Endast FN/ECE-texterna i original har bindande folkrättslig verkan. Dessa föreskrifters status och dagen för deras ikraftträdande bör kontrolleras i den senaste versionen av FN/ECE:s statusdokument TRANS/WP.29/343 som finns på: http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html

Föreskrifter nr 118 från Förenta nationernas ekonomiska kommission för Europa (FN/ECE) – Enhetliga tekniska föreskrifter om brinnegenskaper hos material som används i inredningen i vissa kategorier av motorfordon

Dag för ikraftträdande: 6 april 2005

INNEHÅLLSFÖRTECKNING

FÖRESKRIFTER

BILAGOR

1. TILLÄMPNINGSOMRÅDE

1.1 Dessa föreskrifter är tillämpliga på brinnegenskaper (antändbarhet, brinnhastighet och smältegenskaper) för material som används i inredningen till fordon av kategori M3, klasserna II och III (1), för fler än 22 passagerare och som inte är avsedda för stående passagerare eller stadskörning (stadsbussar).

Typgodkännanden beviljas enligt följande:

1.2 Del I – Godkännande av en fordonstyp med avseende på brinnegenskaper hos inredningskomponenter i passagerarutrymmet.

1.3 Del II – Godkännande av en komponent (material, säten, gardiner, mellanväggar m.m.) med avseende på brinnegenskaper.

2. DEFINITIONER: allmänt

2.1 tillverkare: den person eller organisation som är ansvarig inför den typgodkännande myndigheten med avseende på allt som gäller förfarandet för typgodkännande, samt för att säkerställa produktionens överensstämmelse. Det är inte nödvändigt att den personen eller organisationen är direkt engagerad i alla stegen av konstruktionen av fordonet eller komponenten som förfarandet för typgodkännande avser.

2.2 passagerarutrymme: det utrymme som är avsett för passagerare och förare, inklusive bar, pentry, toalett m.m., begränsat av

2.3 produktionsmaterial: produkter i form av material i bulk (t.ex. rullar av sätestyg) eller förbearbetade komponenter som levereras till en tillverkare för inbyggnad i en fordonstyp som godkänts enligt dessa föreskrifter eller till en verkstad för användning i yrkesmässiga reparationer och underhåll av fordon.

2.4 säte: en anordning, komplett med klädsel, oavsett om den ingår som en del i fordonets konstruktion eller inte, avsedd som sittplats för en vuxen person. Termen säte omfattar såväl enskilda säten som del av bänk avsedd för en vuxen person.

2.5 sammanhängande säte: antingen ett säte av odelad typ eller separata säten som är monterade sida vid sida (dvs. monterade på så sätt att de främre förankringarna till ett säte är placerade bakom eller i linje med de främre förankringarna och framför eller i linje med de bakre förankringarna till ett annat säte) och som är avsedda för en eller flera vuxna personer.

2.6 odelat säte: en komplett anordning, med klädsel, avsedd som sittplats för mer än en vuxen person.

3. ANSÖKAN OM GODKÄNNANDE

3.1 Ansökan om typgodkännande av en typ av fordon eller komponent med avseende på dessa föreskrifter ska inlämnas av tillverkaren.

3.2 Den ska åtföljas av ett informationsdokument enligt mallen i bilaga 1 eller bilaga 2.

Följande ska lämnas till den tekniska tjänst som ansvarar för typgodkännandeprovningarna:

3.3.1 Vid godkännande av ett fordon: ett fordon som är representativt för den typ som ska godkännas.

3.3.2 När det gäller invändiga komponenter som redan har beviljats typgodkännande: en förteckning över typgodkännandenummer och tillverkarens typbeteckningar för de aktuella delarna, åtföljande ansökan om typgodkännande av fordonet.

När det gäller invändiga komponenter utan ECE-typgodkännande:

3.3.3.1 Provexemplar, till det antal som specificeras i bilagorna 6–8, av de komponenter som används i fordonen, som är representativa för den typ som ska godkännas.

3.3.3.2 Ytterligare ett provexemplar ska dessutom inlämnas till den tekniska tjänsten som referens.

3.3.3.3 För anordningar som säten, gardiner, separationsväggar, etc., de provexemplar som anges i punkt 3.3.3.1 jämte en komplett anordning enligt ovan.

3.3.3.4 Provexemplaren ska vara tydligt och outplånligt märkta med tillverkarens handelsnamn eller märke och typbeteckning.

4. GODKÄNNANDE

4.1 Om den typ som lämnats in för typgodkännande enligt dessa föreskrifter uppfyller kraven i relevanta delar av föreskrifterna ska typgodkännande utfärdas för den typen.

4.2 Ett godkännandenummer ska tilldelas varje godkänd typ. Dess två första siffror (för närvarande 00, motsvarande föreskrifterna i ursprunglig lydelse) ska ange den ändringsserie som innefattar de större tekniska ändringar som senast gjorts i föreskrifterna när typgodkännandet utfärdas. Samma avtalspart får inte tilldela samma nummer för en annan typ av fordon eller komponent som definieras i dessa föreskrifter.

4.3 Typgodkännande eller utökat typgodkännande av en typ enligt dessa föreskrifter ska på tillämplig blankett enligt mallarna i bilaga 3 eller 4 till dessa föreskrifter meddelas de avtalsslutande parter som tillämpar dessa föreskrifter.

Ett internationellt typgodkännandemärke ska anbringas, iögonenfallande och på en lättillgänglig plats som anges på godkännandeformuläret, på varje fordon som överensstämmer med en typ som godkänts enligt dessa föreskrifter, på emballaget till varje material (se punkt 4.4.2.3) som överensstämmer med en typ som godkänts enligt dessa föreskrifter och på varje separat levererad komponent som överensstämmer med en typ som godkänts enligt dessa föreskrifter, enligt följande utformning:

4.4.1 En cirkel som omger bokstaven ”E” följd av ett särskiljande nummer för det land som beviljat typgodkännandet (2),

I närheten av cirkeln:

4.4.2.1 Symboler som anger den riktning för vilken komponentens brinnhastighet har fastställts:

4.4.2.2 Symbolen ”V” som anger att komponenten har godkänts vad avser dess smältegenskaper (bilaga 7) och/eller symbolen ”CD” som indikerar att komponenten har godkänts som komplett anordning, exempelvis säten, separationsväggar eller takräcken.

4.4.2.3 Produktionsmaterial behöver inte märkas individuellt. Det emballage de levereras med måste dock vara tydligt märkt med ovannämnda typgodkännandemärke.

4.4.2.4 Om stora komponenter som består av mer än ett godkänt material, t.ex. säten, är separat märkta får de ha ett enda märke med godkännandenumren för de ingående materialen.

4.4.3 Om en typ som överensstämmer med en godkänd typ, enligt en eller flera andra föreskrifter som är bilagda överenskommelsen, i det land som utfärdat godkännande enligt dessa föreskrifter, behöver inte den symbol som föreskrivs i punkt 4.4.1 upprepas. I detta fall ska föreskrifterna enligt vilka typgodkännande har utfärdats, i det land som utfärdat typgodkännande enligt dessa föreskrifter, anges lodrätt i kolumner till höger om symbolen som föreskrivs i punkt 4.4.1.

4.4.4 Typgodkännandemärket ska vara lätt läsbart och outplånligt.

4.4.5 När det gäller ett fordon ska typgodkännandemärket placeras nära eller på fordonets typskylt som monterats av tillverkaren.

4.4.6 I bilaga 5 till dessa föreskrifter ges exempel på utformningar av typgodkännandemärken.

5. DEL I — TYPGODKÄNNANDE AV FORDON MED AVSEENDE PÅ BRINNEGENSKAPER HOS INREDNINGSKOMPONENTER I PASSAGERARUTRYMMET

5.1 Definition

I del I i dessa föreskrifter avses med

5.1.1 fordonstyp: fordon som inte skiljer sig åt i sådana väsentliga avseenden som tillverkarens typbeteckning.

5.2 Anvisningar

5.2.1 Inredningsmaterial i passagerarutrymmet i det fordon som ska typgodkännas ska uppfylla kraven i del II i dessa föreskrifter.

5.2.2 De material och/eller anordningar som används i passagerarutrymmet eller i anordningar som godkänts som komponenter, installeras så att risken för flambildning och flamspridning minimeras.

5.2.3 Sådana inredningsmaterial och/eller -anordningar får endast installeras i enlighet med avsett syfte och den eller de provningar som de har genomgått (se punkterna 6.2.1, 6.2.2 och 6.2.3), särskilt vad avser deras brinn- och smältegenskaper (i horisontell eller vertikal riktning).

5.2.4 Adhesivt material som används för fastsättning av invändiga material på den bärande konstruktionen får inte, i den utsträckning som detta är möjligt, förvärra materialets brinnegenskaper.

6. DEL II — TYPGODKÄNNANDE AV EN KOMPONENT MED AVSEENDE PÅ BRINNEGENSKAPER

6.1 Definitioner

I del II i dessa föreskrifter gäller följande definitioner:

typ av komponent: komponenter som inte avviker i sådana väsentliga avseenden som

6.1.1.1 tillverkarens typbeteckning,

6.1.1.2 avsedd användning (stoppning i säten, takklädsel osv.),

6.1.1.3 grundmaterial (t.ex. ull, plast, gummi, blandade material),

6.1.1.4 antalet skikt för kompositmaterial, och

6.1.1.5 andra karakteristika i den mån dessa har märkbar inverkan på de egenskaper som föreskrivs i dessa föreskrifter.

6.1.2 brinnhastighet: kvoten mellan avbränd sträcka, mätt enligt bilaga 6 och/eller bilaga 8 till dessa föreskrifter, och brinntiden för denna sträcka. Den uttrycks i millimeter per minut.

6.1.3 kompositmaterial: material bestående av flera skikt av liknande eller olika material som hålls fast tillsammans i ytorna genom kittning, vulkning, plätering, svetsning e.d. När olika material är sammanfogade punktvis (till exempel genom sömnad, högfrekvenssvetsning eller nitning) anses de inte vara kompositmaterial.

6.1.4 exponerad yta: den sida av ett material som är vänd mot passagerarutrymmet när materialet är monterat i fordonet.

6.1.5 stoppning: kombination av invändig fyllning och klädsel som tillsammans utgör madrassering av sätesramen.

6.1.6 invändig beklädnad: alla material som tillsammans utgör ytbeklädnad och underlag på tak, väggar eller golv.

6.2 Anvisningar

6.2.1 Följande material ska genomgå provning enligt bilaga 6 till dessa föreskrifter:

c)

Resultatet av provningen ska anses vara tillfredsställande om den horisontella brinnhastigheten, med beaktande av det sämsta provningsresultatet, inte överstiger 100 mm/minut eller om flamman slocknar innan den når den sista mätpunkten.

6.2.2 Följande material ska genomgå provning enligt bilaga 7 till dessa föreskrifter:

c)

Resultatet av provningen ska anses vara tillfredsställande om, med beaktande av det sämsta provningsresultatet, det inte bildas droppar som antänder råbomullen.

6.2.3 Material som används för gardiner (och andra hängande material) ska provas enligt bilaga 8.

Resultatet av provningen ska anses vara tillfredsställande om den vertikala brinnhastigheten, med beaktande av det sämsta provningsresultatet, inte överstiger 100 mm/minut.

Följande material behöver inte provas enligt bilagorna 6–8:

6.2.4.1 Delar tillverkade av metall eller glas.

6.2.4.2 Enskilda tillbehör till säten med en massa av icke-metalliskt material underskridande 200 g. Om den totala massan för dessa tillbehör överstiger 400 g av icke-metalliskt material per säte måste varje material provas.

Detaljer för vilka arean eller volymen inte överskrider endera

6.2.4.3.1 100 cm2 eller 40 cm3 för detaljer som hör samman med separata säten.

6.2.4.3.2 300 cm2 eller 120 cm3 per sätesrad och, som högst, per löpmeter av passagerarutrymmets insida för detaljer som är spridda i fordonet och inte hör samman med ett enskilt säte.

6.2.4.4 Elektriska ledningar.

6.2.4.5 Detaljer för vilka det inte är möjligt att ta ut ett prov med de mått som föreskrivs i punkt 3.1 i bilaga 6, punkt 3 i bilaga 7 och punkt 3.1 i bilaga 8.

7. ÄNDRING AV TYPEN OCH UTÖKNING AV TYPGODKÄNNANDE

Varje ändring av fordons- eller komponenttypen med avseende på dessa föreskrifter ska rapporteras till myndigheten som godkände fordons- eller komponenttypen. Myndigheten kan sedan antingen

7.1.1 anse att de ändringar som gjorts troligen inte får någon märkbar negativ inverkan och att fordonet eller komponenterna i alla händelser fortfarande uppfyller kraven, eller

7.1.2 kräva ytterligare en provningsrapport från den tekniska tjänst som ansvarar för provningarnas utförande.

7.2 Bekräftelse eller avslag på ansökan, med angivande av ändringarna, ska rapporteras på det sätt som anges i punkt 4.3 till de avtalsslutande parter som tillämpar dessa föreskrifter.

7.3 Den behöriga myndighet som beviljar en utökning av typgodkännande ska tilldela varje rapportformulär som skrivs för en sådan utökning ett löpnummer och informera övriga parter i 1958 års avtal om utökningen med hjälp av ett rapportformulär som överensstämmer med förlagan i bilaga 3 eller bilaga 4 till dessa föreskrifter.

8. PRODUKTIONSÖVERENSSTÄMMELSE

Förfarandena för produktionsöverensstämmelse ska följa dem som anges i avtalet, tillägg 2 (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2), med följande krav:

8.1 Fordon eller komponenter som är typgodkända enligt dessa föreskrifter ska tillverkas så att de överensstämmer med den typ som godkänts genom att uppfylla de tillämpliga delarna av dessa föreskrifter.

8.2 Myndigheten som beviljat godkännande får när som helst granska de metoder för kontroll av överensstämmelse som tillämpas i varje produktionsenhet. Normalt intervall för dessa kontroller ska vara två år.

9. PÅFÖLJDER VID BRISTANDE PRODUKTIONSÖVERENSSTÄMMELSE

9.1 Godkännande som utfärdats för en fordons- eller komponenttyp enligt dessa föreskrifter får återkallas om de krav som fastställs ovan inte uppfylls.

9.2 Om en avtalsslutande part som tillämpar dessa föreskrifter återkallar ett typgodkännande som tidigare beviljats, ska den avtalsslutande parten genast rapportera detta till övriga avtalsslutande parter som tillämpar dessa föreskrifter, med hjälp av ett rapportformulär som överensstämmer med mallen i bilaga 3 eller bilaga 4 till dessa föreskrifter.

10. SLUTGILTIGT NEDLAGD PRODUKTION

Om innehavaren av godkännandet helt upphör med att tillverka ett fordon som typgodkänts enligt dessa föreskrifter, ska han informera den myndighet som utfärdat godkännandet om detta. När myndigheten får detta meddelande, ska den meddela övriga parter i 1958 års överenskommelse som tillämpar dessa föreskrifter, med hjälp av ett meddelandeformulär som överensstämmer med mallen i bilaga 3 eller bilaga 4 till dessa föreskrifter.

11. NAMN OCH ADRESS FÖR DE TEKNISKA TJÄNSTER SOM ANSVARAR FÖR UTFÖRANDE AV TYPGODKÄNNANDEPROVNINGAR OCH FÖR MYNDIGHETERNA

Parterna i 1958 års överenskommelse som tillämpar dessa föreskrifter ska informera Förenta nationernas sekretariat om namn- och adressuppgifter gällande de tekniska tjänster som ansvarar för provningarna för godkännande och till de myndigheter som utfärdar godkännande och till vilka intyg om godkännande, utökat godkännande, vägran eller återkallande av godkännande som utfärdats i andra länder ska sändas.

(1) Enligt definitionen i den konsoliderade resolutionen om fordonskonstruktion (R.E.3), bilaga 7 (dokument TRANS/WP.29/78/Rev.1/Amend.2).

(2) 1 för Tyskland, 2 för Frankrike, 3 för Italien, 4 för Nederländerna, 5 för Sverige, 6 för Belgien, 7 för Ungern, 8 för Tjeckien, 9 för Spanien, 10 för Serbien och Montenegro, 11 för Förenade kungariket, 12 för Österrike, 13 för Luxemburg, 14 för Schweiz, 15 (vakant), 16 för Norge, 17 för Finland, 18 för Danmark, 19 för Rumänien, 20 för Polen, 21 för Portugal, 22 för Ryska federationen, 23 för Grekland, 24 för Irland, 25 för Kroatien, 26 för Slovenien, 27 för Slovakien, 28 för Vitryssland, 29 för Estland, 30 (vakant), 31 för Bosnien och Hercegovina, 32 för Lettland, 33 (vakant), 34 för Bulgarien, 35 (vakant), 36 för Litauen, 37 för Turkiet, 38 (vakant), 39 för Azerbajdzjan, 40 för f.d. jugoslaviska republiken Makedonien, 41 (vakant), 42 för Europeiska gemenskapen (typgodkännanden beviljas av dess medlemsstater med användande av deras respektive ECE-symbol), 43 för Japan, 44 (vakant), 45 för Australien, 46 för Ukraina, 47 för Sydafrika, 48 för Nya Zeeland, 49 för Cypern, 50 för Malta och 51 för Sydkorea. Efterföljande nummer ska tilldelas andra länder i den kronologiska ordning de ratificerar eller tillträder överenskommelsen om antagande av enhetliga regler för godkännande av utrustning och delar till motorfordon samt för ömsesidigt erkännande av sådant godkännande, och Förenta nationernas generalsekretariat ska meddela överenskommelsens parter de sålunda tilldelade numren.

BILAGA 6

Provning för bestämning av horisontell brinnhastighet hos material

1. Provtagning och principer

1.1 Fem materialprover ska provas, om materialet är isotropt, respektive tio materialprover om materialet är anisotropt (fem för varje riktning).

1.2 Provtagning ska ske från det material som provas. För material med olika brinnhastighet i olika riktningar ska varje riktning provas. Proverna ska i detta fall placeras i provningsutrustningen så att den högsta brinnhastigheten uppmäts. När materialet levereras skuret i fastställd bredd, ska en längd av minst 500 mm skäras ut längs materialets hela bredd. Ur detta material hämtas prover minst 100 mm från kanterna och på samma inbördes avstånd. Proverna ska tas på samma sätt från färdiga produkter, när detta är möjligt på grund av produktens form. När produktens tjocklek överstiger 13 mm ska denna minskas till 13 mm på mekanisk väg från den sida som inte är vänd mot passagerarutrymmet. Om detta är omöjligt ska provningen utföras i enlighet med den tekniska tjänstens anvisningar, med den ursprungliga materialtjockleken som ska uppges i provningsrapporten.

Kompositmaterial (se punkt 6.1.3) ska provas som om de vore homogent uppbyggda. För material med överlagrade skikt av olika sammansättning som inte anses vara kompositmaterial, ska alla materialskikt till ett djup av 13 mm från den yta som är vänd mot passagerarutrymmet provas individuellt.

1.3 Ett provexemplar hålls horisontellt i en U-formad hållare och utsätts för verkan av en definierad låga under 15 sekunder i en förbränningskammare, varvid lågan verkar på provexemplarets fria ände. Under provningen kontrolleras om och när flamman släcks, eller den tid under vilken flamman har passerat en uppmätt sträcka.

2. Provuppställning

Förbränningskammare (figur 1), helst av rostfritt stål och med de mått som anges i figur 2. Kammarens framsida är försedd med ett flamtåligt inspektionsfönster, som kan täcka framsidan och utföras som en åtkomstpanel.

Kammarens botten har ventilationshål och överdelen har en ventilationsspringa runt om. Förbränningskammaren står på fyra ben med höjden 10 mm.

Kammaren kan ha ett hål i ena änden för införande av provhållaren med provexemplaret. I motsatt ände finns ett hål för gasledningen. Smält material fångas upp i ett tråg (se figur 3) som placeras på kammarens botten mellan ventilationshålen utan att täcka ventilationshålen.

Figur 1

Exempel på förbränningskammare med provhållare och dropptråg

Figur 2

Exempel på förbränningskammare

(Mått i millimeter)

Figur 3

Typiskt dropptråg

(Mått i millimeter)

En provhållare bestående av två U-formade metallplattor eller ramar av korrosionsbeständigt material. Mått enligt figur 4.

Den nedre plattan är försedd med stift och den övre med motsvarande hål som tillsammans ser till att provet hålls fast ordentligt. Stiften fungerar även som mätpunkter i början och slutet av brinnsträckan.

Det ska finnas ett stöd i form av värmebeständiga trådar (diameter 0,25 mm) över ramen med 25 mm inbördes avstånd över den nedre U-formade ramen (se figur 5).

Undersidan av provet ska ligga 178 mm över golvplattan. Avståndet från provhållarens framkant till slutet av kammaren ska vara 22 mm. Avståndet från provhållarens långsidor till kammarens sidor ska vara 50 mm (allt invändiga mått). (Se figurerna 1 och 2.)

Figur 4

Exempel på provhållare

(Mått i millimeter)

Figur 5

Exempel på del av undre U-formad ram för fastsättning av trådar

(Mått i millimeter)

2.3 Gasbrännare

Den lilla antändningskällan utgörs av en Bunsenbrännare med en invändig diameter på 9,5 ± 0,5 mm. Den placeras på ett sådant sätt i provskåpet att mittpunkten på dess munstycke befinner sig 19 mm nedanför mitten på nedre kanten av provexemplarets öppna ände (se figur 2).

2.4 Provgas

Gasen som till brännaren ska ha ett energivärde nära 38 MJ/m3 (till exempel naturgas).

2.5 Metallkam, minst 110 mm lång, med sju till åtta mjukt avrundade tänder per 25 mm.

2.6 Stoppur, noggrannhet 0,5 s.

2.7 Rökkammare. Förbränningskammaren kan placeras i en rökkammare, förutsatt att dess volym är minst 20 gånger och högst 110 gånger större än förbränningskammarens volym och förutsatt att varken dess höjd, bredd eller längd är mer än 2,5 gånger något av de två andra måtten. Innan provningen utförs ska den vertikala lufthastigheten genom rökkammaren uppmätas 100 mm framför och bakom förbränningskammarens slutliga placering. Hastigheten ska ligga mellan 0,10 och 0,30 m/s för att undvika besvär för operatören på grund av förbränningsprodukter. Det är möjligt att använda en rökkammare med naturlig ventilation och lämpligt avpassad lufthastighet.

3. Prov

3.1 Form och mått

Provets form och mått framgår av figur 6. Provets tjocklek motsvarar tjockleken på den produkt som ska provas. Den får inte vara större än 13 mm. När provtagningen så medger ska provet ha ett oförändrat tvärsnitt över hela sin längd.

Figur 6

Prov

(Mått i millimeter)

3.1.2 Om formen och måtten hos en produkt inte medger provtagning av en viss storlek, ska följande minimimått iakttas:

a) För prover med en bredd på 3–60 mm ska längden vara 356 mm. I detta fall provas materialet över produktens bredd.

b) För prover med en bredd på 60–100 mm ska längden vara minst 138 mm. I detta fall motsvarar den möjliga brandsträckan provets längd, om mätningen börjar vid den första mätpunkten.

3.2 Konditionering

Proverna ska konditioneras i minst 24 timmar, men inte längre än 7 dagar, vid en temperatur på 23 ± 2 °C och en relativ fuktighet på 50 ± 5 %. Proverna ska hållas under dessa förhållanden till omedelbart före provningen.

4. Förfarande

4.1 Placera proven med uppruggad yta på ett plant underlag och stryk ytan två gånger med kammen (punkt 2.5).

4.2 Placera provet i provhållaren (punkt 2.2) med den exponerade sidan vänd nedåt mot flamman.

4.3 Ställ in gaslågan till en höjd av 38 mm med hjälp av märket i kammaren, med brännarens luftintag stängt. Låt flamman brinna under minst en minut för stabilisering innan det första provet utförs.

4.4 Skjut in provhållaren i förbränningskammaren så att provexemplarets ände utsätts för flamman och stryp gasflödet efter 15 sekunder.

4.5 Brinntiden börjar mätas i det ögonblick som flamman passerar den första mätpunkten. Flammans utbredning ska observeras på den sida där den brinner snabbast (övre eller nedre sida).

4.6 Brinntidsmätningen avslutas när flamman har passerat den sista mätpunkten, eller när flamman slocknar innan den når den sista mätpunkten. Om flamman inte når fram till den sista mätpunkten, mäts brinnsträckan fram till den punkt där flamman slocknade. Brinnsträckan är den påverkade delen av provexemplaret, som har förstörts på ytan eller invändigt genom förbränning.

4.7 Om provet inte antänds eller inte fortsätter att brinna när brännaren har släckts, eller om flamman släcks innan den når den första mätpunkten så att någon brinntid inte registreras, ska brinnhastigheten anges till 0 mm/min i provningsrapporten.

4.8 När en serie provningar utförs eller upprepas är det viktigt att förbränningskammaren och provhållaren har en högsta temperatur på 30 °C innan nästa provning inleds.

5. Beräkning

Brinnhastigheten B (1), uttryckt i millimeter per minut, framgår av följande formel:

B = 60 s/t

där:

s = brinnsträckan i millimeter, och t = tiden i sekunder för brinnsträckan s.

(1) Brinnhastigheten B för varje prov beräknas endast i det fall flamman når den sista mätpunkten eller provexemplarets slutpunkt.