RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET OCH RÅDET i enlighet med artikel 16 i rådets direktiv 2007/74/EG om undantag från mervärdesskatt och punktskatt på varor som införs av resande från tredjeländer /* COM/2013/0849 final */





RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET OCH RÅDET i enlighet med artikel 16 i rådets direktiv 2007/74/EG om undantag från mervärdesskatt och punktskatt på varor som införs av resande från tredjeländer INNEHÅLLSFÖRTECKNING RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET OCH RÅDET.... 2 1........... Sammanfattning............................................................................................................ 4 2........... Analys av samrådsresultat............................................................................................ 4 2.1........ Inledning....................................................................................................................... 4 2.1.1..... Rättslig grund och de viktigaste delarna i direktivet.................................................... 4 2.1.2..... Metod........................................................................................................................... 4 2.2........ Diskussion av mottagna synpunkter............................................................................. 5 2.2.1..... Artiklarna 3, 7 och 13 – definitioner............................................................................ 5 2.2.2..... Artikel 6 a – tolkning av införsel av ”tillfällig karaktär”.............................................. 8 2.2.3..... Artikel 8 – behandling av andra tobaksvaror (i detta fall snus).................................. 11 2.2.4..... Artikel 8.2 – skillnad mellan flygresenärer och andra resenärer................................. 11 2.2.5..... Artiklarna 8, 9 och 11 – kvantitativa begränsningar................................................... 12 2.2.6..... Artikel 10 – resenärers ålder....................................................................................... 12 2.2.7..... Artikel 11 – bränsle i en bärbar behållare.................................................................... 13 2.2.8..... Artikel 14 – lägsta skattebelopp................................................................................. 13 2.2.9..... Förhållande mellan beloppsbegränsningar och kvantitativa begränsningar................ 14 2.2.10... Inlandssjöfart och persontrafik på Donau.................................................................. 14 3........... Övergripande utvärdering och slutsatser.................................................................... 14 4........... Bilaga.......................................................................................................................... 15 1. Sammanfattning Denna rapport utgår från artikel 16 i rådets direktiv 2007/74/EG om undantag från mervärdesskatt och punktskatt på varor som införs av resande från tredjeländer (nedan kallat direktivet), där det anges att kommissionen ska överlämna en rapport till rådet om genomförandet av direktivet, vid behov åtföljt av ett förslag till ändring. Inför arbetet med denna rapport skickade kommissionen ett frågeformulär till medlemsstaterna i juni 2012 och uppmanade dem att lämna synpunkter på direktivet (alla skäl och artiklar) och ta upp särskilda frågor om tillämpningen av de undantag som anges i direktivet. Kommissionen fick in svar från alla de dåvarande 27 medlemsstaterna[1]. Femton medlemsstater ansåg att de nuvarande reglerna inte behövde ändras. Fem medlemsstater föreslog redaktionella ändringar, och sju medlemsstater rapporterade problem med tillämpningen av vissa bestämmelser. Kommissionen konstaterar att det finns ett antal problem, särskilt när det gäller definitionen och tolkningen av tekniska begrepp som ”import av tillfällig karaktär”, men anser att det inte finns några övertygande argument för att göra någon lagstiftningsändring i nuläget. I stället kommer kommissionen att arbeta för att ta itu med dessa frågor genom relevanta kommittéförfaranden, utbyte av bästa praxis och praktiska administrativa riktlinjer och verktyg. 2. Analys av samrådsresultat 2.1. Inledning 2.1.1. Rättslig grund och de viktigaste delarna i direktivet Den rättsliga grunden för denna rapport är artikel 16 i direktivet: Vart fjärde år och första gången 2012 ska kommissionen lägga fram en rapport för rådet om direktivets genomförande, om lämpligt åtföljd av ett förslag till ändring. I direktivet fastställs regler för undantag från mervärdesskatt och punktskatt på varor som införs i det personliga bagage som medförs av resande från ett tredjeland eller från ett territorium där unionens bestämmelser om mervärdesskatt eller punktskatt eller båda inte tillämpas. Det innehåller med andra ord reglerna för EU:s skattefria ransoner vid internationella resor. Artikel 41 i förordning (EG) nr 1186/2009 gäller i fråga om tullsatser. Den omfattas inte direkt av den här rapporten, utom för analysändamål eller för att ta upp synergieffekter (se nedan). Syftet med den regelbundna utvärdering som krävs enligt rapporteringsskyldigheten är att kontrollera om de definitioner, tröskelvärden, kvantitativa begränsningar och andra bestämmelser som införs genom direktivet fortfarande återspeglar den ekonomiska verkligheten och är ändamålsenliga. 2.1.2. Metod För att utarbeta denna rapport höll kommissionen ett samråd med medlemsstaterna för att få återkoppling på de gällande reglernas genomförande, effektivitet och ändamålsenlighet. Framför allt ställdes specifika frågor om användningen av de undantag och kvantitativa begränsningar som föreskrivs i direktivet.[2] Uppgifterna i frågeformuläret är det viktigaste underlaget för den här rapporten. Kommissionen utvärderade också Report on personal luggage provisions – Reporting on issues related to the implementation of Article 41 of Council Regulation (EC) No 1186/2009 which was introduced by Council Regulation (EC) No 274/2008 som generalsekretariatet överlämnade till rådet den 22 november 2011[3]. I förordning (EG) nr 274/2008 behandlas undantag från tull och i rådets direktiv 2007/74/EG behandlas undantag från mervärdesskatt och punktskatt, men båda regeluppsättningarna behandlar i grunden samma frågor, dvs. varor som införs i det personliga bagage som medförs av resande från ett tredjeland eller från ett territorium där gemenskapens bestämmelser inte tillämpas. Båda regeluppsättningarna tillämpas dessutom av samma myndigheter – tullmyndigheterna – vid införsel. De problem som medlemsstaterna identifierat kommer alltså att vara identiska eller åtminstone överlappa varandra delvis. Omfattningen av de problematiska områden som medlemsstaterna rapporterar om i frågeformuläret och eventuella lösningar går därför att förstå och hantera bättre om man behandlar båda regeluppsättningarna i ett enhetligt sammanhang. I den här rapporten behandlas endast de större problem som har identifierats. Förfrågningar om redaktionella och språkliga ändringar behandlas inte här, men de togs upp vid förfarandena i kommittén för punktskatter.[4] 2.2. Diskussion av mottagna synpunkter 2.2.1. Artiklarna 3, 7 och 13 – definitioner Två medlemsstater ville ha en noggrannare definition av följande begrepp i direktivet: Artikel 3.1 och 3.2 – tredjeland och territorium där gemenskapens bestämmelser om mervärdesskatt eller punktskatt eller båda inte tillämpas Vid tillämpningen av undantaget från mervärdesskatt och punktskatt för varor som förs in av resande från tredjeländer föreslogs ett förtydligande av definitionerna av tredjeländer och territorier i enlighet med rådets direktiv 2006/112/EG och 2008/118/EG med hänsyn till de fördrag som har slutits med Frankrike, Förenade kungariket respektive Cypern om att Furstendömet Monaco, Isle of Man och Förenade kungarikets suveräna basområden Akrotiris och Dhekelias territorium vid tillämpningen av det direktivet inte ska betraktas som tredjeländer. Det stämmer att det i artikel 3.1 och 3.2 i rådets direktiv 2007/74/EG görs åtskillnad mellan ett ”tredjeland” och ”territorium som inte är ett tredjelands territorium och där direktiven 2006/112/EG eller 92/12/EEG eller båda inte tillämpas”. Denna åtskillnad beror på att vissa territorier ingår i EU:s tullområde, men vissa skatteregler är inte tillämpliga där, och i andra fall ligger vissa territorier utanför tullområdet, men vissa av unionens skatteregler tillämpas där till följd av associeringsavtal. I de flesta fall är skälen till dessa – som ibland är mycket komplicerade regler – av historisk karaktär och har ofta möjliggjort en lösning på långvariga konflikter. Det är av dessa historiska skäl samt för att fullgöra skyldigheter och åtaganden vilka ingåtts av vissa medlemsstater som de skillnader som anges i artikel 3.1 och 3.2 finns och måste bibehållas. Resande till gemenskapen från Isle of Man kan inte utnyttja de ransoner som anges i artikel 1 och artikel 3.1, eftersom Isle of Mans territorium inte är ett tredjeland, och resande från Monaco kan inte utnyttja de ransoner som anges i artikel 1 och artikel 3.2 eftersom direktiven 2006/112/EG eller 92/12/EEG eller båda är tillämpliga inom det territoriet. Undantagen från dessa definitioner har införts av samma historiska skäl och måste fortsätta att tillämpas. Enligt artikel 3.1 andra stycket ska varken Monaco eller San Marino betraktas som ett tredjeland vad gäller punktskatt, med hänsyn till skatteavtalet mellan Frankrike och Furstendömet Monaco av den 18 maj 1963 och avtalet om vänskap och grannförbindelser mellan Italien och Republiken San Marino av den 31 mars 1939. Det faktum att Monaco och San Marino (enbart vad gäller punktskatt) inte betraktas som tredjeländer (artikel 3.1) och definitionen i artikel 3.2 säkerställer att resande till unionen från Monaco under inga omständigheter kan utnyttja de ransoner som anges i rådets direktiv 2007/74/EG, och resande från San Marino kan inte utnyttja de ransoner som avser punktskatt. Genom artikel 1 i samma direktiv begränsas förmånerna med ransoner till att gälla resande från tredjeländer och territorier som inte är ett tredjeland där direktiv 2006/112/EG eller 92/12/EEG eller båda inte tillämpas. På liknande sätt föreskrivs i artikel 3.2 andra stycket att Isle of Man med hänsyn till avtalet mellan Förenade kungarikets och Isle of Mans regeringar om tullar och punktskatter och övriga frågor inom tullområdet av den 15 oktober 1979 inte ska betraktas som ett annat territorium än ett tredjeland där direktiv 2006/112/EG eller 92/12/EEG eller båda inte tillämpas. Även detta undantag säkerställer att resande till unionen från dessa territorier inte kan komma ifråga för de ransoner som anges i rådets direktiv 2007/74/EG eftersom artikel 1 i samma direktiv begränsar förmånerna med ransoner till att gälla resenärer från ett territorium där unionens bestämmelser om mervärdesskatt eller punktskatt eller båda inte tillämpas. Eftersom dessa specifika situationer, som har utvecklats över tid, fortsätter att föreligga, anser kommissionen att det fortfarande finns ett behov av de särskilda reglerna i artikel 3.1 och 3.2 i rådets direktiv 2007/74/EG. Artikel 3.3 – flyg- och sjöresenärer I denna artikel görs det dels åtskillnad mellan flyg- och sjöresenärer, dels utesluts enskilda personer som reser med privat nöjesflyg eller privat nöjessjöfart. I artikel 7.1 andra stycket anges en beloppsbegränsning för flyg- och sjöresenärer på 430 euro, medan gränsen för övriga resenärer är 300 euro. I samrådet framkom ett förslag om att ändra artikel 3.3, så att undantaget för personer som reser med privat nöjesflyg eller privat nöjessjöfart skulle bli frivilligt för medlemsstaterna och på så sätt göra det möjligt för dem att tillämpa en enda beloppsbegränsning på 430 euro för samtliga resenärer i stället för 430 euro för flyg‑ och sjöresenärer och 300 euro för alla andra resenärer. Tanken var att underlätta förfarandena i medlemsstater utan landgräns mot tredjeländer. Åtskillnaden mellan olika transportmedel infördes för att återspegla läget för medlemsstater med en landgräns mot östeuropeiska länder (t.ex. Ryssland och Ukraina) som har en avsevärt lägre prisnivå och/eller skatte‑/punktskattenivå. Såvitt kommissionen vet har dessa prisskillnader inte minskat i någon större omfattning sedan direktivet antogs 2007. Tvärtom verkar den förhållandevis höga inflationen i de flesta medlemsstater vid EU:s östra gräns ha lett till ännu större skillnader i köpkraft mellan dessa länder och tredjeländer vid EU:s östra gräns. De problem som rapporterats av Ungern och Estland i Report on personal luggage provisions – Reporting on issues related to the implementation of Article 41 of Council Regulation (EC) No 1186/2009 which was introduced by Council Regulation (EC) No 274/2008 verkar stödja denna slutsats. Därför anser kommissionen att det inte finns något utrymme för att göra det valfritt för medlemsstaterna att utesluta personer som reser med privat nöjesflyg eller privat nöjessjöfart. Ett annat förslag som lades fram vid samrådet var att definitionen av resande skulle anpassas efter artikel 236 i kommissionens förordning (EEG) nr 2454/93 av den 2 juli 1993 om tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EEG) nr 2913/92 om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen. I artikel 236 A i kommissionens förordning (EEG) nr 2454/93 anges att med resande avses ”1. varje person som tillfälligt kommer in i gemenskapens tullområde och som vanligtvis inte är bosatt där, och 2. varje person som återvänder till gemenskapens tullområde där personen vanligtvis är bosatt, efter att ha vistats tillfälligt i ett tredje land.” I artikel 1 i direktivet anges däremot bestämmelser för ”[…] resande från ett tredjeland eller från ett territorium där gemenskapens bestämmelser om mervärdesskatt eller punktskatt eller båda enligt definitionen i artikel 3 inte tillämpas”. I artikel 3 definieras dessa territorier ytterligare genom en hänvisning till direktiven 2006/112/EG och 2008/118/EG (som upphäver direktiv 92/12/EEG). I dessa direktiv används ett mer differentierat begrepp av de skäl som förklaras ovan i samband med förslaget till ändring av artikel 3 i direktivet. Kommissionen anser därför att det inte är möjligt att anpassa definitionen av resande i artikel 3 i direktivet till definitionen i artikel 236 i förordning (EEG) nr 2454/93. Artikel 7.4 – personligt bagage Genom denna bestämmelse undantas värdet på en resenärs personliga bagage från beloppsbegränsningen[5]. Enligt en vidare tolkning av denna bestämmelse skulle en ”resenärs personliga bagage” också kunna innefatta skattefria inköp som resenären har gjort på utresan. Detta skulle kunna skapa ett kryphål där en resenär kan köpa varor på utresan utan att betala mervärdesskatt och/eller tull och sedan återimportera varorna utöver beloppsbegränsningen. Den enskilda personen skulle kunna köpa varor utan mervärdesskatt till ett obegränsat värde och ändå kunna använda dem inom EU. Därför lades det fram ett förslag om att det skulle införas en definition av personligt bagage i denna artikel, för att förtydliga att tullfria inköp på utresan inte räknades som personligt bagage utan skulle omfattas av beloppsbegränsningen. Enligt artiklarna 5 och 7.4 i direktivet och artiklarna 147.1 a och 146.1 b i direktiv 2006/112/EG finns det faktiskt en teoretisk möjlighet till missbruk. I praktiken tillämpar dock även tredjeländer eller territorier utanför EU oftast beloppsbegränsningar och kvantitativa begränsningar för resenärer som reser in i deras territorium. Värdet av eller beloppet för de varor som får föras in tullfritt i sådana bestämmelseländer är i allmänhet inte obegränsat, utan styrs av nationella/territoriella rättsliga krav i fråga om både in- och utresan vid införsel. Kommissionen känner inte till något missbruk av sådan ekonomisk omfattning att det skulle krävas ett lagstiftningsinitiativ, och medlemsstaterna har inte heller rapporterat något sådant beteende. Därför har kommissionen inte för avsikt att inleda några diskussioner om att ta med tullfria inköp som görs på resenärens utresa i bestämmelserna om personligt bagage/beloppsbegränsningar. Artikel 13 – besättning på transportmedel I samrådet föreslogs det också att definitionen av besättning på transportmedel i artikel 13 i direktivet skulle anpassas efter artikel 49.1 i rådets förordning (EEG) nr 918/83 av den 28 mars 1983 om upprättandet av ett gemenskapssystem för tullbefrielse, ersatt med rådets förordning (EU) nr 1186/2009 av den 16 november 2009. Enligt bilaga VI i rådets förordning (EU) nr 1186/2009 upphävs artikel 49 i förordning (EEG) nr 918/83 utan några motsvarande (nya) bestämmelser i förordningen om upphävande. I stället behandlas befrielse från importtull för varor som ingår i det personliga bagaget för resenärer i artikel 41 i rådets förordning (EU) nr 1186/2009 genom en hänvisning till bestämmelserna i rådets direktiv 2007/74/EG: ”Varor som ingår i det personliga bagaget hos resande från tredjeländer ska inte beläggas med importtull, om sådan import är befriad från mervärdesskatt i enlighet med bestämmelser i nationell lagstiftning antagen i enlighet med rådets direktiv 2007/74/EG av den 20 december 2007 om undantag från mervärdesskatt och punktskatt på varor som införs av resande från tredjeländer.” Därför anser kommissionen inte att det finns något behov av eller mervärde med att anpassa definitionen av besättning på transportmedel i artikel 13 i direktivet till definitionen i artikel 49.1 i förordning (EEG) nr 918/83. 2.2.2. Artikel 6 a – tolkning av införsel av ”tillfällig karaktär” Fyra medlemsstater betonade att de ser ett behov av att tydligare fastställa hur ofta resenärer får göra icke-kommersiell införsel (dvs. fastställa det högsta tillåtna antalet resor under en viss tidsperiod). Vissa medlemsstater som delar landgräns med tredjeländer ställs inför särskilda problem med enskilda personer som passerar gränsen mellan EU och tredjeland flera gånger i veckan eller – i extrema fall – per dag och medför punktskattepliktiga varor i precis den högsta tillåtna mängden, eller strax under den gränsen, och andra varor precis upp till den beloppsbegränsning som gäller. Kommissionen har förståelse för dessa medlemsstaters farhågor, särskilt eftersom de i stort sett stämmer överens med vad som beskrivs i Report on personal luggage provisions – Reporting on issues related to the implementation of Article 41 of Council Regulation (EC) No 1186/2009 which was introduced by Council Regulation (EC) No 274/2008. Kommissionen håller också med om att sådan införsel inte bör betraktas som ”tillfällig”. I direktivet föreskrivs dock inga riktmärken för en lämplig resefrekvens. Enligt artikel 6 i direktivet ska ”införsel anses vara av icke-kommersiell karaktär om den uppfyller följande villkor: a) Den är av tillfällig karaktär. b) Den består uteslutande av varor avsedda för resenärens personliga bruk eller hans familjs bruk eller av varor avsedda som presenter. Det måste framgå av varornas beskaffenhet eller kvantitet att de inte införs för kommersiella syften.” När kommissionen undersökte de många möjliga införselscenarierna för resenärer kunde den bara konstatera att ett lagstiftningsinitiativ för att ändra bestämmelserna i direktivet inte skulle vara en lämplig lösning på de rapporterade problemen, eftersom en ytterligare uppdelning av definitionen av införsel av tillfällig karaktär som ”sker oregelbundet/ibland/inte vanligtvis” endast skulle göra den rättsliga definitionen mer komplicerad utan att öka rättssäkerheten. Det finns helt enkelt ingen otvetydig definition av ”tillfällig” i termer av en siffra för frekvensen. Däremot bör den mängd varor som resenären för in till EU, särskilt när det gäller punktskattepliktiga varor, motsvara normal förbrukning med hänsyn till ett normalt konsumentbeteende hos den enskilda personen. Exempel 1: En resenär passerar gränsen mellan EU och ett tredjeland varannan dag och för med sig en limpa cigaretter (200 cigaretter) varje gång han reser in i EU från tredjelandet. Det är uppenbart inte ett normalt konsumentbeteende att göra av med 100 cigaretter per dag. En sådan införsel kan inte betraktas som icke‑kommersiell. Exempel 2: En resenär passerar gränsen mellan EU och ett tredjeland en gång i veckan och tar med sig fem paket cigaretter och en liter vodka varje gång han reser in i EU från tredjelandet. Förutsatt att alla övriga villkor är uppfyllda, bör dessa mängder inte leda till att ett tullförfarande inleds. Exempel 3: En resenär passerar gränsen mellan EU och ett tredjeland varje dag och reser in i EU med ett motorfordon som är fulltankat med bensin/diesel, plus ytterligare 10 liter i en bärbar behållare. Det är mycket osannolikt att en enskild person använder så stora bränslemängder för icke-kommersiella ändamål. Exempel 4: En resenär passerar gränsen mellan EU och ett tredjeland en gång i veckan och för med sig tre paket finskuren tobak (sammanlagt 90 g), fyra liter icke‑mousserande vin, en liter whiskey, fem armbandsur, flera flaskor parfym och tre GPS-apparater varje gång han reser in i EU. Även om mängderna av de införda punktskattepliktiga varorna fortfarande förefaller uppfylla kraven i direktivet, leder införseln av de andra varorna till att det bör göras en kontroll av resenärens avsikter och om varorna ska användas för kommersiella ändamål. Kommissionen inser att det finns en mängd olika scenarier som inte kan diskuteras i detalj på ett lämpligt sätt i den här rapporten. Denna mångfald går bara att hantera från fall till fall, särskilt när det finns tecken på skatteflykt, och i så fall med hänsyn till alla de villkor som anges i artiklarna 4–6 i direktivet. Kommissionen har inga principiella invändningar mot den metod som ett antal medlemsstater har valt, där de övervakar mängden resor som en enskild resenär gör under en viss tidsperiod, särskilt vid landgränser mot tredjeländer. En sådan övervakning får dock inte leda till en oproportionerlig begränsning av EU-invånarnas fria rörlighet eller begränsa de normala gränsövergångarna för personer som inte för in några varor som är inköpta utomlands. När det gäller strukturen för denna övervakning får medlemsstaterna själva avgöra vilka åtgärder som är lämpligast och minst betungande. Det är också viktigt att komma ihåg att många av bestämmelserna i rådets direktiv 2007/74/EG har sitt ursprung i internationella konventioner som medlemsstater och EU är parter i. Därför måste unionens bestämmelser fortfarande stämma överens med bestämmelserna i de konventionerna. Mot denna bakgrund har kommissionen inte för avsikt att ta något lagstiftningsinitiativ i detta skede för att lösa dessa problem. Kommissionen kan däremot tänka sig att ta fram administrativa verktyg och metoder tillsammans med intresserade medlemsstater för att ta itu med de beskrivna problematiska situationerna på ett lämpligt sätt och sedan dela kunskapen med de andra medlemsstaterna. De situationer som beskrivs ovan blir ännu mer komplicerade att hantera när det gäller personer som bor i ett gränsområde, gränsarbetare eller besättningar på transportmedel (se artikel 13 i direktivet). När medlemsstaterna bedömer sådana gränsövergångar måste de ta hänsyn till den geografiska placeringen av resenärens hemvist, dennes yrkessituation och/eller arbetsmiljö i tillägg till de krav som ställs enligt artiklarna 4–6 i direktivet. För att underlätta hanteringen av sådana särskilda fall anges definitioner av gränsområde och gränsarbetare i artikel 3.5 och 3.6 i direktivet. Enligt dessa definitioner och artikel 13.2 ska resenärer som förflyttar sig längre bort än 15 km från gränsen (”fågelvägen”) inte omfattas av andra begränsningar än dem som gäller alla andra resenärer. Vissa enskilda personer missbrukar dock denna bestämmelse genom att stanna i gränsområdet och dela ut de varor som har införskaffats utomlands till personer som är bosatta mindre än 15 km från gränsen. Eftersom sådan införsel oftast endast sker vid landgränser, innehåller direktivet vissa åtgärder som medlemsstaterna kan vidta för att hantera/begränsa missbruk av beviljade undantag. För det första får resenärer som inte är flyg- eller sjöresenärer endast föra in varor (utom tobak, alkohol och bränsle) upp till ett värde av 300 euro per person. För flyg- och sjöresenärer är beloppsgränsen 430 euro. För det andra, och för att främja ett gott skydd för folkhälsan, får medlemsstater sänka den högsta tillåtna mängden tobaksprodukter till 20 procent av de vanliga mängderna (dvs. 40 cigaretter i stället för 200). Det betyder att medlemsstaterna själva får avgöra om dessa lägre gränsvärden ska tillämpas på alla resenärer (artikel 8.1) eller enbart på sjö- och landresenärer (artikel 8.2). För det tredje kan medlemsstaterna fastställa beloppsbegränsningar och kvantitativa begränsningar för personer som är bosatta i gränsområden, gränsarbetare och besättningar på transportmedel som används för internationella resor på nationell basis, se artikel 13.1 jämte artikel 13.2 andra stycket i direktivet. I vissa fall har medlemsstaterna till och med sänkt de tillåtna kvantiteterna/beloppen till noll. Kommissionen är fullt medveten om de svårigheter flera medlemsstater ställs inför när de ska tillämpa de särskilda fall och undantag som införs enligt direktivet. Den anser dock att den nuvarande lagstiftningen skapar balans mellan medlemsstaternas skyldighet att förhindra dubbelbeskattning för icke-kommersiell införsel och deras suveräna rätt att skydda sin inhemska ekonomi och sina nationella intäkter. Återigen menar kommissionen att ett lagstiftningsinitiativ för att hantera gränsområdesfallen helt enkelt inte är en möjlig väg för att hantera de rapporterade problemen. Kommissionen är däremot öppen för att ta fram administrativa verktyg och metoder tillsammans med intresserade medlemsstater för att ta itu med de beskrivna problematiska situationerna på ett lämpligt sätt och sedan dela kunskapen med de andra medlemsstaterna. 2.2.3. Artikel 8 – behandling av andra tobaksvaror (i detta fall snus) En medlemsstat (Sverige) rapporterar att det skatteundantag som föreskrivs i detta direktiv missbrukas i fråga om snus. Snus är en punktskattepliktig tobaksprodukt enligt svensk lag. Det är förbjudet på alla EU-marknader utom i Sverige. Eftersom den skattebefriade införseln av snus endast begränsas av det tröskelvärde på 430/300 euro som anges i artikel 7 (och inte av de kvantitativa begränsningar som anges i artikel 8), verkar det vara möjligt att föra in stora mängder obeskattat snus i Sverige och hävda att det är för personligt bruk. Tullkontrollerna verkar bekräfta att snuset förs in olagligt i Sverige av resenärer (kurirer) via Östersjöfärjor, organiserat och i stor skala. Det obeskattade snuset säljs vidare i detaljhandeln i Sverige och förefaller orsaka snedvridning på marknaden. Sverige föreslår att det bör införas en kvantitativ begränsning för snus, som ett undantag till artiklarna 7 och 8. Vidare föreslår Sverige att det ska införas kvantitativa begränsningar för alla beskattade tobaksprodukter, inbegripet rökfria tobaksprodukter. Enligt artikel 8 i direktivet införs kvantitativa begränsningar för vissa tobaksprodukter som medlemsstaterna ska undanta från mervärdesskatt och punktskatt. För andra varor, som tobaksprodukter som inte förtecknas i artikel 8, gäller enbart begränsningen på 300/430 euro (artikel 7). Det förefaller som om Sveriges administrativa praxis genom åren att tillämpa tröskelvärden på 4 300 kronor respektive 3 000 kronor för resenärer som anländer med båt eller fartyg från tredjeländer, vilket motsvarar 507,49 euro (flyg- och sjöresenärer) respektive 354,06 euro (andra resenärer), har förvärrat situationen avsevärt. Mot denna bakgrund borde nationella åtgärder prioriteras. Med sådana åtgärder skulle de svenska tröskelvärdena anpassas till de belopp i euro som anges i artikel 7 i direktivet, men de skulle också kunna syfta till att begränsa införseln av snus. Det finns exempel i fråga om narkotika, läkemedel, vapen, sprängämnen och pornografiskt material, där medlemsstater ser över sin suveräna rätt att begränsa eller förbjuda införseln och/eller distributionen av sådana produkter. Kommissionen har i dag inte för avsikt att föreslå någon ändring av direktivet i fråga om behandlingen av snus. 2.2.4. Artikel 8.2 – skillnad mellan flygresenärer och andra resenärer En medlemsstat föreslår att åtskillnaden mellan flygresenärer och andra resenärer (lägre kvantitativa begränsningar för tobaksprodukter tillämpas för andra resenärer än flygresenärer) ska avskaffas. I artikel 8.2 anges följande: ”Medlemsstaterna kan välja att skilja på flygresenärer och andra resenärer genom att endast tillämpa de lägre kvantitativa begränsningarna enligt punkt 1 på andra resenärer än flygresenärer.” Om denna åtskillnad avskaffades, skulle medlemsstaterna vara skyldiga att tillämpa de lägre kvantitativa begränsningarna (dvs. 40 i stället 200 cigaretter) för alla resenärer eller för inga. I dag kan medlemsstaterna enligt artikel 8.2 själva välja om de vill göra åtskillnad mellan olika typer av resor eller ej. Det är nödvändigt att behålla denna bestämmelse för att ta hänsyn till situationen för vissa medlemsstater som delar land- eller sjögränser med tredjeländer som har betydligt lägre priser. Medlemsstaterna kan dock fritt välja att tillämpa samma begränsning för alla resenärer. Därför anser kommissionen att det inte går att avskaffa valmöjligheten enligt artikel 8.2. 2.2.5. Artiklarna 8, 9 och 11 – kvantitativa begränsningar En medlemsstat föreslog att de kvantitativa begränsningarna skulle anpassas efter de (betydligt högre) vägledande begränsningar som gäller för resenärer inom EU (artikel 32.3 i rådets direktiv 2008/118/EG) för att förhindra att resenärer från tredjeländer behandlas annorlunda. Enligt artiklarna 8, 9 och 11 i direktivet ska medlemsstaterna undanta vissa kvantiteter tobaks- och alkoholprodukter samt bränsle i en standardtank och en bärbar behållare från mervärdesskatt och punktskatt. Den grundläggande principen för EU:s inre marknad är att det inte ska finnas några begränsningar för vad privatpersoner kan köpa och föra med sig när de reser mellan EU-länder, så länge varorna är för personligt bruk och inte avsedda för återförsäljning, med undantag för nya transportmedel. Skatter (mervärdesskatt och punktskatt) är inräknade i varornas pris i inköpsmedlemsstaten, och inga ytterligare skatter behöver betalas i någon annan medlemsstat. För att avgöra om punktskattepliktiga varor är avsedda för privat bruk av den enskilda personen, har dock medlemsstaterna fastställt riktlinjer som endast ska användas som vägledning. Dessa riktlinjer ligger flera gånger högre än de kvantitativa begränsningarna för skattebefriad införsel enligt direktivet. Därför vore det inte särskilt rimligt att höja de kvantitativa gränserna för skattebefriad införsel till de vägledande nivåerna för beskattade varor i EU. Tvärtom skulle det leda till negativ diskriminering av EU-invånarna och samtidigt öka risken för snedvridning av konkurrensen. De kvantitativa begränsningar som anges i artiklarna 8, 9 och 11 i direktivet bidrar till att skydda medlemsstaternas socioekonomiska politik, budgetpolitik och folkhälsopolitik genom att fastställa tydliga riktlinjer som de nationella myndigheterna kan tillämpa när som helst. Kommissionen ställer sig inte bakom en höjning av de kvantitativa begränsningar som anges i artiklarna 8, 9 och 11 i direktivet till de vägledande nivåer som anges i artikel 32.3–32.4 i rådets direktiv 2008/118/EG. 2.2.6. Artikel 10 – resenärers ålder En medlemsstat föreslog att åldersangivelsen ”17” ska ersättas med ”18” med tanke på folkhälsoåtgärder för minderåriga i olika medlemsstater. Enligt artikel 10 ska undantagen för tobaks- och alkoholprodukter inte gälla ungdomar under 17 år. Den lagstadgade åldersgränsen för alkoholintag beror såväl på EU-medlemsstaternas nationella/regionala folkhälsopolitik som deras socioekonomiska politik. Vissa medlemsstater tillåter köp och intag av alkohol/alkoholhaltiga drycker endast från 18 års ålder eller till och med 20 år, medan andra medlemsstater har en lägre åldersgräns på 16 år som antingen enbart gäller öl, eller gäller all alkohol/alla alkoholhaltiga drycker inbegripet sprit. Liknande regler gäller åldersgränser för att köpa och använda tobaksprodukter i medlemsstaterna. En majoritet av medlemsstaterna tillämpar dock den högre åldersgränsen på 18 år för att köpa tobaksprodukter, medan ett mindre antal medlemsstater har en åldersgräns på 16 år. Vissa medlemsstater har dessutom infört ungdomsskyddslagstiftning som sorterar under regional behörighet. Detta betyder att bestämmelserna om rökning och alkohol varierar kraftigt till och med inom enskilda länder. Dessa aspekter diskuterades ingående innan den nuvarande artikel 10 i direktivet antogs, och den åldersgräns som anges i artikel 10 i direktivet återspeglar en rimlig kompromiss mellan de olika jurisdiktionerna och medlemsstaternas olika nationella/regionala folkhälsopolitik och socioekonomiska politik. Det finns inga nya fakta som skulle motivera en diskussion för att förändra det resultatet. Därför har kommissionen i dagsläget inte för avsikt att ändra bestämmelsen om resenärers ålder. 2.2.7. Artikel 11 – bränsle i en bärbar behållare En medlemsstat ansåg att det främst av praktiska skäl inte finns något behov av att medge undantag för bränsle i en bärbar behållare. Medlemsstaten föreslog också att artikel 11 i direktivet ska anpassas efter bestämmelserna i artiklarna 84 och 87 i rådets direktiv 2009/132/EG om tillämpningsområdet för artikel 143 b och c i direktiv 2006/112/EG vad gäller befrielse från mervärdesskatt vid slutlig import av vissa varor, och i artiklarna 107 och 110 i rådets förordning (EG) nr 1186/2009 om upprättandet av ett gemenskapssystem för tullbefrielse, för att säkerställa en tydligare och mer samstämmig tillämpning av undantagen från beskattning av bränsle i en standardtank. Enligt artikel 11 i direktivet får bränslet i en standardtank och en kvantitet på ytterligare tio liter i en bärbar behållare undantas från mervärdesskatt och punktskatt. Dessa bestämmelser har sitt ursprung i flera internationella konventioner, som Kyotokonventionen och Istanbulkonventionen om tillfällig import, som medlemsstater och/eller EU är avtalsslutande parter i. Denna samstämmighet mellan gemenskapens regler och det internationella åtagandet måste upprätthållas. Dessutom bör man inte bortse från trafiksäkerhetsaspekterna genom att inta en rent skattemässig ståndpunkt. Å andra sidan delar kommissionen dessa medlemsstaters farhågor om missbruk av undantagen, särskilt eftersom de bekräftas och beskrivs ingående i Report on personal luggage provisions – Reporting on issues related to the implementation of Article 41 of Council Regulation (EC) No 1186/2009 which was introduced by Council Regulation (EC) No 274/2008. Men inte heller i detta fall verkar ett lagstiftningsinitiativ vara det bästa sättet att hantera möjligheterna till missbruk. Det vore sannolikt lämpligare att ta fram administrativa metoder och instrument för att bekämpa detta missbruk. Bestämmelserna i artiklarna 84 och 87 i rådets direktiv 2009/132/EG och i artiklarna 107 och 110 i rådets förordning (EG) nr 1186/2009 skulle kunna bilda utgångspunkten för utvecklingen av sådana instrument och metoder. Undantaget för bränslet i fordons standardtankar och undantaget för bränslet i en bärbar behållare på högst tio liter kommer därför att bibehållas. Kommissionen är däremot öppen för att ta fram administrativa verktyg och metoder tillsammans med intresserade medlemsstater för att ta itu med de beskrivna problematiska situationerna på ett lämpligt sätt och sedan dela kunskapen med de andra medlemsstaterna. 2.2.8. Artikel 14 – lägsta skattebelopp En medlemsstat frågade om det belopp som anges i artikel 14 (10 euro) gäller för både mervärdesskatt och punktskatt (sammanlagt 10 euro) eller för varje skatt för sig (10 + 10 euro). I artikel 14 anges följande: ”Medlemsstaterna får välja att inte påföra mervärdesskatt eller punktskatt på varor som införs av resenärer, om skatten skulle uppgå till högst 10 EUR.” Kommissionen vill förtydliga att detta lägsta skattebelopp avser den sammanlagda beräknade skatten (både mervärdesskatt och punktskatt). 2.2.9. Förhållande mellan beloppsbegränsningar och kvantitativa begränsningar I Report on personal luggage provisions – Reporting on issues related to the implementation of Article 41 of Council Regulation (EC) No 1186/2009 which was introduced by Council Regulation (EC) No 274/2008 var medlemsstaterna kritiska till att möjligheterna att välja mellan beloppsbegränsningar och kvantitativa begränsningar kunde vara alltför liberala och leda till snedvridning av konkurrensen mellan medlemsstaterna. När det gäller punktskatter har medlemsstaterna inte rapporterat någon sådan snedvridning av konkurrensen och inte heller lämnat några ekonomiska uppgifter som stöder ett sådant antagande. I detta skede har kommissionen därför inte för avsikt att på nytt ta upp diskussionerna om förhållandet mellan beloppsbegränsningar och kvantitativa begränsningar. 2.2.10. Inlandssjöfart och persontrafik på Donau En ekonomisk aktör frågade varför personer som reser in i EU via Donau på ett fartyg i inlandssjöfart inte kan utnyttja ransonerna för resenärer. Kommissionen kunde inte svara direkt på den frågan och kommer att diskutera den vidare med medlemsstaterna eftersom den verkar beröra frågeställningar om lika skattebehandling. Kommissionen kommer att diskutera frågan om inlandssjöfart och persontrafik på Donau med medlemsstaterna i kommittén för punktskatter. 3. Övergripande utvärdering och slutsatser Samrådet med medlemsstaterna gav aktuell insyn i den nuvarande tillämpningen av unionens lagstiftning i den nationella lagstiftningen. Det stora flertalet medlemsstater är nöjda med bestämmelserna och anser inte att det nuvarande direktivet behöver revideras. En stor andel av de mottagna synpunkterna gäller enbart språkliga/redaktionella ändringar. Därför föreslår kommissionen att det inte ska tas något lagstiftningsinitiativ för att ändra direktivet om ransoner för resenärer i dagsläget. Kommissionen är däremot öppen för att ta fram administrativa verktyg och metoder tillsammans med intresserade medlemsstater för att ta itu med konkreta problematiska situationer på ett lämpligt sätt och sedan dela kunskapen med de andra medlemsstaterna. Alla väsentliga synpunkter som har tagits emot har återspeglats i den här rapporten. Medlemsstaterna kommer att få vägledning i särskilda frågor, främst när det gäller definitionen och tolkningen av tekniska begrepp som används vid tillämpningen av direktivet. Några av synpunkterna berör bredare frågor som behandlas i annan lagstiftning om punktskatt (särskilt allmänna ordningar för punktskatt i rådets direktiv 2008/118/EG). Dessa synpunkter kommer att beaktas när det läggs fram förslag till översyn av den lagstiftningen. 4. Bilaga Översikt över medlemsstaternas tillämpning av undantag och högre/lägre kvantitativa begränsningar i enlighet med artiklarna 7, 8, 13, 14 och 15 i rådets direktiv 2007/74/EG Enligt artiklarna 7, 8, 13, 14 och 15 i rådets direktiv 2007/74/EG kan medlemsstaterna tillämpa undantag och högre/lägre kvantitativa begränsningar när de tillämpar bestämmelserna i det här direktivet. Dessa bestämmelser tillämpas nationellt. I tabellerna nedan ges en översikt över medlemsstaternas tillämpning av sådana undantag. Tillämpning av sänkta kvantitativa begränsningar/beloppsbegränsningar enligt artikel 7.2 och artikel 8.1–8.2 MS || Sänkt beloppsbegränsning enligt artikel 7.2 i euro || Sänkta kvantiteter för alla resenärer enligt artikel 8.1 || Sänkta kvantiteter för andra resenärer än flygresenärer, artikel 8.2 1 || 2 || 3 || 4 AT* || 150 || Nej || Nej BE || 175 || Nej || Nej BG || Nej || Delvis ja || Ja CY || 175 || Nej || Nej CZ || 200 || Nej || Nej DE || 175 || Nej || Nej DK || Nej || Nej || Nej EE || Nej || Endast för artikel 8.1 a och d || — EL || 150 || Nej || Ja ES || 150 || Nej || Nej FI || Nej || Nej || Nej FR || 150 || Nej || Nej HU || 150 || Nej || Ja IE || 215 || Nej || Nej IT || 150 || Nej || Nej LT || 147,70 || Nej || Ja LU || 175 || Nej || Nej LV || 282,01 || Nej || Ja MT || Nej || Nej || Nej NL || Nej || Nej || Nej PL || Nej || Mervärdesskatt: nej. Punktskatt: båda. || Ja PT || 150 || Nej || Nej RO || Nej || Endast för artikel 8.1 a || Nej SE || Nej || Nej || Ja (endast till viss del) SI || 150 || Nej || Nej SK || Nej || Delvis ja || Ja UK || Nej || Nej || Nej * Österrike tillämpar artikel 8.3 för resenärer som anländer från Samnauntal. Tillämpning av sänkta kvantiteter/beloppsbegränsningar enligt artikel 13.1 a MS || Tobak a) cigaretter b) cigariller c) cigarrer d) röktobak || Alkohol och alkoholhaltiga drycker a) med en alkoholhalt som överstiger 22 volymprocent eller odenaturerad etylalkohol med en alkoholhalt av minst 80 volymprocent b) högst 22 volymprocent c) icke-mousserande vin d) öl || Bränsle a) standardtank b) bärbar behållare || Beloppsbegränsning (högsta belopp i euro) AT || a) 25 b) 10 c) 5 d) 25 g || a) 0,25 liter b) 0,75 liter c) 1 liter d) 2 liter || — || 20 euro inkl. 4 euro för livsmedel och alkoholfria drycker BE || Nej || Nej || Nej || Nej BG || Nej || Nej || Nej || Nej CY || Nej || Nej || Nej || Nej CZ || Nej || Nej || Nej || Nej DE || a) 40 b) 20 c) 10 d) 50 g || a) 0 liter b) 0 liter c) 0 liter d) 0 liter || — || 90 euro DK || Nej || Nej || Nej || Nej EE || Nej || Nej || Nej || Nej EL || a) 40 b) 20 c) 10 d) 50 g || a): 1 liter b): 2 liter c): 4 liter d): 16 liter || a) Bränsle i standardtank b) 10 l bränsle i bärbar behållare || 175 euro ES || a) 200 per månad || Nej || Nej || Nej FI || Nej || Nej || Nej || Nej FR || a) 40 b) 20 c) 10 d) 50 g || a): 0,25 liter b): 0,50 liter c): 0,50 liter d): 4 liter || a) Bränsle i standardtank: 200 liter b) 10 l bränsle i bärbar behållare || Max.: 175 euro (resenärer på minst 15 år). Resenärer yngre än 15 år: 40 euro. HU || Nej || Nej || Nej || Nej IE || Nej || Nej || Nej || Nej IT || a) 20 b) 10 c) 5 d) 25 g || a) 0,125 liter b) 0,250 liter c) 1 liter d) 2 liter || Endast standardtank || 50 euro LT || a) 40 b) 20 c) 10 d) 50 g || a) 0,5 liter b) 0,75 liter c) 0,75 liter d) 4 liter || a) Bränsle i standardtank b) Inget undantag för bärbar behållare || 147,70 euro LU || Nej || Nej || Nej || Nej LV || Nej || Nej || Nej || Nej MT || Nej || Nej || Nej || Nej NL || Nej || Nej || Nej || Nej PL || Nej || a) 0,5 liter (endast för mervärdesskatt) b) 0,5 liter (endast för mervärdesskatt) c) 0,5 liter (endast för mervärdesskatt) d) 2 liter (endast för mervärdesskatt) || Nej || Nej PT || Nej || Nej || Nej || Nej RO || Nej || Nej || Nej || Nej SE || Nej || Nej || Nej || Nej SI || a) 25 b) 10 c) 5 d) 250 g || a) 0,25 liter c) 1 liter || — || 40 euro SK || Nej || Nej || Nej || Nej UK || Nej || Nej || Nej || Nej Tillämpning av sänkta kvantiteter/beloppsbegränsningar enligt artikel 13.1 b MS || Tobaksprodukter a) cigaretter b) cigariller c) cigarrer d) röktobak || Alkohol och alkoholhaltiga drycker a) med en alkoholhalt som överstiger 22 volymprocent eller odenaturerad etylalkohol med en alkoholhalt av minst 80 volymprocent b) högst 22 volymprocent c) icke-mousserande vin d) öl || Bränsle a) standardtank b) bärbar behållare || Beloppsbegränsning (högsta belopp i euro) AT || a) 25 b) 10 c) 5 d) 25 g || a) 0,25 liter b) 0,75 liter c) 1 liter d) 2 liter || — || 20 euro inkl. 4 euro för livsmedel och alkoholfria drycker BE || Nej || Nej || Nej || Nej BG || Nej || Nej || Nej || Nej CY || Nej || Nej || Nej || Nej CZ || Nej || Nej || Nej || Nej DE || a) 40 b) 20 c) 10 d) 50 g || a) 0 liter b) 0 liter c) 0 liter d) 0 liter || — || 90 euro DK || Nej || Nej || Nej || Nej EE || Nej || Nej || Nej || Nej EL || a) 40 b) 20 c) 10 d) 50 g || a): 1 liter b): 2 liter c): 4 liter d): 16 liter || a) Bränsle i standardtank b) 10 l bränsle i bärbar behållare || 175 euro ES || a) 200 per månad || Nej || Nej || Nej FI || Nej || Nej || Nej || Nej FR || a) 40 b) 20 c) 10 d) 50 g || a): 0,25 liter b): 0,50 liter c): 0,50 liter d): 4 liter || a) Bränsle i standardtank: 200 liter b) 10 l bränsle i bärbar behållare || Max.: 175 euro (resenärer på minst 15 år). Resenärer yngre än 15 år: 40 euro. HU || Nej || Nej || Nej || Nej IE || Nej || Nej || Nej || Nej IT || a) 20 b) 10 c) 5 d) 25 g || a) 0,125 liter b) 0,250 liter c) 1 liter d) 2 liter || Endast standardtank || 50 euro LT || a) 40 b) 20 c) 10 d) 50 g || a) 0,5 liter b) 0,75 liter c) 0,75 liter d) 4 liter || a) Bränsle i standardtank b) Inget undantag för bärbar behållare || 147,70 euro LU || Nej || Nej || Nej || Nej LV || Nej || Nej || Nej || Nej MT || Nej || Nej || Nej || Nej NL || Nej || Nej || Nej || Nej PL || Nej || a) 0,5 liter (endast för mervärdesskatt) b) 0,5 liter (endast för mervärdesskatt) c) 0,5 liter (endast för mervärdesskatt) d) 2 liter (endast för mervärdesskatt) || Nej || Nej PT || Nej || Nej || Nej || Nej RO || Nej || Nej || Nej || Nej SE || Nej || Nej || Nej || Nej SI || a) 25 b) 10 c) 5 d) 250 g || a) 0,25 liter c) 1 liter || — || 40 euro SK || Nej || Nej || Nej || Nej UK || Nej || Nej || Nej || Nej Tillämpning av sänkta kvantiteter/beloppsbegränsningar enligt artikel 13.1 c MS || Tobaksprodukter a) cigaretter b) cigariller c) cigarrer d) röktobak || Alkohol och alkoholhaltiga drycker a) med en alkoholhalt som överstiger 22 volymprocent eller odenaturerad etylalkohol med en alkoholhalt av minst 80 volymprocent b) högst 22 volymprocent c) icke-mousserande vin d) öl || Bränsle a) standardtank b) bärbar behållare || Beloppsbegränsning (högsta belopp i euro) AT || a) 25 b) 10 c) 5 d) 25 g || a) 0,25 liter b) 0,75 liter c) 1 liter d) 2 liter || — || 20 euro inkl. 4 euro för livsmedel och alkoholfria drycker BE || a) 40 b) 20 c) 10 d) 50 g || a) 0,25 liter b) 0,50 liter c) 2 liter d) 8 liter || a) Standardtank: inga. b) Bärbar behållare: inga. || Högsta belopp: 175 euro BG || a) 40 b) 20 c) 10 d) 50 g || a): 1 liter b): 1 liter c): 2 liter d): 4 liter || a) Bränsle i standardtank b) 10 l bränsle i bärbar behållare || 150 euro CY || a) 40 b) 20 c) 10 d) 50 g || a) 0,25 liter b) 0,50 liter c) 1 liter d) 3 liter || — || 35 euro CZ || — || — || — || 300 euro DE || a) 40 b) 20 c) 10 d) 50 g || a) 0 liter b) 0 liter c) 0 liter d) 0 liter || — || 90 euro DK || Nej || Nej || Nej || Nej EE || Nej || Nej || Nej || Nej EL || a) 40 b) 20 c) 10 d) 50 g || a): 1 liter b): 2 liter c): 4 liter d): 16 liter || a) Bränsle i standardtank b) 10 l bränsle i bärbar behållare || 175 euro ES || Nej || Nej || Nej || 30 eller 43 euro FI || Per månad: a) 200 b) 100 c) 50 d) 250 g || Per månad: a) 1 liter b) 2 liter c) 4 liter d) 16 liter || Per månad: a) Bränsle i standardtank b) 10 l bränsle i bärbar behållare || 430 euro per månad (flyg- och sjöresenärer). Landresenärer: beloppsbegräsning för införsel av varor vid ett tillfälle, högst 300 euro. FR || a) 40 b) 20 c) 10 d) 50 g || a): 0,25 liter b): 0,50 liter c): 0,50 liter d): 4 liter || a) Bränsle i standardtank: 200 liter b) 10 l bränsle i bärbar behållare || Max.: 175 euro (resenärer på minst 15 år). Resenärer yngre än 15 år: 40 euro. HU || Nej || Nej || Nej || Nej IE || a) 40 b) 20 c) 10 d) 50 g || a) 0,35 liter b) 0,50 liter c) 0,75 liter d) 4 liter || a) Bränsle i standardtank b) 10 l bränsle i bärbar behållare || 430 euro IT || a) 20 b) 10 c) 5 d) 25 g || a) 0,125 liter b) 0,250 liter c) 1 liter d) 2 liter || Endast standardtank || 50 euro LT || a) 40 b) 20 c) 10 d) 50 g || a) 0,5 liter b) 0,75 liter c) 0,75 liter d) 4 liter || a) Bränsle i standardtank b) Inget undantag för bärbar behållare || 147,70 euro LU || a) 40 b) 20 c) 10 d) 50 g || a) 0,25 liter b) 0,5 liter c) 2 liter d) 8 liter || — || 175 euro LV || Nej || Nej || Nej || Nej MT || Nej || Nej || Nej || Nej NL || a) 40 b) 20 c) 10 d) 50 g || a): 1 liter b): 1 liter c): 2 liter d): 8 liter || Ingen sänkt kvantitet || Ingen sänkt begränsning PL || Nej || a) 0,5 liter (endast för mervärdesskatt) b) 0,5 liter (endast för mervärdesskatt) c) 0,5 liter (endast för mervärdesskatt) d) 2,0 liter (endast för mervärdesskatt) || Nej || Nej PT || a) 80 b) 20 c) 10 d) 50 g || — || — || 200 euro RO || Nej || Nej || Nej || Nej SE || a) 100 b) 20 c) 20 d) 100 g || a) 0 liter b) 0 liter c) 0 liter d) 0 liter || — || 0 euro SI || a) 25 b) 10 c) 5 d) 250 g || a) 0,25 liter c) 1 liter || — || 40 euro SK || Nej || Nej || Nej || Nej UK || Nej || Nej || Nej || Nej Tillämpning av undantag enligt artiklarna 14 och 15 MS || Undantag enligt artikel 14 (ingen mervärdesskatt eller punktskatt om skatten motsvarar högst 10 euro) || Undantag enligt artikel 15 (justering/avrundning av nationell valuta i förhållande till euro)* AT || Ja || Nej BE || Nej || Nej BG || Nej || Nej CY || Ja || Nej CZ || Ja || Ja (endast för artikel 15.2) DE || Nej || Nej DK || Nej || Nej EE || Nej || Nej EL || Nej || Nej ES || Nej || Nej FI || Nej || Nej FR || Nej || Nej HU || Nej || Ja (endast för artikel 15.2) IE || Nej || Nej IT || Ja || Nej LT || Nej || Ja (endast för artikel 15.2) LU || Ja || Nej LV || Nej || Ja (endast för artikel 15.2) MT || Ja || Nej NL || Nej || Nej PL || Ja || Nej PT || Ja || Nej RO || Ja || Nej SE || Ja || Ja SI || Nej || Nej SK || Nej || Nej UK || Nej || Ja [1] Kroatien anslöt sig till EU den 1 juli 2013 och ingår inte här. [2] Frågeformuläret presenterades vid ett möte med kommittén för punktskatter med möjlighet att lämna synpunkter på det den 26 juni–27 juli 2012. [3] Dokument 16879/2011 – UD 335 – bilaga. [4] Se kommissionens dokument Outcome of the questionnaire on the implementation of Council Directive 2007/74/EC of 20 December 2007 on the exemption from value added tax and excise duty of goods imported by persons travelling from third countries (CED 798). [5] ”Värdet av en resenärs personliga bagage, när detta tillfälligt införs eller återinförs efter en tillfällig utförsel, och värdet av läkemedel som behövs för en resenärs personliga bruk ska inte beaktas vid tillämpningen av bestämmelserna om undantag från skatteplikt i punkterna 1 och 2.”