A4-0315/96

Resolution om minimigarantier vid handläggning av asylärenden (5585/95 - C4- 0356/95)

Europaparlamentet utfärdar denna resolution

- med beaktande av rådets resolution av den 20 juni 1995 om minimigarantier vid handläggning av asylärenden (5585/95 - C4-0356/95) ((EGT nr C 274, 19.9.1996, s. 13.)),

- med beaktande av den universella deklarationen om de mänskliga rättigheterna av den 10 december 1948,

- med beaktande av Europarådets konvention om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna, samt konventionens sjunde protokoll,

- med beaktande av Genèvekonventionen om flyktingars rättsliga ställning av år 1951 och protokollet av år 1967,

- med beaktande av den internationella konventionen om skydd för medborgerliga rättigheter och politiska rättigheter,

- med beaktande av konventionen mot tortyr och andra former för grym, omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning av den 10 december 1984,

- med beaktande av artiklarna K t.o.m. K 9 samt deklarationen om asylpolitik i slutakten i Fördraget om Europeiska unionen,

- med beaktande av FN:s flyktingkommissariats exekutivkommittés slutsatser nr 8, 15, 22, 30, 44, 58, 64, 65, 68 och 73,

- med beaktande av gällande allmänna rättsprinciper i medlemsstaterna,

- med beaktande av sin resolution av den 21 september 1995 om kommissionens meddelande till rådet och Europaparlamentet om politiken i immigrations- och asylfrågor ((EGT nr C 269, 16.10.1995, s. 156.)),

- med beaktande av sin resolution av den 18 november 1992 om en harmonisering av lagstiftning och politik i asylärenden inom Europeiska unionen ((EGT nr C 337, 21.12.1992, s. 97.)),

- med beaktande av Londonresolutionerna av den 30 november och 1 december 1992 vid rådets sammanträde (justitie- och inrikesministrarna) ((10518/92 (Press 230-G))),

- med beaktande av betänkandet från utskottet för medborgerliga fri- och rättigheter och inrikesfrågor och yttrandena från utskottet för rättsliga frågor och medborgarrätt och utskottet för kvinnors rättigheter (A4- 0315/96), och med beaktande av följande:

A. Resolutionen om minimigarantier vid handläggning av asylärenden är en god utgångspunkt där ett antal väsentliga principer kommit till uttryck, vars vidareutveckling kan främja det åsyftade målet med harmonisering.

B. Resolutionen från rådet innefattar inga tvingande rättsliga skyldigheter och garantier som inte är av en tvingande karaktär är inga garantier alls; därför måste de införlivas i gemenskapsrätt och nationell rätt.

C. Harmoniseringen av asylpolitiken i medlemsstaterna är en nödvändig förutsättning för att kunna garantera rättsstaten i hela Europeiska unionen.

D. Rådet och kommissionen har underlåtit att konsultera Europaparlamentet i enlighet med artikel K 6 i Fördraget om Europeiska unionen.

E. De flesta flyktingarna kommer från utomeuropeiska länder och bör tas emot inom den egna regionen.

F. Inom lagstiftning och förfaranden måste det göras en skillnad mellan asylsökande och andra medborgare från tredje land.

G. En asylsökande kan återsändas till ursprungslandet endast under förutsättning att det fastställts att återsändandet inte innebär någon kränkning av artikel 33 i Genèvekonventionen av år 1951 (non-refoulement).

H. Asylansökningar görs i allt större utsträckning vid gränserna.

I. Begreppet säkert tredje land måste ses som ett medel att fastslå vem som skall ha ansvaret för handläggningen av en asylansökan för att så kallade «orbit»- situationer skall kunna undvikas.

J. Nedanstående utgör krav som kan ställas på ett effektivt rättsskydd i samband med förfarandet vid asylansökan:

- asylförfarandet måste ge alla asylsökande möjlighet att så snabbt som möjligt lämna in sin asylansökan,

- parterna måste få juridisk och språklig hjälp,

- undersökningen av fakta samt rätten till fri prövning måste göra det möjligt för de rättsliga instanserna att beakta alla väsentliga aspekter vid beslutsfattandet,

- asylansökningar måste avgöras av ett oberoende och specialiserat organ som har det uteslutande ansvaret för avgörande i asylansökningar,

- det måste finnas rätt att överklaga avslagsbeslut som rör asylärenden; detta besvär bör i allmänhet ha uppskovsskapande verkan utom i fall då asylansökan är uppenbart ogrundad.

K. Vissa grupper av asylsökande såsom kvinnor och underåriga asylsökande utan medföljande vårdnadshavare skall kunna höras i sak vid en efter omständigheterna anpassad intervju av tjänstemän som fått specialutbildning i att handha kontakter med ifrågavarande grupper.

L. Rätten att inte berövas sin frihet är en av de grundläggande mänskliga rättigheterna, sådana de formulerats i artikel 9 i den universella deklarationen om de mänskliga rättigheterna och artikel 5 i Europarådets konvention om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna.

M. Utvisningen av personer som har fått avslag på sina asylansökningar enligt ett rättvist och godtagbart förfarande skall präglas av säkerhet och värdighet.

N. Rådets resolution kan godkännas under förutsättning att nedanstående punkter beaktas.

O. Rådets resolution erfordrar komplettering på ett antal väsentliga punkter.

1. Parlamentet upprepar sin bestörtning över de dagliga trakasserier som tusentals personer, både män och kvinnor, utsätts för i flera länder på grund av politiska eller religiösa skäl,

2. Parlamentet kräver att rådet, innan det fattar beslut på grundval av Fördraget om Europeiska unionen, skall rådfråga parlamentet angående beslutet, i enlighet med artikel K 6,

3. önskar generellt att rådets dokument och överläggningar hädanefter skall vara offentliga och särskilt att det skall gå att få insyn i den verksamhet som bedrivs av K 4-kommittén och av de arbetsgrupper som rapporterar till kommittén, liksom också samordningscentralerna Cirea och Cirefi; önskar likaså att bli regelbundet underrättat om det arbete som genomförs inom detta område och önskar att parlamentets uppfattningar skall,

4. anser att denna resolution och andra beslut av allmän räckvidd vilka fattats av rådet på asylpolitikens område i sin egenskap av pseudolagstiftning inte är fullt bindande och att de med orätt undandragits parlamentarisk och juridisk kontroll och därmed inte går att använda såsom former för bestämmelser utfärdade av unionen,

5. uppmanar rådet att göra asylpolitiken (artikel K 1.1 i Fördraget om Europeiska unionen) till en gemenskapsangelägenhet och att därefter harmonisera den med strikt hänsyn till de principer som finns i Genèvekonventionen om flyktingars rättsliga ställning för att undvika ovannämnda problem.

6. kräver att det införs gemensamma europeiska bestämmelser om asylrätt och om skydd för politiska flyktingar med strikt hänsyn till de principer som finns i Genèvekonventionen om flyktingars rättsliga ställning i en folkrättsligt bindande rättsakt om det inte är möjligt att på kort sikt göra asylpolitiken till en gemenskapsangelägenhet,

7. uppmanar rådet att anta klara och tydliga, bindande bestämmelser för alla medlemsstater skall beteckna som ogrundad, och alltid avslå, ansökan om asyl eller flyktingstatus som inkommer från en statstillhörig i en annan medlemsstat,

8. anser det nödvändigt att tjänstemän som arbetar med kontakter med de asylsökande samt med beslutsfattande är sakkunniga på de mänskliga rättigheternas område samt i frågor som berör internationell och nationell flyktingrätt,

9. yrkar på att besluten i asylfrågor skall fattas inom en skälig tidsrymd, dock vid behov med hänsyn tagen till hur komplicerade de respektive ärendena är,

10. uppmanar medlemsstaterna att de vid utarbetandet av de gemensamma rapporterna om situationen i vissa tredje länder som är asylsökandes ursprungsländer skall ta hänsyn till huruvida FN:s flyktingkommissariats «Centre for Documentation on Refugees» och internationella människorättsorganisationer har haft möjlighet att övervaka respekten för de mänskliga rättigheterna,

11. uppmanar medlemsstaterna att följa FN:s flyktingkommissariats rekommendationer i enlighet med artikel 65 i handboken om förfaranden och kriterier vid prövning av flyktingstatus; upprepar att Genèvekonventionen kan tillämpas på personer som fallit offer för vissa gruppers åtgärder och där de nationella myndigheterna är oförmögna att skydda dem,

12. kräver att det förutom språklig hjälp, där nationell lagstiftning så föreskriver, också skall erbjudas gratis juridisk hjälp till asylsökande som inte förfogar över tillräckliga medel för att bekosta sådan,

13. kräver att det då en asylansökan förklarats vara uppenbart ogrundad alltid skall finnas en högre rättslig instans att överklaga till och att denna instans skall vara utsedd i laga ordning, oberoende och opartisk samt ha befogenhet att utan dröjsmål fatta bindande beslut,

14. kräver att principen om den uppskjutande verkan av ett överklagande bara får begränsas då en asylansökan avslagits såsom uppenbart ogrundad; avvisning skall verkställas först då den sökande haft möjlighet att ansöka om att överklagan skall ha uppskjutande verkan,

15. anser det nödvändigt att medlemsstaterna innan de övergår till att utvisa en asylsökande till ett säkert tredje land skall erhålla garantier för att den asylsökande får medverka vid förfarandet, att en innehållslig bedömning av asylansökan äger rum och att principen om förbud mot återsändande till ett land där personen löper risk att utsättas för förföljelse respekteras,

16. anser det nödvändigt att den asylsökande skall få tillräckligt med tid på sig för att förbereda sig för den intervju där asylansökan skall bedömas samt för att medverka vid densamma; likaså skall en rapport sammanställas om intervjun på ett för den asylsökande begripligt språk och den asylsökande eller hans rättsliga biträde skall ha rätt att ta del av rapporten,

17. kräver att varje beslut i asylansökningar skall få en ordentlig motivering så att det framgår vilka uppgifter som legat till grund för beslutet samt varför de föreliggande uppgifterna lett fram till det beslut som fattats och varför upplysningar som funnits att tillgå inte beaktats,

18. framhåller med eftertryck att de myndigheter som bär ansvaret för gränsbevakningen inte skall bära något ansvar för den innehållsliga prövningen av en asylansökan,

19. kräver, då inresa vägras för att asylansökan är uppenbart ogrundad och då garantin om tillfälligt rättsligt skydd inte gäller, att beslutet om vägrad inresa skall fattas av en central myndighet med nödvändig asylpolitisk kunskap och erfarenhet,

20. kräver att alla beslut i samband med asylförfarandet fattas skriftligen på ett för den asylsökande begripligt språk, i synnerhet beslut om att principen om ett säkert tredje land äger tillämplighet enligt nationell rätt,

21. uppmanar medlemsstaterna att komma överens om en lista över säkra ursprungsländer, att basera denna gemenskapslista på utförliga analyser och säkerhet mot politisk förföljelse över hela landet och för alla personer och befolkningsgrupper; det rättsliga antagandet om säkerhet mot politisk förföljelse måste kunna upphävas genom en saklig, välgrundad och trovärdig framställning av orsaker till enskild förföljelse; en lista över säkra ursprungsländer för hela unionen skall läggas fram i parlamentet för yttrande,

22. yrkar på att en asylsökande skall beredas tillfälle att i ett särskilt förfarande bestrida antagandena om att ursprungslandet är ett säkert land, den asylsökandes ursprungsland är ett säkert land; den asylsökande måste inom ramen för handläggningen ges möjlighet att visa att asylansökan grundar sig på särskilda omständigheter som trots situationen i ursprungslandet visar att det föreligger risk för förföljelse,

23. kräver att villkoren för medlemskap för framtida medlemsstater i Europeiska unionen också innefattar krav i frågor som rör asylpolitiken,

24. anser det nödvändigt att minderåriga asylsökande utan medföljande vårdnadshavare får möjlighet att inlämna en självständig ansökan om asyl; i förekommande fall skall minderåriga asylsökande bistås av en särskilt utsedd förmyndare eller vårdnadshavare,

25. välkomnar att kvinnors behov för första gången erkänns i rådets resolution men anser att resolutionens text ger medlemsstaterna för stora möjligheter att fortsätta med att inte ge något aktivt stöd till kvinnliga asylsökande,

26. rekommenderar att EU och dess medlemsstater följer Europarådets, Kanadas, Förenta Staternas och FN:s flyktingkommissariats exempel och erkänner asylrätten för kvinnor och flickor som diskrimineras eller riskerar att diskrimineras på grund av sitt kön,

27. anmodar alla medlemsstater att anta riktlinjer om asylsökande kvinnor i enlighet med FN:s flyktingkommissariats exekutivkommittés slutsatser nr. 73 1993; dessa riktlinjer skall omfatta råd om hantering av sexuellt våld,

28. anser att det är oerhört viktigt att sexuella övergrepp erkänns som en form av tortyr, i synnerhet med tanke på användandet av våldtäkt som krigsvapen och de kulturella traditionerna i vissa länder vilka inbegriper förföljelse på grund av kön,

29. understryker behovet av tillräcklig information om de mänskliga rättigheternas efterlevnad vad gäller kvinnor och de särskilda former av förföljelser som kvinnor ofta utsätts för, särskilt i de länder från vilka de flesta som söker asyl i EU kommer,

30. uppmanar alla medlemsstater att inrätta utbildningsprogram för att säkerställa att de ämbetsmän som handlägger asylärenden är tillräckligt medvetna om frågor som rör könsbaserad förföljelse och de behov som chockskadade kvinnor som söker asyl har; rekommenderar medlemsstaterna att så snabbt som möjligt bemöda sig rörande rekommendationen (punkt 28 i rådets resolution), så att så många kvinnliga tjänstemän och kvinnliga tolkar som möjligt kommer att ha som uppgift att ta emot berörda kvinnliga asylsökande,

31. betonar att då de asylsökande har sin familj med sig måste kvinnor ha en egen rättslig ställning, så att de inte förlorar sina egna rättigheter i händelse av mannens dödsfall, skilsmässa eller om förhållandet skulle ta slut,

32. begär att särskilda program utarbetas för kvinnor som behöver medicinsk och psykosocial vård till följd av sexuella övergrepp,

33. yrkar på att medlemsstaterna inrättar handlingsprogram som främjar att kvinnliga flyktingar snabbt blir ekonomiskt oberoende,

34. yrkar på att kvinnliga asylsökande får en möjlighet att inlämna en självständig asylansökan; de skall dessutom, om de så önskar, ha möjlighet att bli hörda av en kvinnlig tjänsteman i en fristående, fullvärdig intervju utan den äkta makens närvaro, inom ramen för en gemensam asylansökan,

35. konstaterar bekymrat att det fortfarande inte finns någon godtagbar policy beträffande asylsökande som har uttömt de rättsliga instanserna, de vars ansökan har avslagits eller som är svåra att utvisa samt illegala invandrare,

36. kräver att garantierna i artikel 9 i den universella deklarationen om de mänskliga rättigheterna, artikel 5 i Europarådets konvention om de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna och FN:s flyktingkommissariats riktlinjer fullt ut efterföljs, och att, även om asylsökande tagits i fängsligt förvar, behöriga icke-statliga organisationer och advokater skall ges fritt och ständigt tillträde,

37. påminner kommissionen om att den påtagit sig att ännu under förloppet av 1996 komma med ett förslag till konvention om asylpolitiken och yrkar på att inte bara de redan gällande avtalen skall kodifieras utan likaså att - med beaktande av den kritik som här anförts - de luckor som för närvarande finns i asylpolitiken skall täppas till,

38. anser att medlemsstaternas regeringar och parlament vid harmoniseringen av förfarandena skall ta hänsyn till innehållet i denna resolution och att de borde kunna införliva de klargöranden som parlamentet har efterlyst i utvärderingen av rådets resolution,

39. önskar att bli rådfrågat av rådet om det skulle besluta att ändra eller ersätta resolutionen om minimigarantier vid handläggning av asylärenden,

40. uppdrar åt sin ordförande att vidarebefordra denna resolution till rådet, kommissionen, regeringarna och parlamenten i medlemsstaterna och stater som önskar bli EU-medlemmar, Europarådet, FN:s flyktingkommissariat, ECRE och Amnesty International.