C 404/24

Yttrande från Europeiska regionkommittén om En hållbar bioekonomi för Europa: En starkare koppling mellan ekonomin, samhället och miljön

(2019/C 404/05)

Föredragande : Jácint HORVÁTH (HU–PES), ledamot, stadsfullmäktige, Nagykanizsa Referensdokument : En hållbar bioekonomi för Europa: En starkare koppling mellan ekonomin, samhället och miljön COM(2018) 673 finalss

POLITISKA REKOMMENDATIONER

EUROPEISKA REGIONKOMMITTÉNS STÅNDPUNKT

Allmänna kommentarer

1. Europeiska regionkommittén (ReK) välkomnar kommissionens meddelande ”En hållbar bioekonomi för Europa: En starkare koppling mellan ekonomin, samhället och miljön”, som föreskriver en handlingsplan för genomförandet av en förnyad strategi för bioekonomin under de kommande åren. Kommittén anser sig kunna spela en avgörande roll i dialogen med Europeiska kommissionen.

2. Handlingsplanen är tillräckligt omfattande och genomförandet av åtgärderna i den är avgörande för att den europeiska bioekonomin ska utvecklas i lämplig takt.

3. ReK anser dessutom att bioekonomins utveckling rymmer en stor potential för tillväxt och sysselsättning och betonar att detta endast kan uppnås om de lokala och regionala aktörerna samarbetar nära och strävar mot samma mål. Kommittén framhåller även vikten av en hållbar bioekonomi för att uppnå målen för hållbar utveckling.

4. Kommittén är övertygad om att man behöver harmonisera de europeiska, nationella, regionala och lokala initiativen vad gäller bioekonomin genom att utnyttja de positiva effekterna av flernivåstyre för att skapa optimala villkor för bioekonomins utveckling i Europa. Även när det gäller bioekonomi har den lokala och regionala nivån en viktig roll i främjandet av samarbete mellan universitet, industrin, myndigheter och det civila samhället, tack vare ”quadruple helix”-modellen.

5. Perioden 2021–2027 medför utomordentliga möjligheter för bioekonomins utveckling. De lokala och regionala myndigheterna har en avgörande roll i genomförandet av EU:s sammanhållningspolitik och ett stort antal regionala strategier för smart specialisering som möjliggör samfinansiering av program och projekt som stärker bioekonomin.

6. Kommittén betonar även att kommissionen dessutom planerar att från och med 2021 göra det obligatoriskt att utarbeta handlingsplaner för bioekonomin på lämplig regional eller lokal nivå – vilket kommer att innebära att de lokala och regionala myndigheternas roll stärks – och att programmen ska förvaltas så direkt som möjligt tillsammans med berörda sektorer och medborgare, i enlighet med principerna om subsidiaritet och flernivåstyre. För att skapa en hållbar och cirkulär bioekonomi bör man förankra verksamheten väl på lokal och regional nivå, med tanke på att lokalsamhällena är väl förtrogna med de befintliga värdekedjorna i deras regioner. Regionerna investerar i grundläggande tjänster och kapacitet, vilket innebär att den lokala och regionala strategin är en garanti för en stark koppling till regionens särdrag och specialisering.

7. Kommittén anser att man regelbundet bör se över den rättsliga ramen för att överkomma rättsliga investeringshinder i syfte att framgångsrikt förverkliga visionen om största möjliga expansion av bioekonomin.

8. Utvecklingen av en hållbar europeisk bioekonomi skulle skapa arbetstillfällen, särskilt i kust- och landsbygdsområden, tack vare ett ökat deltagande av primärproducenter i den lokala bioekonomin. Enligt de biobaserade industriernas beräkningar skulle en miljon nya arbetstillfällen kunna skapas fram till 2030.

9. ReK uppmanar alla EU-länder att fram till år 2021 utarbeta en nationell strategi för bioekonomi inom ramen för planeringen av nästa fleråriga budgetram för 2021–2027 i syfte att underlätta samordningen av utvecklingsprogrammen.

10. Alla europeiska regioner bör, som en av de lämpligaste territoriella nivåerna för att genomföra bioekonomistrategier, senast i slutet av 2024 anta handlingsplaner för bioekonomin eller ett separat avsnitt för bioekonomi i sin övergripande utvecklingsstrategi. Med tanke på att bioekonomins ekologiska gränser går bortom de administrativa anser kommittén också att även mellanregionala strategier bör övervägas i syfte att stärka det gränsöverskridande och mellanregionala samarbetet (vänorter, nätverk) mellan regioner med liknande profiler. Samtidigt bör bioekonomiska partnerskap främjas inom ramen för makroregionala strategier och havsområdesstrategier.

11. Kommittén hoppas att tillväxten av grön offentlig upphandling ska vara så stark som möjligt i EU i framtiden och understryker att utvecklingen av bioekonomin är en förutsättning för denna tillväxt. Offentlig upphandling är ett viktigt instrument som kan stödja utvecklingen av biobaserade produkter och lösningar. För att stödja och möjliggöra detta behövs ofta stöd från EU-nivå i form av ekodesignkrav, standarder, klimatdeklarationer och miljövarudeklarationer samt strategier för utvecklingsinsatser.

12. ReK noterar med oro att man i ett färskt arbetsdokument från det gemensamma forskningscentrumet anger att omkring 11 % (mer än 20 miljoner hektar) av jordbruksmarken i EU löper hög risk att överges under perioden 2015–2030 på grund av faktorer med anknytning till markens biofysiska lämplighet, jordbruksföretagens struktur och jordbrukets bärkraft, befolkningen och regionala särdrag ( 1 ) . Mot bakgrund av ovanstående framhåller kommittén den stora potentialen hos övergiven jordbruksmark för en ökad produktion av olika slags bioresurser, förutsatt att en sådan diversifierad användning inte äventyrar jordbruksmark med höga naturvärden eller minskar den biologiska mångfalden och potentialen för återställande av livsmiljöer och återförvildning.

13. ReK har i sitt tidigare yttrande om reformen av den gemensamma jordbrukspolitiken ( 2 ) i fråga om miljö och livsmedel betonat behovet av att i jämförelse med 2017 fördubbla den areal som utnyttjas för ekologiskt jordbruk i medlemsstaterna, eller avsätta minst 30 % av den utnyttjade jordbruksarealen i medlemsstaterna för detta ändamål.

14. Kommittén stöder slutsatserna i rapporten om halvtidsöversynen av EU:s skogsstrategi, enligt vilken man bör samordna översynen av skogsstrategin och reformen av den bioekonomiska strategin. När man utvecklar skogsbioekonomin och främjar innovation måste man se till att det råder samstämmighet mellan EU:s politik på olika områden.

Att stärka de biobaserade industrierna och öka deras verksamhet så att investeringar och marknader frigörs

15. Innovationerna inom bioekonomin lockar i nuläget investerare endast till de företag som har en koppling till utveckling av produkter med stort mervärde. Man skulle behöva finjustera stödsystemen i syfte att utveckla ny teknik för biobaserade produkter som har ett lågt marknadsvärde men är avsedda att ersätta fossila bränslen. Tydligare prismekanismer för bioenergiresurser behövs, utan att detaljstyra hur resurserna ska användas. Relevant prissättning av fossila resurser är en nyckelfaktor för att göra bioekonomin konkurrenskraftig.

16. Inrättandet av ett harmoniserat regelverk med normer avseende produkter som kan tillverkas på ett hållbart sätt och deras avfall, samt en garanti för detta regelverks stabilitet på medlemsstatsnivå, skulle innebära ett stort framsteg för de organisationer som är aktiva inom forskning, utveckling och tillverkning av biobaserade produkter.

17. Kommissionen bör stödja processerna för produktion och försäljning av biobaserade produkter i EU:s medlemsstater samt förökning av teknik på området för en hållbar bioekonomi. EU bör profilera sig som ledande inom sektorn genom att utveckla spjutspetsteknik med anknytning till bioekonomin i syfte att främja skapandet av arbetstillfällen och trygga tillgången till biobaserade produkter av hög kvalitet.

18. Man bör undvika att de tillämpliga bestämmelserna leder till en betungande administrativ börda för användare av bioresurser. I dag kommer sådana krav på redovisning av hållbarhet och ekonomi (inklusive för affärspartner) från både statsstödsregler och förnybarhetsdirektivet (RED II). Det är också viktigt att undvika detaljstyrning av hur olika bioenergiresurser ska användas, så länge resurserna klarar kraven på minskad klimatpåverkan och ökad hållbarhet. Särskilt i biokombinat kommer olika resursströmmar att gå till många olika ändamål, inklusive biodrivmedel och biobränslen.

19. Bioekonomins utveckling är, särskilt i mindre utvecklade regioner, kopplad till konkreta projekt, och genomförandet av banbrytande innovationer gör det möjligt att följa med i utvecklingen. När det gäller Bioeast och liknande initiativ som samlar flera medlemsstater uppmanar ReK kommissionen att uppmuntra till förstärkning av positiva synergier genom tematiska program och bidrag. Genom att sammankoppla tekniköverföringsverksamhet med regionernas biomassaresurser kan man uppnå påtagliga resultat för samhället som bevisar att en hållbar bioekonomi är den cirkulära ekonomins ”gröna” bultande hjärta.

20. För att påskynda energiomställningen och göra förnybar energi mer konkurrenskraftig på marknaden jämfört med fossila bränslen utan att detta betraktas som otillåtet statsstöd bör man överväga att anpassa energiskattedirektivet och statsstödsreglerna.

21. Kommittén välkomnar att kommissionen under de kommande åren planerar att inrätta ett politiskt stödinstrument i syfte att åtgärda territoriella obalanser vad gäller bioekonomin, men betonar att det är nödvändigt att säkerställa att detta verktyg fungerar åtminstone fram till utgången av 2027 för att effektivt kunna minska de territoriella skillnader som uppstått tidigare inom detta område.

22. ReK välkomnar införandet av bioteknik i strategierna för smart specialisering (RIS3) i flera EU-länder. Strategierna för smart specialisering, som var ett förhandsvillkor för att få tillgång till de EU-medel för forskning, utveckling och innovation som fastställts för perioden 2014–2020, är samtidigt instrument för politiska åtgärder som, genom att ge en överblick över regionala och territoriella särdrag, sektorer och tekniska prioriteringar, utgör referenspunkter vid genomförandet av politiska åtgärder. Kommittén anser vidare att regionala strategier för smart specialisering med koppling till bioekonomin är mer effektiva om de bygger på samordnade insatser mellan angränsande regioner och på medlemsstatsnivå, i syfte att skydda miljön på lång sikt, bevara den biologiska mångfalden och utnyttja bioekonomins potential.

23. Det är nödvändigt att stärka stödet för bioteknik vad gäller prioriteringarna både för forskning och innovation (FoI) samt för investeringar. Med biotekniken kan man, tack vare kunskapsbasen och instrumenten och eftersom den utgör en länk mellan biomassans olika behandlingsfaser, inte bara minska de negativa miljöeffekterna utan även främja hållbar utveckling av de biobaserade industrierna.

24. ReK stöder åtgärd 1.5 i handlingsplanen, som föreskriver utvecklingen av 300 nya bioraffinaderier ( 3 ) . Vid konstruktionen av nya bioraffinaderier bör man på grundval av uppgifter från det gemensamma indikators- och uppföljningssystemet hjälpa de regioner som är mindre utvecklade vad gäller bioekonomi att komma ikapp – i enlighet med den gemensamma jordbrukspolitikens (GJP) bestämmelser och bidrag och det nionde ramprogrammet. Genom att införa tekniska innovationer och utveckla därtill hörande system för kunskapsöverföring kommer man att kunna försäkra sig om att utnyttja ekosystemens potential på ett miljömässigt rationellt sätt, vilket skulle kunna leda till hållbara värdekedjor för biomassa.

25. För att optimera, omvandla och integrera värdekedjor är det avgörande att aktivt engagera lokala och regionala aktörer, särskilt små och medelstora företag, så att hela handelskedjan bortom primärproducenterna involveras. Det är viktigt att stödja de små och medelstora företagens omställning av sin teknik och affärsverksamhet till bioekonomin.

Snabb utbyggnad av lokala bioekonomier i hela Europa

26. Kommittén rekommenderar kommissionen att ägna särskild uppmärksamhet åt att informera de ansvariga vid stadsförvaltningar och landsbygdsområdens förvaltningar så att de inkluderar möjligheterna till produktion och omvandling av biomassa i den långsiktiga strategiska planeringen och budgeteringen.

27. Vi understryker att samråd mellan grannregioner bör skapa möjligheter till att utveckla teknik och lösningar för det cirkulära ekologiska jordbruket inom ramen för ett ömsesidigt samarbete.

28. Städerna bör bli centrala nav för den cirkulära bioekonomin. En cirkulär förvaltning av material och återvinning (eller, i förekommande fall, regenerering) av avfall, inklusive organiskt avfall, i städerna är av största vikt, och för detta krävs inte bara infrastruktur och system för uppsamling, behandling och återvinning (eller regenerering), utan även information till allmänheten. ReK uppmanar kommissionen att på ett samordnat sätt avsätta de resurser som behövs i detta syfte, vilket även innebär ett gemensamt och kompletterande arbete för anpassning av teknik och system för kunskapsöverföring.

29. ReK konstaterar i synnerhet att styrningsfrågor varken tas upp i strategin eller i handlingsplanen. För att genomföra de processer som läggs fram inom ramen för handlingsplanen bör de berörda aktörerna tilldelas tydliga ansvarsområden med full respekt för flernivåstyret för att säkerställa ett effektivt och ändamålsenligt genomförande av strategins olika delar.

30. Lagstiftningen måste harmoniseras med tanke på att tillämpningen av reglerna i de 28 medlemsstaterna för tillfället skiljer sig åt både vad gäller flödena av biomassa, som utgör de huvudsakliga råvarorna i de centrala värdekedjorna för bioekonomin, och vad gäller de avfallsflöden som behandlingen av biomassan ger upphov till.

31. ReK anser att organisationer (såsom de europeiska kemiregionernas nätverk – ECRN), plattformar (såsom konsortiet för biobaserade industrier – BIC) och organisationer för företagskluster som kan maximera resultatens och de erhållna kunskapernas potential och samordna lokala och regionala initiativ, effektivt kan främja processerna för bioekonomin. Det är särskilt viktigt att i framtiden inkludera dem i systemen för kunskapsöverföring.

Att förstå bioekonomins ekologiska gränser

32. Kommittén föreslår att ekologiska gränser och ekosystem, snarare än administrativa gränser, ska ligga till grund för bedömningen av möjligheterna att producera biomassa. För att uppnå målen i handlingsplanen bör man noggrant bedöma mängderna producerad biomassa och registrera dem i ett enda system. Detta förutsätter ett nära samarbete mellan regionerna, och standardiserade metoder för mätning och kontroll måste utformas och fastställas med avseende på denna bedömning.

33. ReK välkomnar att kommissionen i enlighet med åtgärd 3.2 i handlingsplanen har stöttat utvecklingen av kartografiska och statistiska system för övervakning av ekosystemet. ReK föreslår dock att man utarbetar och genomför ett enhetligt europeiskt system med indikatorer för övervakning av biomassaproduktionen. Det är viktigt att utarbeta en enhetlig informationsram för införandet av teknik för behandling nedströms och optimering av denna tekniks funktion när det gäller energieffektivitet, miljöskydd och logistik för biomassa.

34. Vi föreslår att ett gemensamt system med indikatorer utarbetas, som med hjälp av basindikatorer och specifika indikatorer kan tillhandahålla data om regionernas aktivitet. När det gäller basindikatorer rekommenderar vi att man övervakar följande parametrar: 1) regional BNP (procentandel av nationell BNP); 2) internationell forsknings-, utvecklings- och innovationsverksamhet; 3) besparingar av fossila bränslen; 4) minskning av utsläpp, särskilt av ammoniak (NH 3 ) och viktiga växthusgaser (CO 2 , CH 4 ); 5) produktion av förnybar energi (i detta fall bör måtten standardiseras). De specifika indikatorerna för att bedöma regionernas resultat i förhållande till handlingsplanen i strategin för bioekonomin skulle vara följande: 1) antal nya arbetstillfällen (med koppling till utvecklingen av bioekonomin); 2) bioekonomins roll vad gäller de regionala resultaten; 3) omfattningen av insatserna för att upprätthålla och utveckla den biologiska mångfalden (avsatta medel); 4) bevarandet av miljön och minskningen av mängden avfall.

35. ReK anser att utvidgningen av de gränsöverskridande systemen för stöd till innovation och samarbetsmöjligheter som specifikt stöder utveckling av bioekonomin på ett ändamålsenligt sätt bidrar till den gränsöverskridande samordningen av strategierna i grannregioner. Samarbeten som gäller liknande ekologiska, sociala och ekonomiska strategier kan fungera som vägledning för specialisering av utbildningar på lokal nivå och även ge positiva effekter på den sektorsspecifika sysselsättningsgraden.

36. Kommittén rekommenderar att man främjar mekanismer som gör det möjligt att nå kompromisser mellan biologisk mångfald och produktion och att man utforskar synergier mellan olika politiska åtgärder. De allt snabbare klimatförändringarna leder även till förändringar på mikroregional nivå.

37. ReK efterlyser en övergripande utvecklingsram som kan bidra till samordning av de klimatpolitiska åtgärderna på EU-nivå i syfte att motarbeta förlusten av biologisk mångfald och miljöförändringarna genom att bevara och förbättra resurserna och markens bördighet.

38. Kommittén välkomnar införandet av en bioekonomisk strategi som ligger i linje med hållbarhetsmålen och åtföljs av en handlingsplan vars hörnsten är skydd av produktionsområden mot överexploatering och främjande av biomassans potential. ReK välkomnar också skyddet av resurser som används som bas för produktionen och uppmanar kommissionen att garantera regionerna en mer rättvis tillgång till medel för informationsåtgärder.

Finansieringen av bioekonomin

39. Kommittén välkomnar att målet i kommissionens förslag om den kommande fleråriga budgetramen för perioden 2021–2027 är att ge systeminriktad forskning och innovation ett rejält uppsving inom de områden och sektorer som bioekonomin omfattar. Man planerar att avsätta 10 miljarder euro ( 4 ) , det vill säga runt 10 % av den beräknade budgeten, till programmet Horisont Europas kluster för livsmedel och naturresurser ( 5 ) . Kommittén välkomnar särskilt införandet av ”hållbara, inkluderande och cirkulära biobaserade lösningar” i programmets åtta partnerskapsområden.

40. Kommittén betonar dock att utvecklingen av bioekonomin kräver en övergripande strategi, vilket även innebär att finansieringen av den kräver samtidig och samordnad användning av flera olika källor. ReK anser att kommissionen måste se till att ett antal finansieringsinstrument samordnas bättre och ta fram lämpliga verktyg för att samordna dessa medel inom Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden+, Europeiska havs- och fiskerifonden och den gemensamma jordbrukspolitiken samt de resurser som finns tillgängliga för forskning, utveckling och innovation och InvestEU-programmets finansieringsinstrument, i syfte att ge medlemsstater och regioner möjlighet att utnyttja de tillgängliga medlen fullt ut för att stödja bioekonomin.

41. ReK betonar att man bör lägga stor vikt vid programmet InvestEU som framtida finansieringskälla för bioekonomin och efterlyser därför att bioekonomin förblir ett prioriterat område för finansiering och fortsätter att räknas till de områden som finansieras genom programmet InvestEU.

42. Målet att 25 % av utgifterna i EU-budgeten ska bidra till klimatmålen förefaller inte vara tillräckligt för att uppnå målen i Parisavtalet. ReK angav redan i sitt yttrande om paketet om den fleråriga budgetramen 2021–2027 ( 6 ) att förslaget om nästa budgetplan bör sikta på att höja dessa åtaganden till över 30 %, vilket skulle göra att de bidrar till minskade koldioxidutsläpp inom energi-, industri- och transportområdet samt till övergången till en cirkulär ekonomi. Dessa mål främjar utvecklingen av bioekonomin i en lämplig takt.

43. Kommittén upprepar att det i kommissionens förslag till Europaparlamentets och rådets förordning om inrättande av Horisont Europa – ramprogrammet för forskning och innovation – anges att särskilda åtgärder till fördel för EU:s yttersta randområden kan rättfärdigas (med hänsyn till den strukturella, sociala och ekonomiska situationen i dessa områden) när det gäller tillgången till EU:s horisontella program. ReK beklagar att detta inte kommer till konkret uttryck i den föreslagna texten, vilket medför att det blir svårt att inom ramen för programmet beakta dessa områdens särdrag och deras unika tillgångar som testbäddar när det gäller forskning och innovation inom t.ex. bioekonomi och klimatförändringar i enlighet med deras strategier för smart specialisering.

Utbildning och information på området bioekonomi

44. Kommittén är bekymrad över den statistik som visar att den genomsnittliga åldern för aktiva producenter och företagare inom bioekonomin ökar för varje år. Man kan konstatera att den framtida försörjningen med livsmedel av god kvalitet och i tillräcklig – och ökande – mängd är hotad i avsaknad av ett generationsskifte och överföring av kunskap samt det nödvändiga förvärvandet av nya färdigheter och ny kompetens. Prioritet bör ges såväl till att utarbeta lämpliga system för kunskapsöverföring inom bioekonomins sektorer som till de innovativa, sociala, ekonomiska och ekologiska dimensionerna av kopplingarna mellan sektorerna.

45. Kommittén anser att den arbetskraft som behövs för hållbara biobaserade värdekedjor som är anpassade till ekosystemet kommer att finnas tillgänglig på lång sikt om man från och med grundskoleutbildningen riktar in sig på att bemöta de specifika behoven inom bioekonomin med hjälp av progressiva och enhetliga moduler, samt moduler för fortbildning och livslångt lärande som medlemsstaterna utarbetar på basis av den öppna samordningsmetoden. Utvecklingen av dessa moduler är absolut nödvändig eftersom kunskaperna om miljökultur och hållbarhet måste förmedlas på alla utbildningsnivåer samt inom fortbildning och livslångt lärande. Kommittén uppmanar därför kommissionen att underlätta för medlemsstaterna att gemensamt identifiera och fastställa gemensamma mål samt medel för att uppnå dem på EU-nivå.

46. Kommittén understryker att utvecklingen av bioekonomin är beroende av skapandet av en marknadsefterfrågan på biobaserade produkter. Man måste göra insatser och driva aktioner för medvetandegörande, men även stimulera efterfrågan, vilket kräver samarbete mellan Europeiska kommissionen, regionerna och kommunerna.

Bryssel den 26 juni 2019. Karl-Heinz LAMBERTZ Europeiska regionkommitténs ordförande

(1) ”Agricultural Land Abandonment in the EU within 2015–2030”, JRC Policy Insights (oktober 2018), finns på https://ec.europa.eu/jrc/sites/jrcsh/files/jrc113718.pdf

(2) Yttrande från Europeiska regionkommittén om ”Reformen av den gemensamma jordbrukspolitiken” (COR-2018-03637).

(3) OECD, ”Meeting Policy Challenges for a Sustainable Bioeconomy”, 2018, ISBN 9789264292345; BIO-TIC, ”A roadmap to a thriving industrial biotechnology sector in Europe”, 2015.

(4) COM(2018) 435 av den 7 juni 2018: ”Förslag till Europaparlamentets och rådets förordning om inrättande av Horisont Europa – ramprogrammet för forskning och innovation, och om dess regler för deltagande och spridning”.

(5) COM(2018) 321 final av den 2 maj 2018: ”En modern budget för ett EU som skyddar, försvarar och sätter medborgarna i centrum – Flerårig budgetram 2021–2027”.

(6) COR-2018-02389.