 1998 fastställs att arbetsnormer inte bör användas i handelsprotektionistiskt syfte, och att ingenting i denna deklaration och dess uppföljning ska åberopas eller på annat sätt användas för sådana ändamål. Dessutom får ett lands komparativa fördel på intet sätt ifrågasättas genom denna förklaring och dess uppföljning.

2.2.2.2 I sin hundraårsdeklaration från 2019 visar ILO vägen genom att åta sig att stärka sitt samarbete och utveckla institutionella arrangemang med andra organisationer för att främja politisk samstämmighet i linje med sin människocentrerade syn på framtidens arbete, med erkännande av de starka, komplexa och avgörande kopplingarna mellan social-, handels-, finans-, ekonomi- och miljöpolitiken (avsnitt IV, punkt F).

2.2.2.3 ILO och WTO lever självständiga liv, men samarbetar ändå på ett antal områden, och utarbetar i synnerhet intressanta gemensamma publikationer om handel och sysselsättning, handel och informell sysselsättning, en socialt hållbar globalisering och betydelsen av strategier för kompetensutveckling för att hjälpa arbetstagare och företag att dra nytta av handelns fördelar.

2.2.2.4 Denna samarbetsstrategi har aldrig korsat den röda linje som fastställdes i ministerförklaringen från WTO:s möte i Singapore 1996, nämligen att man förkastar användningen av arbetsnormer i protektionistiskt syfte och är överens om att de komparativa fördelar som länder, särskilt utvecklingsländer med låga löner, har inte på något sätt får ifrågasättas. I detta avseende noterar man att WTO:s och ILO:s sekretariat kommer att fortsätta sitt nuvarande samarbete.

2.2.3 Den gradvisa integreringen av klimat- och miljöåtaganden i det multilaterala landskapet

2.2.3.1 Sedan 1994, när FN:s ramkonvention om klimatförändringar (UNFCCC) trädde i kraft, har regeringarna regelbundet samlats för att övervaka framstegen med hjälp av ett robust system för öppenhet och ansvarighet. Det var emellertid först i slutet av 2015 som Parisavtalet, det första allmänna, rättsligt bindande avtalet om klimatförändringar, antogs, med ett system med nationellt fastställda bidrag som ska övervakas.

2.2.3.2 Med sin observatörsstatus i UNFCCC och ett mandat att göra framsteg i fråga om anständigt arbete och en rättvis omställning gav ILO betydande bidrag till arbetet i det förbättrade forumet för effekterna av genomförandet av motåtgärder (2015–2018). Forumet undersökte särskilt effekterna av genomförandet av de strategier, program och åtgärder för begränsning – inverkan inom och utanför jurisdiktionerna eller gränsöverskridande inverkan – som parterna har antagit inom ramen för konventionen, Kyotoprotokollet och Parisavtalet för att bekämpa klimatförändringar.

2.2.3.3 I enlighet med ett samförståndsavtal från 2016 hade ILO ett nära samarbete med UNFCCC:s personal och sakkunniga för att öka den ömsesidiga förståelsen: utbildning om de sociala aktörernas roll, kapacitetsuppbyggnad för att mäta effekterna av klimatåtgärder, regionala workshoppar om en rättvis omställning och ett globalt forum vartannat år.

2.2.3.4 ILO:s främsta handlingskanal i miljöfrågor är ett gemensamt konsortium med Unep, UNDP, Unido och Unitar, kallat ”Partnership for Action on Green Economy” (PAGE).

2.2.3.5 En rad olika multilaterala miljöavtal bidrar till bilden. De används främst av FN och täcker ett stort antal miljöfrågor inom ramen för biologisk mångfald, mark, hav, kemikalier och farligt avfall eller luft. EU är part i omkring 30 sådana avtal.

2.2.3.6 Vid sidan av FN-nätverket utgör WTO:s handels- och miljökommitté ett forum för informationsutbyte, evenemang och diskussioner om handel och hållbarhet (dvs. cirkulär ekonomi, frivilliga initiativ i fråga om normer, reformer av subventioner för fossila bränslen, plast osv.).

2.2.3.7 Enligt WTO:s rättspraxis kan medlemmarna vidta åtgärder för att förbättra medborgarnas hälsa, skydda miljön eller bevara den biologiska mångfalden så länge de uppfyller fastställda kriterier för att säkerställa förenligheten med WTO:s regler och bestämmelser. Dessa undantag, som grundar sig på artikel XX i Gatt, anses vara förenliga om de är proportionerliga och icke-diskriminerande. Tillämpningen av sådana åtgärder får utgöra varken ett medel för godtycklig eller oberättigad diskriminering eller en förtäckt begränsning av den internationella handeln.

2.2.3.8 WTO:s generaldirektör Renato Ruggiero fastställde vid en konferens i Bonn (den 9 december 1997) mycket tydligt gränserna för vad en regering får och inte får göra: Regeringar får använda alla slags handelsbegränsningar, även kvoter för och förbud mot import och export, eller uttag av skatter eller andra avgifter vid gränsen, av miljöskydds- eller resursbevarandeskäl inom sin jurisdiktion – så länge som de grundläggande kraven på icke-diskriminering och minsta möjliga handelsbegränsning är uppfyllda. […] Vad ett land inte får göra enligt WTO:s regler är dock att tillämpa handelsbegränsningar för att försöka ändra sina handelspartners process- och produktionsmetoder eller andra politiska åtgärder. Varför? I grund och botten eftersom frågan om produktions- och processmetoder omfattas av varje lands suveräna jurisdiktion.

2.2.3.9 Denna begränsning, som förhindrar inblandning i process- och produktionsmetoder, utgör ett tydligt hinder för skapandet av incitament för produktion av och handel med hållbara varor.

2.2.4 Bilaterala lösningar för större samstämmighet mellan ekonomiska, sociala och miljömässiga regler

2.2.5 Fördelar med och begränsningar hos kapitlen om handel och hållbar utveckling

2.2.5.1 EU skapade kapitel om handel och hållbar utveckling i frihandelsavtal för att se till att liberaliseringen av handel och investeringar inte skulle leda till försämrade miljö- och arbetsvillkor.

2.2.5.2 År 2017 konstaterade Europeiska unionens domstol att bestämmelserna om hållbar utveckling ”har en central roll” i ett avtal ( 5 )

2.2.5.3 År 2018 ( 6 ) efterlyste EESK en högre ambitionsnivå i och en ökad verkställbarhet av kapitlen om handel och hållbar utveckling, som borde tillmätas samma betydelse som kapitlen om handelsfrågor, tekniska frågor och tullfrågor.

2.2.5.4 År 2016 ( 7 ) rapporterade ILO att 63 % av avtalen med arbetsrättsliga bestämmelser antagits efter 2008, vilket tyder på en snabbare takt, och 46,8 % av frihandelsavtalen med arbetsrättsliga bestämmelser omfattade EU, Förenta staterna eller Kanada. Referenstexterna är, i fallande ordning, 1998 års deklaration om grundläggande principer och rättigheter, konvention nr 182 (barnarbete), agendan för anständigt arbete samt deklarationen om social rättvisa.

3. Ett nytt tänkesätt för att utforma en ny multilateral matris

3.1 Allmänna premisser

3.1.1 Alla nya förslag till ökad sammanhållning bör respektera fyra principer: — Specialisering: Internationella organisationer har enbart befogenheter i den mån som dessa har tilldelats dem av deras medlemsstater (8). — Beslutsförmåga: Organisationer har tydliga interna regler och förfaranden som gör att styrningsorganen (tekniska kommittéer eller generalförsamlingar) kan agera. — Öppenhet: alla funktionella förändringar, t.ex. införande av gemensamma grupper, nya stadgar eller gemensamma förklaringar, måste meddelas på ett öppet sätt, både internt och externt. — Utvärdering: skapandet av en kultur av utvärdering av det interna funktionssättet bör uppmuntras.

3.1.2 EESK stöder till sin natur öppnare kommunikation och samråd med det civila samhället om internationella organisationers politik, och efterlyser ett successivt införande av permanenta dialogprocesser. Mot bakgrund av sina erfarenheter står EESK redo att spela en pilotroll för att underlätta inrättandet av sådana förfaranden. På ett sätt liknande UNFCCC och OECD, som främjar en omfattande dialog med ett brett spektrum av partner, har WTO nyligen stärkt sitt engagemang för det civila samhället, utöver sitt årliga offentliga forum. Dessa kontakter kan i hög grad bidra till ökad ändamålsenlighet och demokrati i det multilaterala handelssystemet. Kommittén är tacksam för kommissionens stöd när det gäller att stärka det civila samhällets röst på multilateral nivå, och välkomnar åtgärd 6 i den handlingsplan med sex punkter som Ottawagruppen nyligen antog ( 9 )

3.1.3 Arbetsmarknadsparternas förhandlingskapacitet kräver också ett större erkännande. Trepartsförklaringen från arbetsmarknadens parter på internationell nivå och uppsättningen av multinationella ramavtal innehåller användbara praktiska regler och verktyg (sociala normer, relationer med leverantörer, social dialog, kamp mot barn- och tvångsarbete).

3.2 Den multilaterala verktygslådan

Att integrera WTO i FN-systemet ur funktionell synvinkel

3.2.1 FN-systemet är pelaren i världsordningen med sitt nätverk av fackorgan såsom ILO, Unesco, WHO, IMF, Världsbanken och de regionala utvecklingsbankerna. Samtidigt som handelsreglerna måste bidra till uppnåendet av målen för hållbar utveckling, har WTO inrättats som en ”fristående” organisation och står fortfarande utanför FN-systemet. WTO:s generaldirektör deltar dock i FN:s huvudstyrelse (CEB) med alla generaldirektörer för fackorganen och andra viktiga FN-organ. EESK föreslår att WTO ska hålla CEB informerat om alla resultat av handelsregelsystemet som skulle bidra till uppnåendet av målen för hållbar utveckling.

3.2.2 Den uttryckliga hänvisningen till ”hållbar utveckling” i ingressen till WTO-avtalet från 1994 måste tolkas som att den omfattar målen för hållbar utveckling, som är den nya allmänt överenskomna konkretiseringen av hållbarhet i internationell rätt. WTO verkar redan godta detta, eftersom organisationen på sin webbplats förklarar sig vara central för att målen för hållbar utveckling ska kunna uppnås.

Ytterligare sammankoppling av separata regelverk

3.2.3 Strängare sociala och miljörelaterade regler

3.2.3.1 År 2018 utarbetade ILO flera studier om de sammantagna potentiella effekterna av Parisavtalet, om frågan om ekologisk omställning och kompetens ( 10 ) och om kompetens för en grönare framtid och uppvärmningens inverkan på arbetsvillkoren ( 11 )

3.2.3.2 Kommittén efterlyser en större spridning av dessa rapporter och ställer sig positiv till anordnandet av kommissionsfinansierade regionala workshoppar i utvecklingsländer, särskilt de minst utvecklade länderna samt ö-ekonomier och sårbara ekonomier, som är de som drabbas socialt hårdast av den globala uppvärmningens brutala konsekvenser.

3.2.3.3 År 2015 offentliggjorde ILO riktlinjer för en rättvis omställning till miljömässigt hållbara ekonomier och samhällen för alla. EESK föreslår att dessa riktlinjer i högre grad ska användas av kommissionens tjänsteavdelningar när de fastställer normer. Dessutom bör en uppdatering av dessa riktlinjer stå på dagordningen för ILO:s styrelse.

3.2.4 Ytterligare kopplingar mellan handelsregler och sociala normer

3.2.4.1 Som en fråga om ömsesidighet skulle EESK vilja att WTO beviljar ILO formell observatörsstatus vid sammanträden i dess viktigaste organ och kommittéer. Utöver officiellt ILO-deltagande i WTO:s ministerkonferenser skulle det stärka ILO:s medverkan i WTO:s interna organ och skulle kunna bidra till att integrera respekten för internationella arbetsnormer i WTO:s handelspolitiska granskningsmekanism (TPRM). EESK föreslår att en särskild tillfällig arbetsgrupp mellan WTO:s och ILO:s sekretariat ska inrättas för att utarbeta och lägga fram riktlinjer senast i juni 2021.

3.2.4.2 Dessutom bör man blåsa nytt liv i ILO:s världskommission för globaliseringens sociala dimension mot bakgrund av covid-19-krisens inverkan på de globala värdekedjorna. Med utgångspunkt i sitt yttrande om det bindande FN-fördraget ( 12 ) förespråkar EESK under det tyska EU-ordförandeskapet ett ändamålsenligt regelverk för att säkerställa respekten för mänskliga rättigheter och anständigt arbete i globala värdekedjor som skulle omfatta en europeisk handlingsplan med lagstiftningsinstrument och konkreta resultat samt ambitiösa och ändamålsenliga regleringsåtgärder på global nivå. Både ILO och WTO måste bidra inom ramen för sina respektive roller.

3.2.4.3 Vid granskningen av regionala och bilaterala handelsordningar, vars antal och geografiska täckning ständigt ökar, måste WTO spela en ny roll när det gäller arbetsrättsliga bestämmelser. Eftersom de flesta nya frihandelsavtal innehåller arbetsrättsliga bestämmelser bör WTO:s sekretariat samla in, jämföra och övervaka detta nya regelverk. Detta övervakningsarbete skulle kunna delas med ILO, inom ramen för ILO:s handlingsplan för anständigt arbete i globala leveranskedjor, och leda till ytterligare samarbete mellan ILO och WTO.

3.2.5 Ytterligare kopplingar mellan reglerna och politiken för handel och klimat

3.2.5.1 Ett WTO-klimatundantag, som redan har diskuterats i akademiska kretsar och inom näringslivet, skulle kunna definiera ”klimatåtgärder”: kännetecken, mål av allmänt intresse och kriterier för förenlighet med WTO:s regler. Ett sådant undantag skulle göra att WTO-medlemmarna kan införa klimatåtgärder på inhemsk nivå (utsläppshandelssystem) eller vid sina gränser, samtidigt som man ser till att dessa åtgärder inte utgör förtäckta protektionistiska åtgärder.

3.2.5.2 En ministerförklaring från WTO om handel och miljö där man erkänner den roll som handeln, handelspolitiken och det multilaterala handelssystemet spelar när det gäller att stödja det internationella samfundets insatser för att uppnå målen för hållbar utveckling och andra gemensamma internationella miljöåtaganden, såsom Parisavtalet, bör utarbetas inför den tolfte ministerkonferensen 2021 av en informell WTO-arbetsgrupp. EESK uppmanar kommissionen att fortsätta sina insatser i detta syfte.

3.2.5.3 EESK uppmanar kommissionen att klargöra sin ståndpunkt om utfasningen av subventioner för fossila bränslen i EU och att fullt ut stödja alla nya initiativ på plurilateral nivå inom WTO.

3.2.5.4 EESK efterlyser en snabb nystart av WTO:s plurilaterala förhandlingar om ett avtal om miljöanpassade varor. Detta bör vara mer direkt kopplat till Parisavtalet, t.ex. Taiwans förslag från 2019 om ett Parisavtalsrelaterat avtal om miljöanpassade varor och tjänster (PAEGSA) som bygger på avskaffandet av tullar på varor och tjänster med anknytning till minskade koldioxidutsläpp. Inledandet av en helt ny förhandling såsom PAEGSA, som syftar till att ta itu med sådana betydelsefulla aktuella frågor som klimatförändringar och liberalisering av internationell handel, kommer att vara ett viktigt framsteg för det multilaterala handelssystemet ( 13 )

3.2.5.5 För att uppnå större samstämmighet bör de multilaterala miljöavtalens sekretariat ha observatörsstatus i ett stort antal WTO-kommittéer, inte bara handels- och miljökommittén (t.ex. de kommittéer som arbetar med tekniska handelshinder och sanitära och fytosanitära åtgärder).

3.2.5.6 EESK rekommenderar att man inrättar en gemensam arbetsgrupp för FN:s miljöprogram, UNFCCC och WTO. Den skulle hantera frågor som rör växthusgasutsläpp och internationell handel och tillhandahålla mätmetoder eller kompensationssystem inom frihandelsavtalen (t.ex. genom återbeskogning). I de nationellt fastställda bidragen inom ramen för Parisavtalet bör man beakta sådana kompensationssystem som överenskommits med tredjeländer.

4. EU:s bidrag till en ny modell för hållbar multilateralism

4.1 För att bekämpa koldioxidläckage stöder EESK en mekanism för koldioxidjustering vid EU:s gränser som är förenlig med WTO:s regler, för att skapa lika villkor för koldioxidintensiva sektorer ( 14 ) . EESK uppmanar kommissionen att hålla fast vid sin ursprungliga tidsplan med ett lagstiftningsförslag under våren 2021. Den nyligen gjorda inledande konsekvensbedömningen (färdplanen) visade på stöd, särskilt från sektorer såsom stål, cement, kemikalier och el.

4.2 EESK betonar vikten av en heltäckande social och miljömässig villkorlighet för mottagarländerna i nästa allmänna preferenssystem (förordning (EU) nr 978/2012 ( 15 ) ).

4.3 Starkare bestämmelser om hållbar utveckling i frihandelsavtalen

4.3.1 Kapitlen om handel och hållbar utveckling i EU:s handels- och investeringsavtal bör stärkas: — Såsom Europaparlamentet rekommenderar bör kapitlen om handel och hållbar utveckling kräva att båda parter ratificerar och genomför grundläggande internationella instrument om mänskliga rättigheter (dvs. det internationella regelverket för mänskliga rättigheter), ILO:s grundläggande konventioner, inklusive konventionen om arbetarskydd och arbetsmiljö, samt Parisavtalet och andra internationella miljöavtal. — EESK:s uppföljningskommitté för internationell handel anser att man i bedömningar av konsekvenserna för hållbar utveckling på nytt bör utvärdera modellen för allmän jämvikt mot alternativa modeller och inkludera en bredare uppsättning indikatorer som mäter inverkan på mänskliga rättigheter och arbetstagarnas rättigheter, klimatförändringarna, den biologiska mångfalden, konsumenter och utländska direktinvesteringar. Det krävs en bredare uppsättning indikatorer, med en fördomsfri granskning av alternativa modeller. — EESK efterlyser en översyn av panelmekanismerna, där handelsjurister, men även experter på arbetsrätt, klimat och mänskliga rättigheter, skulle kunna undersöka klagomål inom ramen för kapitlen om handel och hållbar utveckling. Om sådana paneler skulle konstatera att överträdelser skett, bör det utlösa en fördragsstadgad mellanstatlig tvistlösningsmekanism, med möjligheter till ekonomiska påföljder eller sanktioner, och gottgörelse för den förfördelade parten.

4.3.2 EU:s framtida frihandelsavtal bör innehålla en hänvisning till Parisavtalet och måste omfatta incitament såsom nolltull på miljöanpassade varor eller tjänster. Artikel 22.3 i Ceta, där parterna åtar sig att främja ekonomiska flöden och handelsflöden som bidrar till att gynna anständigt arbete och miljöskydd, bör användas med andra handelspartner (Nya Zeeland, Australien). I EU:s framtida frihandelsavtal bör man också utvidga de inhemska rådgivande gruppernas övervakningsroll till att omfatta mer än miljö, sysselsättning och sociala frågor.

4.3.3 Alla investeringsavtal som EU förhandlar fram, särskilt med Kina, måste innehålla heltäckande bestämmelser om — hållbar användning av naturresurser, — tillämpning av försiktighetsprincipen när det gäller människors hälsa, naturresurser och ekosystem, — principen om allmänhetens deltagande och tillgång till information och rättslig prövning, och — principen om integration och inbördes samband, särskilt i fråga om mänskliga rättigheter samt sociala, ekonomiska och miljömässiga mål.

4.3.4 Den förestående utnämningen av en ansvarig för efterlevnaden av handelsavtal på EU-nivå kommer att bidra till ett ändamålsenligt genomförande av handelsavtal, inbegripet arbetstagarrättigheter, miljöåtaganden och det civila samhällets roll.

4.4 En ledande roll för EU vid utformningen av en ny multilateral matris

4.4.1 Unionen är en av de få globala aktörerna med ett konstitutionellt åtagande och mandat att ”främja ett internationellt system som bygger på fördjupat multilateralt samarbete och ett gott globalt styre” (artikel 21.2 h i fördraget om Europeiska unionen [EU-fördraget]).

4.4.2 Som en organisation för regional integration har dock EU inte kunnat delta fullt ut i arbetet i många organ, byråer och organisationer inom FN-systemet, eftersom unionen måste förlita sig på att medlemsstaterna försvarar dess ståndpunkter och intressen. Mer än tio år efter Lissabonfördragets ikraftträdande, där EU åtog sig att ”främja multilaterala lösningar på gemensamma problem, särskilt inom ramen för Förenta nationerna” (artikel 21.1 i EU-fördraget), är det hög tid att unionen, tillsammans med sina medlemsstater, utvecklar en integrerad strategi för att uppnå en starkare ställning inom FN-systemet.

Bryssel den 16 juli 2020. Luca JAHIER Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs ordförande

(1) EESK:s yttranden REX/509 – ”Reform av Världshandelsorganisationen för att anpassa den till utvecklingen inom internationell handel” (EUT C 159, 10.5.2019), REX/486 – ”EU:s handels- och investeringspolitiks roll för att förbättra EU:s ekonomiska resultat” (EUT C 47, 11.2.2020), REX/500 – ”Kapitel om handel och hållbar utveckling i EU:s frihandelsavtal” (EUT C 227, 28.6.2018), NAT/760 – ”Diskussionsunderlaget ’Mot ett hållbart EU 2030’” (EUT C 14, 15.1.2020).

(2) ICC:s rekommendationer om reform av WTO, oktober 2019.

(3) http://www.oecd.org/about/sge/fixing-globalisation-time-to-make-it-work-for-all-9789264275096-en.htm, s. 9.

(4) Ministerförklaringen från WTO:s möte i Singapore 1996, punkt 4.

(5) Yttrande 2/15 av den 16 maj 2017, EU:C:2017:376.

(6) EESK:s yttrande REX/500 – ”Kapitel om handel och hållbar utveckling i EU:s frihandelsavtal” (EUT C 227, 28.6.2018), punkt 2.4.

(7) ILO, ”Labour-related provisions in trade agreements: Recent trends and relevance to the ILO”, GB.328/POL/3, punkt 9.

(8) Jan Wouters, Cedric Ryngaert, Tom Ruys och Geert De Baere,”International Law: A European Perspective” (Oxford, Hart Publishing, 2018), s. 259.

(9) Kanada leder en grupp av WTO-medlemmar, kallad Ottawagruppen, för att hantera särskilda utmaningar för det multilaterala handelssystemet. ”June 2020 Statement of the Ottawa Group: Focusing Action on Covid-19”, juni 2020.

(10) ”World employment social outlook 2018 – Greening with jobs”, Genève, ILO, 2018.

(11) ”Working on a warmer planet: The impact of heat stress on labour productivity and decent work”, Genève, ILO, 2019.

(12) EESK:s yttrande REX/518 – ”Bindande FN-fördrag om företag och mänskliga rättigheter” (EUT C 97, 24.3.2020, s. 9).

(13) Icke-officiellt dokument JOB/TE/19 av den 19 januari 2018.

(14) EESK:s yttrande CCMI/167 – ”Det sektoriella industriella perspektivet på att göra klimatpolitiken och energipolitiken förenliga” (EUT C 353, 18.10.2019, s. 59).

(15) EUT L 303, 31.10.2012, s. 1.