A4-0255/97

Resolution om konvergenskriterierna för den ekonomiska och monetära unionen och finansieringen av socialskyddssystemen i Europeiska unionens medlemsstater

Europaparlamentet utfärdar denna resolution

- med beaktande av Garriga Polledos förslag till resolution om konvergenskriterierna, den ekonomiska och monetära unionens tredje etapp och de olika sociala trygghetssystemen (B4-0589/95),

- med beaktande av artikel 45 i arbetsordningen,

- med beaktande av kommissionens rapporter från 1993 och 1995 om den sociala tryggheten inom unionen ((Social trygghet i Europa - 1993, Byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer, Luxemburg, 1994 och KOM(95)0457.)),

- med beaktande av kommissionens meddelande «Den sociala trygghetens framtid: En ram för europeisk debatt» (KOM(95)0466),

- med beaktande av kommissionens meddelande om modernisering och nydaning av social trygghet i den Europeiska unionen (KOM(97)0102),

- med beaktande av sina resolutioner av den 7 april 1992 om resultaten från regeringskonferensen och den 10 mars 1994 om effekterna av införandet av EMU för den sociala tryggheten ((EGT nr C 125, 18.5.1992, s. 81 och EGT nr C 91, 28.3.1994, s. 230.)),

- med beaktande av sin resolution av den 13 juli 1995 om en sammanhängande sysselsättningsstrategi för Europeiska unionen ((EGT nr C 249, 25.9.1995, s. 143.)),

- med beaktande av sin resolution av den 29 november 1995 om sysselsättningen i Europa - 1995 ((EGT nr C 339, 18.12.1995, s. 28.)),

- med beaktande av sin resolution av den 19 februari 1997 meddelandet från kommissionen om den sociala trygghetens framtiden - en ram för en europeisk debatt och rapporten från kommissionen om social trygghet i Europa 1995 ((EGT nr C 85, 17.3.1997, s. 63.)),

- med beaktande av betänkandet från utskottet för ekonomi, valutafrågor och industripolitik och yttrandet från utskottet för sysselsättning och socialfrågor (A4-0255/97), och med beaktande av följande:

A. Den sociala tryggheten har i de flesta medlemsstater sörjt för en solid levnadsstandard och minskad fattigdom. Denna sociala modell måste förbli hörnstenen i Europeiska unionen.

B. Den höga arbetslösheten, faran för social utslagning av en allt större del av befolkningen och den åldrande befolkningen utgör stora utmaningar i framtiden.

C. Alla medlemsstater i Europeiska unionen har svårigheter med att finansiera sina sociala trygghetssystem.

D. Konvergenskriterierna begränsar medlemsstaternas budgetutrymme för att uppfylla sina sociala åtaganden. Samtidigt kan det fastställas att den offentliga debatten om framtiden för de sociala trygghetssystemen inte kan ses avskild från behovet av social sammanhållning och den vidare europeiska politiska integrationen.

E. Medlemsstaterna har mycket olika sätt att finansiera de sociala trygghetssystemen. Antingen finansieras de i huvudsak genom socialavgifter, som i Belgien, Frankrike och Tyskland, eller i huvudsak genom skatteintäkter, som i Irland och de skandinaviska länderna.

F. Egenavgifterna bör sänkas i syfte att minska kostnaderna för produktionsfaktorn arbete, men detta kan inte ske utan att en alternativ finansieringskälla tas i bruk.

G. Skapandet av ytterligare arbetstillfällen är av avgörande betydelse för den sociala trygghetens framtid och just av denna anledning måste rådet och kommissionen genom en frivillig sysselsättningspolitik erbjuda medlemsstaterna en bättre lämpad ram för kampen mot arbetslösheten.

H. Artikel 2 i EG-fördraget anger att gemenskapen skall ha till uppgift att främja en hög nivå i fråga om sysselsättning och socialt skydd, en höjning av levnadsstandarden och livskvaliteten samt ekonomisk och social sammanhållning och solidaritet mellan medlemsstaterna.

I. I enlighet med artikel 117 i fördraget gäller att «medlemsstaterna är ense om behovet att främja förbättringar av arbetstagarnas arbetsvillkor och levnadsstandard och att därigenom möjliggöra en harmonisering samtidigt som förbättringarna bibehålls.»

1. Parlamentet anser uttryckligen att bestämmelserna om den ekonomiska och monetära unionen måste genomföras till fullo i enlighet med vad som fastställs i fördraget, eftersom lägre räntor, lägre växlingskostnader och begränsningen av valutakursrisker utgör en effektiv ram för ökad tillväxt och fler arbetstillfällen,

2. erinrar om att budgetdisciplinen och upprättandet av den monetära unionen är förenliga med de politiska ansträngningarna att skapa en varaktig tillväxt och fler arbetstillfällen, men att varken uppfyllandet av konvergenskriterierna eller tidpunkten för den tredje etappen kan användas som en ursäkt för en negativ inverkan på unionens och medlemsstaternas ansträngningar att skapa sysselsättning eller bibehålla den sociala tryggheten på en hög nivå,

3. anser att uppgiften med att skapa nya arbetstillfällen samt bibehålla och förstärka ett bra socialt trygghetssystem inte skall stå i konflikt med den ekonomiska utvecklingen, utan bör gälla som kompletterande politiska mål,

4. noterar att befolkningsutvecklingen på medellång och lång sikt kommer att medföra betydande utgiftsökningar inom de sociala trygghetssystemen vad gäller pensioner och sjukförsäkring, vilket i en rad medlemsstater skall kompenseras genom minskade utgifter för barnbidrag och arbetslöshetsunderstöd,

5. konstaterar att man för finansiering av pensioner i en del länder har ett kapitaliseringssystem, i andra länder ett fördelningssystem; betonar att båda systemen har vuxit fram i en historisk process med sina respektive strukturella för- och nackdelar; bedömer att det i länder med kapitaliseringssystem, delvis på grund av den låga inflationen, har uppstått färre finansieringsproblem; drar slutsatsen att det i länder med ett socialt sett rättvisare fördelningssystem behövs större ansträngningar för att minska den proportionella skuldsättningen i syfte att frigöra ytterligare medel för finansiering av de lagstadgade pensionerna; instämmer i kommissionens uppfattning att en genomgripande förändring med en övergång från ett offentligt skattefinansierat system till kapitaltäckning inte är realistisk på grund av de enorma övergångskostnaderna,

6. anser det vara motiverat att mera ingående diskutera den demografiska utvecklingen med hänsyn till de olika formerna av befintliga pensionsförsäkringssystem (t.ex. fördelnings- och kapitaltäckningsförfaranden) och eventuella nödvändiga anpassningsåtgärder i de sociala trygghetssystemen; uppmanar kommissionen att förelägga en adekvat rapport,

7. anser att frågan om hur man skall kunna se till att kostnaderna för de sociala trygghetssystemen inte blir för höga utan att det sociala skyddsnätet försvagas är den stora utmaning som medlemsstaterna ställs inför; betonar att sunda statsfinanser är den bästa garantin för ett väl fungerande socialt trygghetssystem; föreslår därför att medlemsstaterna skall fortsätta med budgetsaneringen på ett socialt ansvarsfullt vis,

8. anser att denna budgetsanering måste genomföras genom att öka inkomsterna och/eller bevara inkomstnivån, på grundval av avgifter och skatter, samtidigt som utgifterna minskas vad gäller sociala förmåner och förmånstagare, varvid åtgärder bör vidtas för att företagens konkurrensläge och befolkningens köpkraft inte påverkas allvarligt,

9. understryker att det till följd av bristerna på den inre marknaden är risk för att på skillnader i konkurrensvillkoren leder till snedvriden konkurrens; av detta skäl måste den gemensamma inre marknaden fullbordas så fort och i så stor utsträckning som möjligt,

10. konstaterar att avsaknaden av tillräcklig samordning på skatteområdet inte endast utgör ett hinder för fullbordandet av den inre marknaden utan även leder till skattemässig konkurrens mellan medlemsstaterna, vilket även leder till att en del nationella sociala trygghetssystem utsätts för påfrestningar och att de bestående skillnaderna mellan medlemsstaterna ökar, vilket strider mot de principer som ligger till grund för den inre marknaden,

11. anmodar därför om ökad samordning av skattesystemen vad gäller skattebas och tariffer, varvid det är viktigt att skattesystemen i Europeiska unionen bör lämna utrymme för en viss flexibilitet och skillnader mellan medlemsstaterna; detta är nödvändigt eftersom det i de olika medlemsstaterna och regionerna föreligger vitt skilda behov vad gäller offentlig service och för att möjliggöra en reaktion på ojämnheter och skillnader i konjunkturen, samt för att kompensera för att man i etapp tre av EMU överger växelkursmekanismen; anmodar ekofinrådet att med ett positivt resultat avsluta sina diskussioner om kommissionens förslag i frågan,

12. anser därför att beskattningen inte får undergräva de grundläggande förutsättningarna för de sociala trygghetssystemen, utan tvärtom skapa förutsättningar för att förbättra dessa på medellång sikt med hänsyn till målet att skapa fler arbetstillfällen,

13. finner det nödvändigt att undersöka möjligheten av att genomföra en övergång från beskattning av arbete till beskattning av konsumtion av icke-förnybara naturresurser, kapital och mervärde i samband med eventuella problem att finansiera den sociala tryggheten samt frågor som rör skattekonkurrens mellan regioner, miljöpolitik och politik angående naturresurser; anmodar kommissionen att i enlighet med detta lägga fram ett lämpligt förslag om översynen av skattesystemet på grundval av kommissionens memorandum om skattesystem i Europeiska unionen och arbetet i skattegruppen på hög nivå,

14. uppmanar kommissionen och rådet att inrätta en ram för ekonomiska och sociala frågor samt ägna större uppmärksamhet åt en sund sysselsättningspolitik; diskussionen om att aktivera arbetsmarknadens funktion och öka skatteincitament då man söker arbete får inte inverka menligt på bibehållandet av socialskyddssystemen,

15. påpekar att vitboken om tillväxt, konkurrenskraft och sysselsättning utgör ett första steg i denna riktning, men att viktiga åtgärder för att stimulera investeringar i innovativa teknologier, bland annat inom miljöskyddet, fram till dags dato mest har förblivit tomma ord; anser att ekonomisk tillväxt som tar vederbörlig hänsyn till bevarandet av naturen är nödvändig för att lösa svårigheterna med finansieringen av de sociala trygghetssystemen, vilket för övrigt framgår av förslagen i vitboken,

16. begär att vitboken tillämpas fullt ut och stödjer i väntan på detta de förslag som lagts fram av kommissionens ordförande om att se över budgetplanen, särskilt i syfte att i budgeten lägga större vikt vid sysselsättningen,

17. uppmanar medlemsstaterna och, inledningsvis, Europeiska unionen att föra en sysselsättningsskapande politik med mål som inriktas på att det kapital som används till arbetslöshetsunderstöd och utbildning av arbetssökande - åtminstone delvis - går till arbetsskapande initiativ,

18. är medvetet om att konvergenskriterierna är ett stöd för medlemsstaterna i deras strävanden efter ekonomisk stabilitet och sund budgetpolitik, och att de därigenom ökar utsikterna till lägre räntesatser, större investeringar och ökad tillväxt och sysselsättning, vilket följaktligen leder till ökad social sammanhållning och, genom ett högre beskattningsunderlag, till en förbättring av de grundläggande förutsättningarna för sociala trygghetssystem,

19. uppmanar deltagarna i den europeiska sociala dialogen att inleda diskussioner om den sociala dialogens plats och uppgift efter inledandet av EMU:s tredje etapp, bland annat beträffande lönebildningen; önskar i detta sammanhang att små och medelstora företag görs delaktiga genom ett separat organ i syfte att uppnå maximal representativitet,

20. uppmanar kommissionen att noggrant utvärdera och att ta vederbörlig hänsyn till parlamentets yttrande i sin ovannämnda resolution av den 19 februari 1997 om den debatt som inleddes med meddelandet om den sociala trygghetens framtid,

21. uppdrar åt sin ordförande att vidarebefordra denna resolution till rådet, kommissionen och medlemsstaternas parlament.