Endast Unece-texterna i original har bindande folkrättslig verkan. Dessa föreskrifters status och dagen för deras ikraftträdande bör kontrolleras i den senaste versionen av Uneces statusdokument TRANS/WP.29/343 som finns på:

http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html

Föreskrifter nr 96 från Förenta nationernas ekonomiska kommission för Europa (Unece) – Enhetliga bestämmelser om godkännande av motorer med kompressionständning som ska monteras i jordbruks- och skogstraktorer och mobila maskiner som inte är avsedda att användas för transporter på väg, med avseende på utsläpp från motorn

Inbegripet all giltig text till och med:

Ändringsserie 04 – dag för ikraftträdande: 13 februari 2014

INNEHÅLL

BILAGOR

1. TILLÄMPNINGSOMRÅDE

Dessa föreskrifter avser gasformiga och partikelformiga utsläpp från kompressionständningsmotorer

2. DEFINITIONER OCH FÖRKORTNINGAR

2.1. I dessa föreskrifter gäller följande definitioner:

2.1.1. justeringsfaktorer: tilläggsfaktorer (ökande justeringsfaktor och minskande justeringsfaktor) eller multiplikativa faktorer som ska beaktas under periodisk regenerering.

2.1.2. åldrandecykel: den fordons- eller motordrift (varvtal, belastning, effekt) som ska utföras under driftsackumuleringsintervallet.

2.1.3. tillämplig utsläppsgräns: den gällande utsläppsgränsen för en motor.

2.1.4. typgodkännande av en motor: godkännande av en motortyp eller motorfamilj med avseende på mängden utsläppta gas- och partikelformiga föroreningar.

2.1.5. kondensering: utfällning av vattenhaltiga beståndsdelar från en gasfas till en vätskefas. Kondensering beror på luftfuktighet, tryck, temperatur och koncentrationer av andra beståndsdelar, till exempel svavelsyra. Dessa parametrar varierar som funktion av motorinsugsluftens fukthalt, utspädningsluftens fukthalt, motorns luft-bränsle-förhållande och bränslesammansättningen, till exempel mängden väte och svavel i bränslet.

2.1.6. atmosfärtryck: det våta, absoluta, atmosfäriska, statiska trycket. Observera att om atmosfärtrycket mäts i en kanal ska negligerbara tryckförluster säkerställas mellan atmosfären och mätpunkten, och om kanalens statiska tryck ändras till följd av flödet ska detta kompenseras.

2.1.7. kalibrering: en process för att ställa in ett mätsystems svar, så att systemets utdata överensstämmer med referenssignaler inom ett visst intervall. Jämför med ”verifiering”.

2.1.8. kalibreringsgas: en renad gasblandning som används för att kalibrera gasanalysatorer. Kalibreringsgaser måste uppfylla specifikationerna i punkt 9.5.1 i bilaga 4B. Observera att kalibreringsgaser och spänngaser är kvalitetsmässigt lika men har olika primära funktioner. Olika kontroller som ingår i prestandaverifieringen av gasanalysatorer och provhanteringskomponenter kan avse antingen kalibreringsgaser eller spänngaser.

2.1.9. kompressionständningsmotor: en motor som arbetar enligt kompressionständningsprincipen (till exempel en dieselmotor).

2.1.10. bekräftad och aktiv diagnosfelkod: en diagnosfelkod som lagras under den tid då NOx-reningens diagnostiksystem konstaterar att ett funktionsfel föreligger.

2.1.11. motor med konstant varvtal: en motor vars typgodkännande eller certifiering är begränsad till körning endast med konstant hastighet. Motorer där reglerfunktionen för konstant hastighet har stängts av eller tagits bort anses inte längre vara motorer med konstant varvtal.

2.1.12. drift med konstant varvtal: motordrift med en regulator som automatiskt reglerar motorns varvtal för konstant hastighet, även vid ändrad belastning. Regulatorer ger inte alltid exakt konstant varvtal. Normalt minskar varvtalet (0,1–10 %) under hastigheten när belastningen är noll, så att det lägsta varvtalet inträffar nära motorns maximala effekt.

2.1.13. kontinuerlig regenerering: regenereringsprocessen i ett system för efterbehandling av avgaser; processen är pågående eller inträffar minst en gång under den aktuella transienta provcykeln eller en provcykel med ramper; jämför med periodisk regenerering.

2.1.14. verkningsgrad för omvandling av icke-metanavskiljare (NMC, non-methane cutter), E: effektiviteten vid omvandling av en icke-metanavskiljare som används för att avlägsna icke-metankolväten från provgasen genom att oxidera alla kolväten utom metan. Teoretiskt är omvandlingen för metan 0 % (ECH4 = 0) och för övriga kolväten, som representeras av etan, är omvandlingen 100 % (EC2H6 = 100). För korrekt mätning av icke-metankolväten ska de två omvandlingsverkningsgraderna bestämmas och användas vid beräkningen av massflödet för icke-metankolväteutsläpp i fråga om metan och etan. Jämför med ”penetrationsfraktion”.

2.1.15. kritiska utsläppsrelaterade komponenter: komponenter som är konstruerade främst för avgasrening, dvs. alla system för efterbehandling av avgaser, motorns elektroniska styrenhet med tillhörande sensorer och ställdon samt systemet för avgasåterföring (EGR-system) med alla tillhörande filter, kylare, reglerventiler och rördelar.

2.1.16. kritiskt utsläppsrelaterat underhåll: underhåll som ska utföras på kritiska utsläppsrelaterade komponenter.

2.1.17. fördröjning: tidsskillnaden mellan ändring av den komponent som ska mätas vid referenspunkten och ett systemsvar på 10 % av slutligt avläst värde (t 10), om provtagningssonden definieras som referenspunkt. I fråga om gasformiga ämnen rör det sig om det uppmätta ämnets transporttid från provtagningssonden till detektorn (se figur 3.1).

2.1.18. deNOx system: ett system för efterbehandling av avgaser, utformat för att minska utsläpp av kväveoxider (NOx) (t.ex. passiva och aktiva magra NOx-katalysatorer, NOx-adsorbenter och system för selektiv katalytisk reduktion (SCR)).

2.1.19. daggpunkt: ett fuktighetsmått uttryckt som den jämviktstemperatur vid vilken vatten under ett givet tryck kondenseras från fuktig luft med en given absolut luftfuktighet. Daggpunkten anges som temperatur i °C eller K och gäller endast vid det tryck som råder vid mätningen.

2.1.20. diagnosfelkod (DTC): en numerisk eller alfanumerisk beteckning som identifierar eller tilldelas ett fel i NOx-reningen.

2.1.21. diskret steg: syftar på provning med stationära förhållanden i diskreta steg, enligt beskrivningen i punkt 7.4.1.1 i bilaga 4B och i bilaga 5.

2.1.22. avdrift: skillnaden mellan en nollsignal eller kalibreringssignal och det värde som rapporteras av ett mätinstrument direkt efter att instrumentet har använts vid utsläppsprovning, förutsatt att instrumentet nollställdes och spändes precis före provningen.

2.1.23. elektronisk styrenhet: motorns elektroniska enhet som, med hjälp av data från motorns sensorer, kontrollerar motorparametrarna.

2.1.24. avgasreningssystem: en anordning, ett system eller en särskilt utformad komponent som reglerar eller minskar avgasutsläppen från en motor.

2.1.25. strategi för avgasrening: en kombination av ett avgasreningssystem, en grundstrategi för avgasrening och en uppsättning hjälpstrategier för avgasrening, som inarbetats i den övergripande konstruktionen hos en motor eller en mobil maskin som inte är avsedd att användas för transporter på väg och som motorn är monterad i.

2.1.26. utsläppsbeständighetsperiod: (EDP, emission durability period) är det antal timmar som anges i bilaga 8 och används vid bestämning av försämringsfaktorer.

2.1.27. utsläppsrelaterat underhåll: underhåll som i huvudsak påverkar utsläpp eller som troligen påverkar utsläppsförsämringen hos fordonet eller motorn under normal drift.

2.1.28. motorfamilj med likvärdiga efterbehandlingssystem: motorer som en tillverkare sammanfört i en grupp av motorer som uppfyller definitionen för en motorfamilj och som dessutom har sammanförts till en familj av motorfamiljer med samma slags system för efterbehandling av avgaser.

2.1.29. motorfamilj: en tillverkares gruppering av motorer vilka genom sin konstruktion förväntas ha likartade egenskaper vad gäller avgasutsläpp och som var och en uppfyller kraven i punkt 7 i dessa föreskrifter.

2.1.30. reglerat motorvarvtal: motorns driftvarvtal när det regleras av en installerad regulator.

2.1.31. motorsystem: motorn, avgasreningssystemet och kommunikationsgränssnittet (hårdvara och meddelanden) mellan motorns elektroniska styrenhet(er) och andra eventuella styrdon för drivaggregat och fordonssystem.

2.1.32. motortyp: en kategori av motorer som inte skiljer sig åt avseende väsentliga motoregenskaper enligt punkterna 1–4 i tillägg 3 till bilaga 1A i dessa föreskrifter.

2.1.33. system för efterbehandling av avgaser: en katalysator, partikelfilter, deNOx-system, kombinerat system med deNOx-funktion och partikelfilter eller någon annan form av utsläppsbegränsande anordning som är monterad nedströms motorn. Denna definition omfattar inte avgasåterföring (EGR) och turboladdare, som betraktas som en del av motorsystemet.

2.1.34. avgasåterföring: en teknik som minskar utsläppen genom att från förbränningskammaren (förbränningskamrarna) återföra avgaser till motorn, där de blandas med inkommande luft före eller under förbränningen. Användning av ventiltider för att i förbränningskammaren (förbränningskamrarna) öka mängden kvarvarande avgaser som blandas med inkommande luft före eller under förbränningen definieras inte som avgasåterföring i dessa föreskrifter.

2.1.35. metod med fullflödesutspädning: process där det totala avgasflödet blandas med utspädningsluft innan en del av det utspädda avgasflödet separeras för analys.

2.1.36. gasformiga föroreningar: kolmonoxid, kolväten (med förhållandet C1H1.85) och kväveoxider, de sistnämnda uttryckta som kvävedioxid-ekvivalenter (NO2).

2.1.37. god teknisk sed: bedömningar som görs i konsekvens med allmänt godtagna vetenskapliga och tekniska principer samt tillgänglig information inom ämnesområdet.

2.1.38. HEPA-filter: högeffektiva partikelfilter (HEPA, high-efficiency particulate air) som är klassade för att som minst eliminera 99,97 % av partiklarna enligt ASTM F 1471–93 eller motsvarande standard.

2.1.39. kolväte (HC): kolväten totalt (THC) eller, beroende på vad som är tillämpligt, icke-metankolväten (NMHC). Med kolväten avses allmänt den kolvätegrupp som utsläppsstandarderna baseras på för varje typ av motor och bränsle.

2.1.40. högsta motorvarvtal (nhi): det högsta motorvarvtal vid vilket 70 % av den nominella effekten (bilaga 4A) eller den maximala effekten (bilaga 4B) inträffar.

2.1.41. tomgångsvarvtal: det lägsta motorvarvtal med minimibelastning (större än eller lika med nollbelastning) där motorns reglerfunktion kontrollerar motorvarvtalet. För motorer utan reglerfunktion för tomgångsvarvtalet definieras tomgångsvarvtalet som det av tillverkaren specificerade värdet för lägsta möjliga motorvarvtal med minimibelastning. Observera att det även finns tomgångsvarvtal med varm motor.

2.1.42. mellanvarvtal: det varvtal som uppfyller något av följande krav:

c)

2.1.43. linearitet: graden av överensstämmelse mellan mätvärden och referensvärden. Lineariteten beräknas genom linjär regression av mätvärdes- och referensvärdespar över ett intervall av förväntade eller observerade värden under provningen.

2.1.44. lägsta motorvarvtal (nlo): det lägsta motorvarvtal vid vilket 50 % av den nominella effekten (bilaga 4A) eller den maximala effekten (bilaga 4B) inträffar.

2.1.45. maximal effekt (Pmax): den maximala effekten i kW för den tillverkarspecifika motorkonstruktionen.

2.1.46. varvtal för maximalt vridmoment: det varvtal vid vilket motorn ger maximalt vridmoment enligt uppgift från tillverkaren.

2.1.47. medelvärde av kvantitet: baseras på flödesviktade medelvärden och är kvantitetsnivån sedan den har viktats proportionellt mot motsvarande flöde.

2.1.48. NCD-motorfamilj: motorsystem som en tillverkare sammanfört i en grupp av motorsystem som har gemensamma metoder för övervakning eller diagnos av NOx-reningsfel (NCM, NOx control malfunctions).

2.1.49. nettoeffekt: effekten i ”ECE-kW” som uppnås i provinstallationen i slutet av vevaxeln eller dess motsvarighet, mätt i enlighet med den metod som beskrivs i Föreskrifter nr 120 om mätning av nettoeffekt, nettovridmoment och specifik bränsleförbrukning för förbränningsmotorer monterade i jordbruks- och skogstraktorer och mobila maskiner som inte är avsedda för transporter på väg.

2.1.50. icke-utsläppsrelaterat underhåll: underhåll som inte i huvudsak påverkar utsläppen och som inte har någon varaktig inverkan på maskinens eller motorns utsläppsförsämring under normal drift efter utfört underhåll.

2.1.51. icke-metankolväten (NMHC): summan av alla kolväteslag utom metan.

2.1.52. diagnostiksystem för NOx-reningen (NCD): ett motoranslutet system som kan

2.1.53. NOx-reningsfel (NCM): ett försök att manipulera NOx-reningssystemet i en motor eller ett funktionsfel som påverkar reningssystemet och som kan bero på manipulering, något som enligt kraven i dessa föreskrifter ska leda till aktivering av ett varnings- eller motiveringssystem så snart försöket eller funtionsfelet detekteras.

2.1.54. utsläpp från öppet vevhus: allt flöde som släpps ut direkt till omgivningen från ett motorvevhus.

2.1.55. operatörskommando: motoroperatörens kommando för att styra motorns uteffekt. ”Operatören” kan vara en person (dvs. manuell styrning) eller en regulator (dvs. automatisk styrning) som mekaniskt eller elektroniskt levererar insignaler som ger upphov till en motoreffekt. Insignalerna kan komma från en gaspedal, en reglerventil, ett bränslereglage, ett varvtalsreglage eller en regulator med ett börvärde.

2.1.56. kväveoxider: föreningar som består av endast kväve och syre, vid mätning enligt de metoder som beskrivs i dessa föreskrifter. Kväveoxider uttrycks kvantitativt som om kvävemonoxiden (NO) är i form av kvävedioxid (NO2), så att en effektiv molmassa används för alla NO2-ekvivalenta kväveoxider.

2.1.57. huvudmotor: en motor som väljs från en motorfamilj, varvid de främsta urvalskriterierna är att utsläppsegenskaperna ska vara representativa för motorfamiljen och att motorn uppfyller kraven enligt bilaga 1B i dessa föreskrifter.

2.1.58. partialtryck: det tryck p som orsakas av en enskild gas i en gasblandning. För en ideal gas är partialtrycket dividerat med det totala trycket lika med beståndsdelens molkoncentration x.

2.1.59. anordning för efterbehandling av avgaser: ett system för efterbehandling av avgaser, utformat så att det ska reducera utsläppen av partikelformiga föroreningar genom mekanisk eller aerodynamisk separation, separation genom diffusion eller tröghetsseparation.

2.1.60. metod med delflödesutspädning: process där en del av det totala avgasflödet separeras från det totala avgasflödet och sedan blandas med en lämplig mängd utspädningsluft före partikelprovfiltret.

2.1.61. partikelformiga ämnen: material som samlats på ett specificerat filter efter det att kompressionständningsmotorns avgaser har spätts ut med ren filtrerad luft, så att temperaturen inte överstiger 325 K (52 °C).

2.1.62. penetrationsfraktion, PF: avvikelsen från en teoretiskt arbetande icke-metanavskiljare (se Verkningsgrad för omvandling av icke-metanavskiljare (NMC) E). För en teoretiskt fungerande icke-metanavskiljare är penetrationsfraktionen för metan (PFCH4 ) 1,000 (dvs. verkningsgraden för metanomvandling (ECH4 ) är 0); penetrationsfraktionen för alla andra kolväten är då 0,000 vilket motsvarar PFC2H6 (dvs. verkningsgraden EC2H6 för etanomvandling är 1). Relationen är

och ;

2.1.63. procentuell belastning: andelen av det maximalt tillgängliga vridmoment som erhålls vid ett visst varvtal hos motorn.

2.1.64. periodisk regenerering: regenereringsprocess som sker med jämna mellanrum i ett system för efterbehandling av avgaser, vanligen efter mindre än 100 timmars normal motordrift. Under de cykler då regenerering sker får utsläppsgränserna överskridas.

2.1.65. utsläppande på marknaden: att mot betalning eller kostnadsfritt göra en produkt som omfattas av dessa föreskrifter tillgänglig på marknaden i ett land där dessa föreskrifter gäller, med målsättning att distribuera och/eller använda produkten i landet.

2.1.66. sond: den första sektionen av en överföringsledning där provet transporteras till nästa komponent i provningssystemet.

2.1.67. PTFE: polytetrafluoreten, känt som TeflonTM.

2.1.68. stationär provcykel med ramper: provcykel med en följd av stationära motorprovsteg där varje steg har definierade krav på varvtal och vridmoment, och det finns definierade varvtals- och vridmomentramper mellan de olika stegen.

2.1.69. nominellt varvtal: det maximala varvtal vid full belastning som regulatorn tillåter i den tillverkarspecifika konstruktionen, eller, om regulator saknas, det varvtal vid vilket maximal effekt erhålls från motorn i den tillverkarspecifika konstruktionen.

2.1.70. reagens: varje förbrukningsbart eller icke återvinningsbart medel som krävs och används för verkningsfull drift av systemet för efterbehandling av avgaser.

2.1.71. regenerering: ett förlopp under vilket utsläppsnivåerna ändras medan efterbehandlingskapaciteten återställs i konstruktionen. Två typer av regenerering kan inträffa: kontinuerlig regenerering (se punkt 6.6.1. i bilaga 4B) och periodisk regenerering (se punkt 6.6.2. i bilaga 4B).

2.1.72. svarstid: tidsskillnaden mellan ändring av den komponent som ska mätas vid referenspunkten och ett systemsvar på 90 % av slutligt avläst värde (t90), om provtagningssonden definieras som referenspunkt, varvid ändringen av den komponent som mäts är minst 60 % av fullt skalutslag (FS, full scale); anordningarna för gasomkoppling ska vara specificerade för omkoppling inom mindre än 0,1 s. Systemets svarstid är summan av systemets fördröjning och stigtid.

2.1.73. stigtid: tidsskillnaden mellan ett svar på 10 % och 90 % av slutligt avläst värde (t90 – t10).

2.1.74. avsökningsverktyg: en extern provningsutrustning som används för kommunikation med NOx-reningens diagnostiksystem.

2.1.75. driftsackumuleringsplan: åldrandecykel och driftsackumuleringsintervall för att fastställa försämringsfaktorerna för en familj av motorer med likvärdiga efterbehandlingssystem.

2.1.76. delad atmosfärtryckmätare: en atmosfärtryckmätare vars mätvärde används som atmosfärtryck för en hel provningsanläggning som har fler än en dynamometerprovcell.

2.1.77. delad fuktighetsmätning: en fuktighetsmätning där värdet används i en hel provningsanläggning, som har fler än en dynamometerprovcell.

2.1.78. spänna: justera ett instrument så att det ger korrekta svar på en kalibreringsstandard som representerar 75–100 % av det högsta värdet i instrumentmätområdet eller det förväntade användningsområdet.

2.1.79. spänngas: en renad gasblandning som används för att spänna gasanalysatorer. Spänngaser måste uppfylla specifikationerna i punkt 9.5.1. Observera att kalibreringsgaser och spänngaser är kvalitetsmässigt lika men har olika primära funktioner. Olika prestandaverifieringskontroller för gasanalysatorer och provhanteringskomponenter kan avse antingen kalibreringsgaser eller spänngaser.

2.1.80. specifika utsläpp: massutsläpp uttryckta i g/kWh.

2.1.81. fristående: något som fungerar oberoende av andra faktorer/komponenter och kan användas ”fristående”.

2.1.82. stationärt förhållande: ett tillstånd för utsläppsprovning, där motorns varvtal och belastning hålls vid en begränsad uppsättning av nominellt konstanta värden. Provning med stationära förhållanden utförs i provcykler med diskreta steg eller med ramper.

2.1.83. stökiometriskt: avser partikelförhållandet mellan luft och bränsle om bränslet är fullständigt oxiderat, så att inget bränsle eller syre återstår.

2.1.84. lagringsmedium: ett partikelfilter, en provtagningssäck eller annan lagringsanordning för partiprovtagning

2.1.85. provcykel (eller arbetscykel): en serie provningspunkter, var och en med fastlagt varvtal och vridmoment, vilka motorn ska genomgå under stationära eller transienta driftförhållanden. Provcykler definieras i bilaga 5. En provcykel kan bestå av ett eller flera provintervall.

2.1.86. provintervall: en tidsperiod under vilken bromsspecifika utsläpp bestäms. I fall där provcykeln har flera provintervall kan föreskrifterna innehålla beräkningar där resultaten vägs och kombineras, för att ge sammansatta värden som används för jämförelse med tillämpliga utsläppsgränser.

2.1.87. tolerans: det intervall där 95 % av en uppsättning registrerade värden för en viss kvantitet ska finnas och de 5 % som kvarstår avviker från toleransintervallet. De angivna tidsintervallen och frekvenserna för dataregistrering ska användas för att bestämma om en kvantitet ligger inom tillämplig tolerans.

2.1.88. kolväten totalt (THC, total hydrocarbon): den kombinerade massan av organiska föreningar, uppmätt enligt ett specifikt förfarande för mätning av THC och uttryckt som kolväte med massförhållandet 1,85:1 för väte/kol.

2.1.89. omvandlingstid: tidsskillnaden mellan en ändring av den komponent som ska mätas vid referenspunkten och ett systemsvar på 50 % av slutligt avläst värde (t50), där provtagningssonden definieras som referenspunkt. Omvandlingstiden används för att justera signalerna från olika mätinstrument. Se figur 3.1.

2.1.90. transient provcykel: en provcykel med en följd av normaliserade varvtals- och vridmomentvärden som varierar förhållandevis snabbt med tiden (NRTC, non-road transient cycle).

2.1.91. typgodkännande: godkännandet av en motortyp med avseende på dess utsläpp vid mätning enligt de metoder som beskrivs i dessa föreskrifter.

2.1.92. uppdatering-registrering: den frekvens med vilken analysatorn ger nya, aktuella värden.

2.1.93. livslängd: den relevanta distans och/eller tid under vilken överensstämmelse med tillämpliga gränser för utsläpp av gas och partiklar ska säkerställas.

2.1.94. motor med variabelt varvtal: en motor som inte har konstant varvtal.

2.1.95. verifiering: utvärdering av om ett mätsystems utdata överensstämmer med en uppsättning av tillämpliga referenssignaler, inom vissa förbestämda gränsvärden. Jämför med ”kalibrering”.

2.1.96. nollställa: justera ett instrument så att det ger nollutslag mot en nollkalibreringsstandard, t.ex. renat kväve eller renad luft, för mätning av utsläppsbeståndsdelarnas koncentrationer.

2.1.97. nollställningsgas: en gas som ger nollutslag i en analysator. Gasen kan vara renad kvävgas, renad luft eller en kombination av renad kvävgas och renad luft.

Figur 1

Definitioner av systemsvar: fördröjning (punkt 2.1.17), svarstid (punkt 2.1.72), stigtid (punkt 2.1.73) och omvandlingstid (punkt 2.1.89)

2.2. Symboler och förkortningar

2.2.1. Symboler

Symbolerna beskrivs i punkt 1.4 i bilaga 4A respektive punkt 3.2 i bilaga 4B.

2.2.2. Symboler och förkortningar för kemiska komponenter

Ar: Argon

C1: Kol 1-ekvivalent kolväte

CH4: Metan

C2H6: Etan

C3H8: Propan

CO: Kolmonoxid

CO2: Koldioxid

DOP: Dioktylftalat

H: Atomärt väte

H2: Molekylärt väte

HC: Kolväte

H2O: Vatten

He: Helium

N2: Molekylärt kväve

NMHC: Icke-metankolväte

NOx: Kväveoxider

NO: Kväveoxid

NO2: Kvävedioxid

O2: Syre

PM: Partiklar

PTFE: Polytetrafluoreten

S: Svavel

THC: Kolväten totalt

2.2.3. Förkortningar

ASTM: American Society for Testing and Materials

BMD: Säck, miniutspädare

BSFC: Bromsspecifik bränsleförbrukning

CFV: Venturirör för kritiskt flöde

CI: Kompressionständning

CLD: Kemiluminiscensdetektor

CVS: Konstantvolymprovtagning

DeNOx: efterbehandlingssystem för NOx

DF: Försämringsfaktor

ECM: Elektronisk kontrollmodul

EFC: Elektronisk flödeskontroll

EGR: Avgasåterföring

FID: Flamjoniseringsdetektor

GC: Gaskromatograf

HCLD: Uppvärmd kemiluminiscensdetektor

HFID: Uppvärmd flamjoniseringsdetektor

IBP: Begynnelsekokpunkt

ISO: International Organization for Standardization

LPG: Motorgas

NDIR: Icke-dispersiv infrarödanalysator

NDUV: Icke-dispersiv UV-analysator

NIST: National Institute for Standards and Technology (USA)

NMC: Icke-metanavskiljare

PDP: Kolvpump

%FS: Procent av fullt skalutslag

PFD: Delflödesutspädning

PFS: Delflödessystem

PTFE: Polytetrafluoreten (känt som Teflon™)

RMC: Provcykel med ramper

RMS: Effektivvärde

RTD: Resistiv temperaturdetektor

SAE: Society of Automotive Engineers

SSV: Subsoniskt venturirör

UCL: Övre konfidensgräns

UFM: Ultraljudsflödesmätare

3. ANSÖKAN OM TYPGODKÄNNANDE

3.1. Ansökan om typgodkännande av en motor som en separat teknisk enhet

4. TYPGODKÄNNANDE

Om den motor som lämnats in för typgodkännande i enlighet med punkt 3.1 i dessa föreskrifter uppfyller kraven i punkt 5.2 nedan, ska typgodkännande av motortypen eller motorfamiljen beviljas.

Beslut om typgodkännande, utökning av eller avslag på godkännande för en motortyp eller motorfamilj enligt dessa föreskrifter ska meddelas de parter i 1958 års överenskommelse som tillämpar dessa föreskrifter, via ett formulär som överensstämmer med den tillämpliga förlagan i bilaga 2 till dessa föreskrifter. Värden som uppmätts under typprovningen ska också anges.

5. ANVISNINGAR OCH PROVNINGAR

5.1. Allmänt

De komponenter som kan påverka utsläppen av gas- och partikelformiga föroreningar ska vara så utformade, konstruerade och monterade att motorn vid normal användning uppfyller kraven i dessa föreskrifter, trots de vibrationer den kan utsättas för.

5.1.1. De tekniska åtgärder som vidtagits av tillverkaren måste säkerställa att ovannämnda utsläpp effektivt begränsas i enlighet med dessa föreskrifter under fordonets hela normala livslängd och vid normal användning. Följande krav måste uppfyllas

5.1.2. För motorer i effektklass H och uppåt ska tillverkaren bevisa motorns och (vid tillämplighet) efterbehandlingsenhetens beständighet i enlighet med bilaga 8.

5.1.3. Systematiskt utbyte av utsläppsrelaterade komponenter efter en viss motorkörtid är tillåtet. Ändring, reparation, demontering, rengöring eller utbyte av komponenter eller system i motorn som görs med jämna mellanrum för att förhindra att motorn fungerar felaktigt ska göras endast i den utsträckning det är tekniskt nödvändigt för att säkerställa att avgasreningssystemet fungerar korrekt. Följaktligen ska planerat underhåll framgå av ägarhandboken och godkännas innan typgodkännande beviljas. För motorer i effektklass L och uppåt ska ytterligare information inkluderas, enligt kraven i punkt 5.3.3.

5.1.4. Motsvarande utdrag ur handboken vad gäller underhåll eller utbyte av anordningarna för efterbehandling ska ingå i informationsdokumentet som beskrivs i tilläggen till bilaga 1A i dessa föreskrifter.

5.2. Specifikationer angående utsläpp av föroreningar

Gasformiga och partikelformiga ämnen som avges av den motor som provas, ska mätas enligt de metoder som beskrivs i bilaga 4A upp till effektklass P, och i bilaga 4B för effektklasserna Q och R. På tillverkarens begäran och genom överenskommelse med typgodkännandemyndigheten kan de metoder som beskrivs i bilaga 4B användas upp till effektklassen P.

5.2.1. De erhållna utsläppen av kolmonoxid, kolväten, kväveoxider och partiklar får inte överstiga de mängder som anges i följande tabell:

(CO)

(CO)

(CO)

(CO)

Gränsvärdena för effektklasserna H till R ska inbegripa försämringsfaktorer enligt beräkningar i bilaga 8.

5.2.2. Om en motorfamilj, enligt definitionen i bilaga 1B, omfattar mer än en effektklass, ska utsläppsvärdena för huvudmotorn (typgodkännande) och samtliga motortyper inom samma familj (COP) uppfylla de strängare kraven för den högre effektklassen.

5.2.3. Dessutom ska följande krav gälla:

c)

5.3. Typgodkännandekrav för effektklasserna L–R

5.3.1. Denna punkt ska tillämpas på typgodkännande av elektroniskt styrda motorer där elektronisk styrning används för att avgöra bränsleinsprutningens mängd och tidpunkt (nedan kallade motorer). Denna punkt ska tillämpas oavsett vilken teknik som används för sådana motorer, för överensstämmelse med de utsläppsgränsvärden som anges i punkt 5.2.1 i dessa föreskrifter.

5.3.2. Allmänna krav

5.3.2.1. Bestämmelser för grundstrategin för avgasrening

5.3.2.1.1. Grundstrategin för avgasrening, som ska vara aktiv över hela motorns operativa varvtals- och vridmomentintervall, ska vara utformad så att motorn kan uppfylla bestämmelserna i dessa förskrifter.

5.3.2.1.2. Varje grundstrategi för avgasrening som kan skilja på motordrift under en standardiserad typgodkännandeprovning och andra driftförhållanden, och därefter minska nivån på avgasreningen när den inte används under förhållanden som väsentligen överensstämmer med typgodkännandeförfarandet är förbjuden.

5.3.2.2. Bestämmelser för hjälpstrategin för avgasrening

5.3.2.2.1. En hjälpstrategi för avgasrening får användas av en motor eller en mobil maskin som inte är avsedd att användas för transporter på väg, förutsatt att hjälpstrategin, när den är aktiv, ändrar grundstrategin som svar på en viss uppsättning av omgivnings- eller driftförhållanden men inte permanent nedsätter avgasreningssystemets verkan.

När hjälpstrategin för avgasrening är aktiv under typgodkännandeprovningen ska punkterna 5.3.2.2.2 och 5.3.2.2.3 inte tillämpas.

När hjälpstrategin för avgasrening inte är aktiv under typgodkännandeprovningen ska det visas att hjälpstrategin bara är aktiv så länge som krävs för det ändamål som anges i punkt 5.3.2.2.3.

5.3.2.2.2. Följande kontrollförhållanden är tillämpliga på effektklasserna L–P och i effektklasserna Q–R:

Om hjälpstrategin aktiveras när motorn är i drift vid de kontrollförhållanden / Om hjälpstrategin är aktiverad när motorn körs under de kontrollförhållanden som anges i leden i, ii och iii får strategin bara aktiveras i undantagsfall.

c)

5.3.2.2.3. En hjälpstrategi för avgasrening får i synnerhet aktiveras enligt följande:

För förebyggande av orimligt höga utsläpp under kallstart, varmkörning eller avstängning.

c)

Om den används för att under särskilda miljö- eller driftförhållanden frångå kontrollen av en reglerad förorening, för att kunna garantera att alla andra reglerade föroreningar befinner sig inom de utsläppsgränsvärden som gäller för motorn i fråga. Syftet är att kompensera för naturligt förekommande fenomen på ett sätt som möjliggör godtagbar kontroll av alla beståndsdelar i avgaserna.

5.3.2.2.4. Tillverkaren ska för den tekniska tjänsten i samband med typgodkännandet visa att driften av varje hjälpstrategi för avgasrening överensstämmer med bestämmelserna i punkt 5.3.2.2. Detta ska visas genom en bedömning av den dokumentation som avses i punkt 5.3.2.3.

5.3.2.2.5. All drift av en hjälpstrategi för avgasrening som inte överensstämmer med punkt 5.3.2.2 är förbjuden.

5.3.2.3. Dokumentationskrav

5.3.2.3.1. Tillverkaren ska lämna en akt med information i samband med att ansökan om typgodkännande lämnas till den tekniska tjänsten, innehållande upplysningar om alla delar av konstruktionen och strategin för avgasrening och de sätt på vilka hjälpstrategin direkt eller indirekt styr utsignalerna. Akten ska bestå av följande två delar:

En beskrivning av styrlogiken och de tidsinställningsstrategier och omställningspunkter under alla driftlägen för bränslesystemet och andra väsentliga system som medger effektiv avgasrening (såsom avgasåterföring [EGR] eller reagensdosering).

5.3.2.3.2. Det informationsmaterial som avses i punkt 5.3.2.3.1 b ska behandlas som strikt konfidentiellt. Materialet ska lämnas till typgodkännandemyndigheten på begäran. Typgodkännandemyndigheten ska behandla materialet konfidentiellt.

5.3.3. Krav på NOx-rening för motorer i effektklasserna L–P

5.3.3.1. Tillverkaren ska lämna information som fullständigt beskriver de funktionella driftegenskaperna hos NOx-reningssystemet, med användning av de dokument som beskrivs i punkt 2 i tillägg 1 och punkt 2 i tillägg 3 till bilaga 1A.

5.3.3.2. Om avgasreningssystemet kräver ett reagens, ska tillverkaren ange reagensets egenskaper, inbegripet typ av reagens, koncentration (om reagenset finns i en lösning), drifttemperatur och hänvisningar till internationella standarder för sammansättning och kvalitet, enligt punkt 2.2.1.13 i tillägg 1 och punkt 3.2.1.13 i tillägg 3 till bilaga 1A.

5.3.3.3. Motorns strategi för avgasrening ska vara i drift under alla omgivningsförhållanden som regelbundet förekommer på de avtalsslutande parternas territorier, särskilt låg omgivningstemperatur.

5.3.3.4. Tillverkaren ska visa att utsläpp av ammoniak under tillämplig utsläppsprovcykel i typgodkännandeförfarandet när reagens används inte överskrider medelvärdet på 25 ppm.

5.3.3.5. Om separata reagensbehållare är installerade eller anslutna till en mobil maskin som inte är avsedd att användas för transporter på väg, ska det finnas ett sätt att ta ett prov av reagenset inuti behållarna. Provtagningspunkten ska vara lättåtkomlig utan specialverktyg eller särskilda anordningar.

5.3.3.6. Användnings- och underhållskrav

5.3.3.6.1. Typgodkännandet ska i enlighet med punkt 5.1.3 förenas med villkoret att varje operatör av den mobila maskin som inte är avsedd att användas för transporter på väg ska förses med skriftliga anvisningar med följande innehåll:

c)

Anvisningarna ska avfattas på ett tydligt, lättfattligt sätt på samma språk som i maskinens eller motorns ägarhandbok.

5.3.3.7. Reagenskontroll (i förekommande fall)

5.3.3.7.1. Typgodkännandet ska i enlighet med punkt 6.1 förenas med villkoret att det ska finnas visare eller användas andra lämpliga metoder, beroende på maskinens konstruktion, för att göra operatören uppmärksam på följande:

c)

När doseringen av reagenset avbryts, i andra fall än när det utförs av motorns elektroniska styrenhet eller doseringskontroll, på grund av att motorn körs under driftförhållanden då dosering inte behövs, förutsatt att dessa driftförhållanden uppges för typgodkännandemyndigheten.

5.3.3.7.2. Kraven på reagensets överensstämmelse med uppgivna egenskaper och därtill hörande utsläppsgränser för kväveoxider ska visas på något av följande sätt, som tillverkaren väljer:

c)

5.3.4. Krav på NOx-rening för motorer i effektklasserna Q–R

5.3.4.1. Tillverkaren ska lämna information som fullständigt beskriver NOx-reningens funktionella driftsegenskaper, med användning av de dokument som beskrivs i punkt 2 i tillägg 1 till bilaga 1A och punkt 2 i tillägg 3 till bilaga 1A.

5.3.4.2. Motorns strategi för avgasrening ska vara i drift under alla omgivningsförhållanden som regelbundet förekommer på de avtalsslutande parternas territorier, särskilt vid låg omgivningstemperatur. Detta krav är inte begränsat till de förhållanden där en grundstrategi för avgasrening ska användas enligt punkt 5.3.2.2.2.

5.3.4.3. När ett reagens används ska tillverkaren kunna visa att utsläpp av ammoniak under typgodkännandets NRTC-varmstartcykel eller NRSC-provning inte överskrider ett medelvärde på 10 ppm.

5.3.4.4. Om reagensbehållare är monterade på eller anslutna till en mobil maskin som inte är avsedd att framföras på väg, måste det finnas ett sätt för provtagning av reagens i behållarna. Provtagningspunkten ska vara enkelt åtkomlig utan behov av specialverktyg eller särskilda anordningar.

5.3.4.5. Typgodkännandet ska i enlighet med punkt 6.1 förenas med följande villkor:

c)

5.3.5. Kontrollområde för effektklasserna Q–R

För motorer i effektklasserna Q–R får de utsläppsprov som tas inom det kontrollområde som definieras i punkt 5.3.5 inte överskrida gränsvärdena för utsläpp i punkt 5.2.1 i dessa föreskrifter med mer än 100 %.

5.3.5.1 Demonstrationskrav

Den tekniska tjänsten ska välja upp till tre slumpmässiga belastnings- och varvtalspunkter inom kontrollområdet för provning. Den tekniska tjänsten ska också ge provningspunkterna en slumpmässig turordning. Provningen ska genomföras enligt de huvudsakliga kraven för NRSC-provningen, men varje provningspunkt ska utvärderas separat. Varje provningspunkt ska uppfylla de gränsvärden som definieras i punkt 5.3.5.

5.3.5.2 Provningskrav

Provningen ska utföras på följande vis:

c)

5.3.5.3. Krav för kontrollområdet

5.3.5.3.1. Motorns kontrollområde

Kontrollområdet (se figur 2) definieras på följande sätt:

Varvtalsområde: varvtal A till högt varvtal

där

.

Hög och låg hastighet enligt definitionen i bilaga 4 till dessa föreskrifter ska användas.

Om det uppmätta motorvarvtalet A ligger inom ±3 % från det motorvarvtal som tillverkaren har uppgett, ska de senare användas. Om toleransen överskrids för något av provningsvarvtalen, ska i stället de uppmätta motorvarvtalen användas.

5.3.5.3.2. Följande motordriftsförhållanden ska undantas från provningen:

Punkter under 30 % av det maximala vridmomentet.

Punkter under 30 % av den maximala effekten.

Tillverkaren får begära att den tekniska tjänsten under certifieringen/typgodkännandet utesluter driftpunkter från det kontrollområde som definieras i punkt 5.5.1. och 5.5.2. Den tekniska tjänsten får bevilja undantaget, förutsatt att tillverkaren kan visa att motorn aldrig kan vara i drift vid sådana punkter när den används i en maskinkombination.

Figur 2

Kontrollområde

5.3.6 Kontroll av utsläpp av vevhusgaser för motorer i effektklasserna Q–R

5.3.6.1. Inga utsläpp från vevhuset ska släppas ut direkt i den omgivande atmosfären, utom i det undantagsfall som anges i punkt 5.3.6.3.

5.3.6.2. Motorer kan ha vevhusutsläpp som under drift alltid leds in i avgaserna uppströms varje efterbehandlingsanordning.

5.3.6.3. Motorer försedda med turboladdare, pumpar, fläktar eller laddningskompressorer för luftinsprutning får ha utsläpp från vevhuset till den omgivande atmosfären. Då ska vevhusutsläppen adderas till avgasutsläppen (antingen fysiskt eller matematiskt) vid alla utsläppsprovningar enligt punkt 6.10. i bilaga 4B till dessa föreskrifter.

5.4. Val av motorns effektkategori

5.4.1. För bestämning av överensstämmelsen för motorer med varierande varvtal enligt definitionen i punkterna 1.1. och 1.2. dessa föreskrifter med de utsläppsgränser som anges i punkt 5.2.1 i dessa föreskrifter ska dessa motorer delas upp i effektklasser på grundval av högsta värdet för den nettoeffekt som uppmäts enligt punkt 2.1.49 i dessa föreskrifter.

5.4.2. För övriga motortyper ska den nominella nettoeffekten användas.

6. MONTERING I FORDONET

7. PRODUKTIONSÖVERENSSTÄMMELSE

Normalt intervall för dessa kontroller som godkänns av typgodkännandemyndigheten är en gång per år. Om kraven i punkt 7.2.2.1 inte är uppfyllda ska typgodkännandemyndigheten sörja för att alla nödvändiga åtgärder vidtas, så att produktionen åter uppfyller kraven så snart som möjligt.

8. PÅFÖLJDER VID BRISTANDE PRODUKTIONSÖVERENSSTÄMMELSE

9. ÄNDRING OCH UTÖKNING AV TYPGODKÄNNANDE AV FORDONSTYPEN

10. PRODUKTIONENS SLUTGILTIGA UPPHÖRANDE

Om innehavaren av ett typgodkännande helt upphör med tillverkningen av den typ eller familj som godkänts enligt dessa föreskrifter, ska innehavaren underrätta den myndighet som beviljat typgodkännandet. När myndigheten fått ett sådant meddelande, ska den informera övriga avtalsparter som tillämpar dessa föreskrifter, varvid ett meddelande enligt förlagan i bilaga 2 till dessa föreskrifter ska användas.

11. ÖVERGÅNGSBESTÄMMELSER

12. NAMN- OCH ADRESSUPPGIFTER FÖR DE TEKNISKA TJÄNSTER SOM ANSVARAR FÖR PROVNINGARNA FÖR GODKÄNNANDE OCH FÖR TYPGODKÄNNANDEMYNDIGHETERNA

De avtalsslutande parter i 1958 års överenskommelse som tillämpar dessa föreskrifter ska underrätta Förenta nationernas sekretariat om namn- och adressuppgifter för de tekniska tjänster som ansvarar för godkännandeprovningarna och för de typgodkännandemyndigheter som utfärdar godkännanden och till vilka intyg om godkännande, utökat godkännande, avslag eller återkallande av godkännande som utfärdats i andra länder ska sändas.

(1) Enligt definition i Consolidated Resolution on the Construction of Vehicles (R.E.3) (ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.2, para. 2) - www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29resolutions.html

(2) Unika nummer för parterna i 1958 års överenskommelse finns i bilaga 3 till Consolidated Resolution on the Construction of Vehicles (R.E.3), dokument ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.2/Amend.1 – www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29resolutions.html

(3) Traktorns tyngdpunkt i enlighet med standarden ISO 789-6: 1982.

3.2.1.3. Mängd: … mm3 per takt (2) eller cykel vid pumpvarvtalet … min–1 vid full insprutning, eller karakteristikdiagram.

2.2.5.5. Normalintervall för temperatur (K) och tryck (kPa) under drift:…

2.2.1.13.2. Normalintervall för reagensets temperatur under drift:…

1.13. Minsta tvärsnittsarea för in- och utsugningskanaler:…

Bränsletillförsel per takt (mm3) vid maximalt vridmoment

Bränsletillförsel per takt (mm3) vid nominell nettoeffekt

Bevis för att motorn har likvärdigt (eller för huvudmotorn lägsta möjliga) förhållande mellan systemkapacitet och bränslemängd per takt, enligt diagram nummer:…

3.2.1.3. Mängd: … mm3 per takt (2) eller cykel vid pumpvarvtalet: … min–1 vid full insprutning, eller karakteristikdiagram.

2.2.5.5. Normalintervall för temperatur (K) och tryck (kPa) under drift:…

2.2.1.13.2. Normalintervall för reagensets temperatur under drift:…

1.13. Minsta tvärsnittsarea för in- och utsugningskanaler:…

Som huvudmotor för en motorfamilj ska väljas den motor som har högst bränsletillförsel per takt vid uppgivet maximalt vridmoment. Om flera motorer delar detta högsta bränsletillförselvärde ska man i ett andra urvalssteg använda kriteriet högsta bränsletillförsel per takt vid nominellt varvtal. I vissa fall kan godkännandemyndigheten bestämma att det utsläppsmässigt värsta fallet för motorfamiljen bäst återspeglas genom provning av två motorer. På grundval av förhållanden som indikerar att en motortyp skulle kunna ha de högsta utsläppen av alla motortyper inom familjen kan godkännandemyndigheten alltså välja ut en ytterligare motor för provning.

c)

c)

c)

antal ventiler per cylinder

c)

c)

Mellan 70 % och 100 % för motorer med cylindervolymen < 0,75 dm3 per cylinder, för den största slagvolymen inom motorfamiljen.

Mellan 85 % och 100 % för motorer med cylindervolymen ≥ 0,75 dm3 per cylinder, för den största slagvolymen inom motorfamiljen.

1.3.4. Slagvolym per cylinder

c)

c)

c)

CO (g/kWh)

CO (g/kWh)

CO

CO (g/kWh)

CO (g/kWh)

CO

Nettomotoreffekt enligt specifikation i punkt 2.1.49 (kW) (c)

BILAGA 4A

METOD FÖR BESTÄMNING AV GASFORMIGA OCH PARTIKELFORMIGA UTSLÄPP

1. INLEDNING

1.1. I denna bilaga beskrivs den metod som används för att vid provning fastställa utsläppen av gas- och partikelformiga föroreningar från motorer.

Följande provningscykler ska tillämpas:

Lämplig NRSC-cykel (stationär cykel för maskiner ej avsedda för vägtransport) för den utrustningsspecifikation som ska användas för mätning av utsläpp av kolmonoxid, kolväten, kväveoxider och partiklar för alla effektklasser för motorer som beskrivs i punkterna 1.1, 1.2 och 1.3 i dessa föreskrifter, och NRTC-cykeln (transient cykel för maskiner ej avsedda för vägtransport) som ska användas för mätning av utsläpp av kolmonoxid, kolväten, kväveoxider och partiklar för effektklasserna L och uppåt för motorer som beskrivs i punkterna 1.1 och 1.2 i dessa föreskrifter.

Utsläppen av gas- och partikelformiga ämnen från en motor som lämnats till provning ska mätas med de metoder som beskrivs i tillägg 4 till bilaga 4A.

Andra system eller analysatorer får användas om de ger resultat som motsvarar följande referenssystem: a) För gasformiga utsläpp som mäts i outspädda avgaser: det system som visas i figur 2 i tillägg 4 till bilaga 4A. b) För gasformiga utsläpp som mäts i den utspädda avgasen i ett system med fullflödesutspädning: det system som visas i figur 3 i tillägg 4 till bilaga 4A. c) För partikelutsläpp: det system med fullflödesutspädning, med ett separat filter för varje steg, som visas i figur 13 i tillägg 4 till bilaga 4A.

Bedömningen av likvärdighet mellan system ska baseras på en korrelationsundersökning med sju (eller fler) jämförande provningar mellan det aktuella systemet och ett eller flera av de referenssystem som avses ovan.

Likvärdighetskriteriet definieras som en överensstämmelse på ±5 % med de genomsnittliga vägda utsläppsvärdena. Provningen ska utföras med den provcykel som anges i punkt 3.6.1 i bilaga 4A.

Om ett nytt system ska införas i föreskrifterna, ska likvärdighetsbedömningen baseras på beräkning av repeterbarhet och reproducerbarhet, enligt beskrivningen i ISO 5725.

1.2. Provningen ska utföras med motorn monterad i provbänk och ansluten till en dynamometer.

1.3. Mätprincip:

De avgasutsläpp från motorn som ska mätas omfattar gasformiga ämnen (kolmonoxid, kolväten och kväveoxider) samt partiklar. Vidare används ofta koldioxid som spårgas för att bestämma utspädningsförhållandet i system med del- och fullflödesutspädning. Enligt god teknisk sed är en allmän mätning av koldioxid ett utmärkt verktyg för att upptäcka mätproblem under provningsförloppet.

1.3.1. NRSC-provning:

Under en fastställd serie av driftförhållanden med varmkörd motor ska mängderna av de ovannämnda avgasutsläppen undersökas fortlöpande genom provtagning från de outspädda avgaserna. Provcykeln består av ett antal steg med olika varvtalsvärden och vridmoment (belastningar) som täcker det typiska driftområdet för dieselmotorer. I varje steg ska koncentrationen av varje gasformig förorening liksom avgasflödet och den avgivna effekten mätas, och de uppmätta värdena viktas (antingen med vägningsfaktorer eller utifrån provtagningstid). Partikelprovet ska spädas ut med konditionerad omgivningsluft. Under hela provningsförloppet tas ett enda partikelprov, som samlas upp på lämpliga filter.

Alternativt, för cykler med diskreta steg, ska ett prov samlas upp på olika filter (ett för varje steg) och cykelviktade resultat beräknas.

Antalet gram per kilowattimme av varje utsläppt förorenande ämne ska beräknas enligt anvisningarna i tillägg 3 till denna bilaga.

1.3.2. NRTC-provning:

Den föreskrivna provcykeln med transienta steg som nära efterliknar driftförhållandena för dieselmotorer i mobila maskiner som inte är avsedda att användas på väg, görs två gånger:

a) Den första gången (kallstart) efter att motorn har värmts till rumstemperatur och kylvätskans, oljans, efterbehandlingssystemets och alla hjälpmotorkontrollanordningars temperatur har stabiliserats till mellan 20 °C och 30 °C.

b) Den andra gången (varmstart) efter 20 min varmavdunstning som inleds omedelbart efter att kallstartscykeln har avslutats.

Under denna provningssekvens ska de ovannämnda föroreningarna undersökas. Provningssekvensen består av en kallstartscykel efter en naturlig eller forcerad avsvalning av motorn, en varmkonditioneringsperiod och en varmstartcykel, och resulterar i en sammansatt utsläppsberäkning. Med hjälp av motordynamometerns återkopplingssignaler för motorns vridmoment och varvtal ska kraften integreras över provcykelns tid, och som resultat erhåller man det arbete som motorn genererat under hela provcykeln. Koncentrationerna av de gasformiga ämnena ska bestämmas för hela provcykeln, antingen i de outspädda avgaserna genom integrering av analysatorsignalen, i enlighet med tillägg 3 till denna bilaga, eller i de utspädda avgaserna från ett CVS-system med fullflödesutspädning genom integrering eller med provtagningssäckar i enlighet med tillägg 3 till denna bilaga. För partiklar ska ett proportionellt prov från de utspädda avgaserna samlas upp på ett specifikt filter, antingen genom delflödesutspädning eller genom fullflödesutspädning. Beroende på vilken metod som använts ska det utspädda eller outspädda avgasflödet bestämmas för hela provcykeln och utifrån detta värde beräknas sedan de förorenande ämnenas massutsläppsvärden. Massutsläppsvärdena ska ställas i relation till motorns arbete, så att man får fram antalet gram av varje förorenande ämne som släpps ut per kilowattimme.

Utsläppen (g/kWh) ska mätas under både kall- och varmstartscykeln. Sammansatta viktade resultat ska beräknas genom att man viktar kallstartsresultaten 10 % och varmstartsresultaten 90 %. Viktade sammansatta resultat ska följa gränsvärdena.

1.4. Beteckningar för provningsparametrar

Beteckning Enhet Term/beskrivning Ap m2 den isokinetiska provtagningssondens tvärsnittsarea AT m2 avgasrörets tvärsnittsarea aver viktade genomsnittsvärden för: m3/h volymflöde kg/h massflöde g/kWh specifikt utsläpp α — bränslets väte-kolförhållande C1 — kol 1-ekvivalent kolväte conc ppm koncentration (med suffix vol % för det aktuella ämnet) concc ppm bakgrundskorrigerad koncentration vol % concd ppm koncentration av utspädningsluft vol % DF — utspädningsfaktor fa — atmosfärfaktor för laboratoriet FFH — bränslespecifik faktor som används för omvandling av torra koncentrationer till våta koncentrationer vid beräkning av väte-kolförhållande. GAIRW kg/h inloppsluftens massflöde på våt bas GAIRD kg/h inloppsluftens massflöde på torr bas GDILW kg/h utspädningsluftens massflöde på våt bas GEDFW kg/h ekvivalent massflöde för utspädda avgaser på våt bas GEXHW kg/h avgasmassflöde på våt bas GFUEL kg/h bränslemassflöde GTOTW kg/h utspätt avgasmassflöde på våt bas HREF g/kg referensvärde för absoluta fuktigheten 10,71 g/kg, för beräkning av korrektionsfaktorer för kväveoxiders och partiklars fuktighet Ha g/kg inloppsluftens absoluta fuktighet Hd g/kg utspädningsluftens absoluta fuktighet. i — beteckning för ett enskilt provsteg KH — fuktkorrektionsfaktor för kväveoxider Kp — fuktkorrektionsfaktor för partiklar KW,a — korrektionsfaktor från torr till våt bas för inloppsluften KW,d — korrektionsfaktor från torr till våt bas för utspädningsluften KW,e — korrektionsfaktor från torr till våt bas för utspädda avgaser KW,r — korrektionsfaktor från torr till våt bas för outspädda avgaser L % procentuellt vridmoment i förhållande till maximalt vridmoment vid provvarvtalet mass g/h beteckning för utsläppsmassflöde MDIL kg massa för provet av utspädningsluft som passerat genom partikelprovfiltren MSAM kg massa för provet av utspädda avgaser som passerat genom partikelprovfiltren Md mg massa av uppsamlade partiklar för provet av utspädningsluft Mf mg massa för uppsamlade partiklar pa kPa mättat ångtryck i motorns inloppsluft (ISO 3046 psy = PSY provomgivning) pB kPa totalt barometertryck (ISO 3046: Px = PX totalt tryck i omgivningen, Py = PY totalt tryck i provomgivningen) pd kPa mättat ångtryck i utspädningsluften ps kPa torrt atmosfärtryck P kW effekt utan bromskorrigering PAE kW angiven total effekt som tas upp av hjälpanordningar som har monterats för provningen men som inte krävs enligt punkt 2.1.49. i dessa föreskrifter PM kW maximal uppmätt effekt vid provvarvtal under provningsförhållanden (se bilaga 1A) Pm kW uppmätt effekt i olika provsteg q — utspädningsförhållande r — förhållandet mellan den isokinetiska sondens och avgasrörets tvärsnittsarea Ra % inloppsluftens relativa fuktighet Rd % utspädningsluftens relativa fuktighet Rf — FID-responsfaktor S kW dynamometerinställning Ta K inloppsluftens absoluta temperatur TDd K absolut daggpunktstemperatur TSC K temperatur på luft som passerat laddluftkylaren Tref K referenstemperatur (för förbränningsluft 298 K [25 °C]). TSCRef K referenstemperatur för luft som passerat laddluftkylaren VAIRD m3/h inloppsluftens volymflöde på torr bas VAIRW m3/h inloppsluftens volymflöde på våt bas VDIL m3 volym för utspädningsluften som passerat genom partikelprovfiltren VDILW m3/h utspädningsluftens volymflöde på våt bas VEDFW m3/h ekvivalent volymflöde för utspädd avgas på våt bas VEXHD m3/h volymflöde för avgas på torr bas VEXHW m3/h volymflöde för avgas på våt bas VSAM m3 volym för provet som passerat genom partikelprovfiltren VTOTW m3/h volymflöde för utspädd avgas på våt bas WF — vägningsfaktor WFE — effektiv vägningsfaktor

2. PROVNINGSFÖRHÅLLANDEN

2.1. Allmänna krav

Samtliga volymer och volymflöden ska beräknas vid 273 K (0 °C) och 101,3 kPa.

2.2. Provningsförhållanden för motorn

2.2.1. Den absoluta temperaturen Ta hos motorns inloppsluft (uttryckt i Kelvin) och det torra atmosfärtrycket ps (uttryckt i kPa) ska mätas, och parametern fa bestämmas med hjälp av följande formler:

Sugmotorer och motorer med mekanisk överladdning:

Turboladdade motorer med eller utan kylning av inloppsluften:

2.2.2. Provningens giltighet

Om en provning ska godkännas måste parametern fa vara sådan att:

0,96 ≤ fa ≤ 1,06

2.2.3. Motorer med laddluftkylning

Laddluftens temperatur registreras och ska vid det uppgivna nominella varvtalet och full belastning ligga inom ±5 K av den maximala laddlufttemperatur som anges av tillverkaren. Kylmedlets temperatur ska vara minst 293 K (20 °C).

Vid användning av ett särskilt provningssystem eller en extern fläkt, ska laddluftens temperatur hållas inom ±5 K av den maximala laddlufttemperatur som angetts av tillverkaren vid varvtalet för deklarerad maximal effekt och full belastning. Under hela provcykeln ska temperatur och flöde för laddluftkylarens kylmedel vid ovanstående börvärden förbli oförändrade. Laddluftkylarens volym ska baseras på god teknisk sed och typiska fordons-/maskintillämpningar.

Alternativt kan man ställa in laddluftkylaren i enlighet med SAE J 1937 från januari 1995.

2.3. Luftinloppssystem

Provmotorn ska vara utrustad med ett luftinloppssystem som ger en luftinloppsstrypning inom ±300 Pa av det värde som angetts av tillverkaren för ren luft vid de driftförhållanden som enligt uppgift från tillverkaren ger maximalt luftflöde. Strypningen ska ställas in vid nominellt varvtal och full belastning. Ett särskilt provningssystem får användas, under förutsättning att det motsvarar motorns verkliga driftförhållanden.

2.4. Motorns avgassystem

Provmotorn ska vara utrustad med ett avgassystem med ett avgasmottryck inom ±650 Pa av det värde som angetts av tillverkaren för de driftförhållanden som ger den deklarerade maximala effekten.

Om motorn är utrustad med en anordning för efterbehandling av avgaser ska det avgasrör som används vid provet ha samma diameter som det avgasrör som används vid drift av fordonet, på ett avsnitt som är minst fyra rördiametrar långt, räknat uppströms från inloppet till expansionsdelen där anordningen för avgasefterbehandling sitter. Avståndet från avgasgrenrörets fläns eller turboladdarens utlopp till anordningen för avgasefterbehandling ska vara samma som i maskinkonfigurationen eller ligga inom tillverkarens avståndsspecifikationer. Avgasmottrycket eller strypningen ska uppfylla samma villkor som ovan och får ställas in med en ventil. Efterbehandlingsbehållaren får avlägsnas under övningsprovningar och under motorinställning och ersättas med en motsvarande behållare med ett inaktivt katalysämne.

2.5. Kylsystem

Ett motorkylsystem med tillräcklig kapacitet för att hålla motorns drifttemperatur på normala nivåer ska föreskrivas av tillverkaren.

2.6. Smörjolja

Uppgifter om den smörjolja som används vid provningen ska noteras och presenteras tillsammans med provningsresultaten.

2.7. Provningsbränsle

Bränslet ska vara det referensbränsle som anges i bilaga 6 för respektive effektklass:

Bilaga 6 tabell 1 för effektklasserna D–G

Bilaga 6 tabell 2 för effektklasserna H–K

Bilaga 6 tabell 3 för effektklasserna L–P

Alternativt kan det referensbränsle som anges i tabell 1 i bilaga 6 användas för effektklasserna H– K.

Cetantalet och svavelhalten för det referensbränsle som används för provet ska noteras i punkt 1.1 i tillägg 1 till bilaga 2.

Bränslets temperatur vid inloppet till insprutningspumpen ska vara 306–316 K (33–43 °C).

3. PROVNING (NRSC-PROVNING)

3.1. Bestämning av dynamometerinställningar

Den specifika utsläppsmätningen ska baseras på okorrigerad bromseffekt enligt Föreskrifter nr 120.

Under provningen ska den kringutrustning som krävs för motordriften vara installerad enligt kraven i bilaga 7.

Utom i de fall där sådan kringutrustning är en nödvändig del av motorn (t.ex. kylfläkten på luftkylda motorer) ska den effekt som vid provningsvarvtalen tas upp av sådan utrustning som inte demonterats, beräknas för inställning av dynamometern.

Inställningen av inloppsstrypning och avgasmottryck ska anpassas till tillverkarens övre gränser i enlighet med punkterna 2.3 och 2.4.

De maximala vridmomentvärdena vid de angivna provvarvtalen ska fastställas genom experiment för att beräkna vridmomentvärden vid vart och ett av de angivna provstegen. För motorer som inte är utformade för körning vid olika varvtal på en vridmomentkurva vid full belastning, ska det maximala vridmomentet vid provningsvarvtalen anges av tillverkaren.

Motorinställningen för varje provsteg ska beräknas enligt formeln

Om kvoten

får värdet P AE verifieras av den typgodkännandemyndighet som beviljar typgodkännandet.

3.2. Förberedelse av provfiltren

Minst en timme före provningen placeras varje filter(par) i en stängd men oförseglad petriskål, som placeras i en vägningskammare för stabilisering. Efter stabiliseringen vägs varje filter(par) och tareringsvikten registreras. Filtret/filterparet förvaras sedan i en stängd petriskål eller filterhållare fram till provningen. Om ett filter(par) som tas ur vägningskammaren inte används inom åtta timmar ska det vägas på nytt innan det används.

3.3. Installation av mätutrustningen

Instrument och provtagningssonder ska installeras på föreskrivet sätt. Om ett system med fullflödesutspädning används för utspädning av avgaserna, ska utloppsröret anslutas till systemet.

3.4. Start av utspädningssystemet och motorn

Utspädningssystemet och motorn ska startas och värmas upp tills samtliga temperaturer och tryck har stabiliserats vid full belastning och nominellt varvtal (punkt 3.6.2).

3.5. Justering av utspädningsförhållandet

Partikelprovtagningssystemet ska startas och köras på bypass för metoden med ett filter (valfritt för metoden med flera filter). Utspädningsluftens bakgrundsnivå av partiklar kan bestämmas genom att man leder utspädningsluft genom partikelfiltren. Om filtrerad utspädningsluft används kan en mätning göras när som helst före, under eller efter provningen. Om utspädningsluften inte är filtrerad ska mätningen göras på ett enda prov som tagits under provningen.

Utspädningsluften ska ställas in så att filtret vid varje provsteg har en yttemperatur mellan 315 K (42 °C) och 325 K (52 °C). Det totala utspädningsförhållandet får inte vara mindre än fyra.

Anmärkning: För motorer i effektklasser upp till och med K får filtertemperaturen, när cykler med diskreta steg används, vara lika med eller lägre än maximitemperaturen 325 K (52 °C). Man behöver inte hålla sig inom temperaturintervallet 42–52 °C.

För metoder med ett eller flera filter ska provets massflöde genom filtret hållas på en konstant nivå i förhållande till massflödet av utspädda avgaser under alla provsteg i fullflödessystem. Detta massförhållande får avvika som mest ±5 % från provstegets genomsnittliga värde, utom under de första 10 s i varje steg i system utan bypasskapacitet. Om system med delflödesutspädning och metoden med ett filter används, ska massflödet genom filtret vara konstant inom ±5 % från stegets genomsnittliga värde, utom under den första 10-sekundersperioden i varje steg i system utan bypasskapacitet.

I system där koncentrationen av CO2 eller NOx kontrolleras, ska CO2- eller NOx-halten mätas i början och slutet av varje provning. De uppmätta bakgrundskoncentrationerna av CO2 och NOx i utspädningsluften före och efter provningen får skilja sig åt med högst 100 ppm respektive 5 ppm.

Om ett avgasanalyssystem för utspädda avgaser används, ska de relevanta bakgrundskoncentrationerna bestämmas genom provtagning av utspädningsluften i en provtagningssäck under hela provningssekvensen.

Den kontinuerliga bakgrundskoncentrationen (ej i säck) får fastställas som genomsnittet av minst tre värden som mäts vid olika tidpunkter – i början, i slutet och vid en tidpunkt nära mitten av cykeln. På tillverkarens begäran får bakgrundsmätningarna uteslutas.

3.6. Kontroll av analysatorerna

Utsläppsanalysatorernas nollpunkt och mätområde ska ställas in.

3.7. Provningscykel

3.7.1. Maskinspecifikation enligt punkterna 1.1 till 1.3:

3.7.1.1. Specifikation A

För motorer som omfattas av punkterna 1.1 och 1.2 i dessa föreskrifter ska den diskreta 8-stegscykeln (1) i punkt 1.1 a i bilaga 5 följas för dynamometerdrift i provmotorn.

Alternativt kan motsvarande 9-stegscykel med ramper användas, enligt punkt 1.2 a i bilaga 5. I så fall ska cykeln utföras i enlighet med punkt 7.8.2 i bilaga 4B, i stället för instruktionerna i punkterna 3.7.2–3.7.6.

3.7.1.2. Specifikation B

För motorer som omfattas av punkt 1.3 i dessa föreskrifter, ska den diskreta 5-stegscykeln (2) punkt 1.1 b i bilaga 5 följas för dynamometerdrift i provmotorn.

Alternativt kan 5-stegscykeln med ramper användas, enligt punkt 1.2 b i bilaga 5. I så fall ska cykeln utföras i enlighet med punkt 7.8.2 i bilaga 4B, i stället för instruktionerna i punkterna 3.7.2–3.7.6.

Belastningen anges i procent av det vridmoment som motsvarar högsta kontinuerliga effektuttag, definierat som den största effekt som kan tas ut under en sekvens med varierande effektuttag som kan köras ett obegränsat antal timmar per år mellan angivna serviceintervall, under angivna förhållanden och om servicen utförs enligt tillverkarens anvisningar.

3.7.2. Konditionering av motorn

Motorn ska värmas upp och systemet ska ha uppnått maximalt varvtal och vridmoment för att motorparametrarna ska kunna stabiliseras i enlighet med tillverkarens rekommendationer.

Anmärkning: Konditioneringsperioden bör även förhindra att mätningen påverkas av rester i avgassystemet från tidigare provningar. En stabiliseringsperiod mellan provningspunkterna krävs också för att minimera påverkan mellan punkterna.

3.7.3. Provningssekvens

Provningssekvensen påbörjas. Provningen ska för samtliga provcykler genomföras i den stegordning som anges ovan.

Under varje steg i respektive provcykel efter den inledande omställningsperioden ska det angivna varvtalet ligga inom ± 1 % av nominellt varvtal eller ± 3 min–1, beroende på vilket som är störst, utom vid låg tomgång, som ska ligga inom de av tillverkaren angivna toleranserna. Det angivna vridmomentet ska hållas på en sådan nivå att genomsnittet över den period under vilken mätningarna görs, ligger inom ± 2 % av det maximala vridmomentet vid provningsvarvtalet.

Minst 10 min är nödvändigt för varje mätpunkt. Om det vid provning av en motor krävs längre provtagningstider för att erhålla tillräcklig partikelmassa på mätfiltret får provstegstiden förlängas i nödvändig utsträckning.

Provstegens längd ska noteras och rapporteras.

Koncentrationen gasformiga utsläpp i avgaserna ska mätas och noteras under de sista tre minuterna i varje steg.

Partikelprovtagningen och mätningen av de gasformiga utsläppen bör inte påbörjas innan motorstabilisering enligt tillverkarens definition har uppnåtts, och de ska avslutas samtidigt.

Bränsletemperaturen ska mätas vid inloppet till bränsleinsprutningspumpen eller i enlighet med tillverkarens anvisningar, och platsen för mätningen ska noteras.

3.7.4. Analysatorernas respons

Analysatorernas utslag ska registreras på en linjeskrivare eller mätas med ett motsvarande system för datainsamling, och avgaserna ska passera analysatorerna åtminstone under den sista treminutersperioden av varje steg. Om provtagning i säck tillämpas för mätning av utspädd kolmonoxid och koldioxid (se punkt 1.4.4 i tillägg 1 till bilaga 4A), ska ett prov samlas i säcken under den sista treminutersperioden i varje steg, och säckprovet ska analyseras och registreras.

3.7.5. Partikelprovtagning

Partikelprovtagningen kan göras antingen med metoden med ett filter eller med metoden med flera filter (punkt 1.5 i tillägg 1 till bilaga 4A). Eftersom resultaten kan skilja sig åt något beroende på vilken metod som används, ska det i resultatredovisningen anges vilken metod som använts.

Vid metoden med ett filter ska de vägningsfaktorer för varje steg som angetts i provcykelförfarandet beaktas vid provtagningen, genom att provtagningsflödet och/eller provtagningstiden anpassas.

Provtagningen ska ske så sent som möjligt inom varje steg. Provtagningstiden i varje steg ska vara minst 20 s för metoden med ett filter och minst 60 s för metoden med flera filter. För system utan bypasskapacitet ska provtagningstiden i varje steg vara minst 60 s för båda metoderna.

3.7.6. Motorförhållanden

Motorns varvtal och belastning, inloppsluftens temperatur, bränsleflödet och luft- eller avgasflödet ska vid varje steg mätas så snart motorn har stabiliserats.

Om mätning av avgasflödet eller mätningen av förbränningsluft och bränsleförbrukning inte går att genomföra, kan dessa beräknas med hjälp av kol- och syrebalansmetoden (se punkt 1.2.3 i tillägg 1 till bilaga 4A).

Eventuella ytterligare data som krävs för beräkningen ska registreras (se punkterna 1.1 och 1.2 i tillägg 3 till bilaga 4A).

3.8. Upprepad kontroll av analysatorerna

Efter utsläppsprovet används en nollställningsgas och samma spänngas för att upprepa kontrollen. Provet anses godtagbart om skillnaden mellan de båda mätresultaten är mindre än 2 %.

4. PROVNING (NRTC-PROVNING)

4.1. Inledning

Den transienta cykeln för fordon som inte är avsedda för transport på väg (NRTC-provcykel) beskrivs i bilaga 5 som en transient, i sekunder uppdelad sekvens av normaliserade varvtal och vridmoment tillämpliga på samtliga dieselmotorer som omfattas av dessa föreskrifter. För att kunna utföra provet i en motorprovcell måste man konvertera de normaliserade värdena till den provade motorns verkliga värden. Konverteringen baseras på motorns vridmomentkurva och kallas i detta dokument ”denormalisering”, varvid den resulterande provcykeln är den provade motorns ”referenscykel”. Dessa referensvärden för varvtal och vridmoment ska användas i provcellen och de återkopplade varvtalen och vridmomenten ska registreras. En regressionsanalys av referens- och återkopplingsvärdena för varvtal och vridmoment ska göras för att validera provningen.

4.1.1. Användning av manipulationsanordningar eller onormala strategier för kontroll av utsläpp är förbjuden.

4.2. Bestämning av motorns vridmomentkurva

Innan man startar NRTC-cykeln i provcellen måste motorns varvtal i förhållande till vridmomentkurva bestämmas.

4.2.1. Bestämning av varvtalsområdet för vridmomentkurvan

Lägsta och högsta varvtal för vridmomentkurvan definieras enligt följande:

Lägsta varvtal = tomgångsvarvtal Högsta varvtal = n hi × 1,02 eller det varvtal där vridmomentet vid full belastning sjunker till noll, beroende på vad som är lägst (där n hi är det höga varvtalet, definierat som det högsta motorvarvtal vid vilket 70 % av den nominella effekten uppnås).

4.2.2. Motorns vridmomentkurva

Motorn ska varmköras vid maximal effekt för att stabilisera motorparametrarna i enlighet med tillverkarens rekommendationer och god teknisk sed. När motorn har stabiliserats, bestäms vridmomentkurvan enligt följande förfaranden:

4.2.2.1. Transient kurva

a) Motorn avlastas och körs på tomgång.

b) Motorn körs med full belastning på insprutningspumpen och på lägsta varvtal.

c) Motorvarvtalet ökas med i genomsnitt 8 ± 1 min–1/s från lägsta till högsta varvtal. Varvtals- och vridmomentvärdena registreras med en frekvens av minst en mätpunkt per sekund.

4.2.2.2. Stegkurva

a) Motorn avlastas och körs på tomgång.

b) Motorn körs med full belastning på insprutningspumpen och på lägsta varvtal.

c) Vridmomentkurvans lägsta varvtal ska hållas under minst 15 s vid full belastning, och det genomsnittliga vridmomentet under de sista 5 s ska registreras. Kurvan för det maximala vridmomentet från lägsta till högsta varvtal bestäms genom att man ökar hastigheten med högst 100 ± 20 min–1 i taget. Varje provpunkt ska hållas under minst 15 s, och det genomsnittliga vridmomentet under de sista 5 s ska registreras.

4.2.3. Uppritning av vridmomentkurvan

Alla datapunkter som registrerats enligt anvisningarna i punkt 4.2.2 förbinds med linjär interpolering mellan punkterna. Resultatet är vridmomentkurvan, som ska användas för att konvertera de normaliserade vridmomentvärdena i dynamometertabellen i bilaga 5 till verkliga vridmomentvärden för provcykeln, enligt beskrivningen i punkt 4.3.3.

4.2.4. Alternativa sätt att bestämma vridmomentkurvan

Om en tillverkare anser att ovanstående förfaranden inte är säkra eller representativa för en viss motor, får alternativa metoder användas. Dessa alternativa metoder ska uppfylla syftet med de beskrivna förfarandena för bestämning av vridmomentkurvan, nämligen att bestämma det högsta tillgängliga vridmomentet vid alla varvtal som uppnås under provcyklerna. Om man av säkerhetsskäl, eller av det skälet att förfarandena inte anses representativa, gör avsteg från de i denna punkt beskrivna instruktionerna för bestämning av vridmomentkurvan, ska avstegen godkännas av de berörda parterna, med en motivering till varför avstegen får göras. Under inga omständigheter får dock vridmomentkurvan köras med fallande motorvarvtal när det gäller styrda motorer eller motorer med turboladdare.

4.2.5. Förnyad bestämning av vridmomentkurvan

Vridmomentkurvan behöver inte bestämmas före varje provcykel. Vridmomentkurvan för en motor ska bestämmas före en provcykel om

a) det, grundat på god teknisk sed, har gått orimligt lång tid sedan den senaste bestämningen, eller

b) det har gjorts fysiska förändringar eller nya inställningar på motorn, vilka kan tänkas påverka motorprestandan.

4.3. Bestämning av referenscykeln

4.3.1. Referensvarvtal

Referensvarvtalet (n ref) motsvarar de normaliserade 100-procentsvärdena som anges i motordynamometertabellen i bilaga 5. Den faktiska motorprovcykel som är resultatet av denormalisering till referensvarvtalet beror i hög grad på valet av referensvarvtal. Referensvarvtalet beräknas enligt formeln

(Högt varvtal är det högsta motorvarvtal vid vilket 70 % av den nominella effekten uppnås, och lågt varvtal är det lägsta varvtal vid vilket 50 % av den nominella effekten uppnås.)

Om det uppmätta referensvarvtalet ligger inom ± 3 % av det referensvarvtal som tillverkaren uppger, får det uppgivna referensvarvtalet användas för utsläppsprovningen. Om toleransen överskrids, ska det uppmätta referensvarvtalet användas för utsläppsprovningen. (Detta överensstämmer med standarden ISO 8178-11:2006.)

4.3.2. Beräkning av verkligt varvtal (denormalisering)

Varvtalet denormaliseras med hjälp av ekvationen

4.3.3. Beräkning av verkligt vridmoment (denormalisering)

Vridmomenten i motordynamometertabellen i bilaga 5 är normaliserade till maximalt vridmoment vid respektive varvtal. Referenscykelns vridmoment räknas om (denormaliseras) till verkliga värden med hjälp av den vridmomentkurva som har bestämts enligt anvisningarna i punkt 4.2.2, enligt formeln

för respektive verkligt varvtal enligt bestämning i punkt 4.3.2.

4.3.4. Exempel på beräkning av verkliga värden (denormalisering)

Följande provpunkt ska denormaliseras:

% varvtal= 43 %.

% vridmoment= 82 %.

Om värdena

referensvarvtal= 2 200 min–1,

tomgångsvarvtal= 600 min–1,

är givna, blir

där det högsta vridmoment som avläses i vridmomentkurvan vid 1 288 min–1 är 700 Nm

4.4. Dynamometer

4.4.1. När man använder en belastningsmätare ska vridmomentsignalen överföras till motoraxeln och dynamometerns tröghet beaktas. Motorns verkliga vridmoment är det vridmoment som avläses på belastningsmätaren plus bromsens tröghetsmoment multiplicerat med vinkelaccelerationen. Styrsystemet måste beräkna detta i realtid.

4.4.2. Om motorn provas med en virvelströmsdynamometer bör antalet punkter där differensen är mindre än – 5 % av toppvridmomentet inte överstiga 30 (där Tsp är det begärda vridmomentet, nsp är derivatan av motorvarvtalet och ΘD är virvelströmsdynamometerns rotationströghet).

4.5. Utsläppsprovning

Provningssekvensen framgår av följande flödesdiagram:

Vid behov kan man före själva mätcykeln köra en eller flera övningscykler för att kontrollera motorn, provcellen och utsläppssystemen.

4.5.1. Förberedelse av provfiltren

Minst en timme före provet placeras varje filter i en petriskål, som är skyddad mot damm och tillåter luftväxling, och som placeras i en vägningskammare för stabilisering. Efter stabiliseringen vägs varje filter och vikten noteras. Filtret förvaras sedan i en stängd petriskål eller i en försluten filterhållare fram till provningen. Filtret ska användas inom åtta timmar efter att det har tagits ut ur vägningskammaren. Tareringsvikten ska noteras.

4.5.2. Installation av mätutrustningen

Instrument och provtagningssonder installeras på föreskrivet sätt. Avgasröret ska i förekommande fall anslutas till systemet för fullflödesutspädning.

4.5.3. Start av utspädningssystemet

Utspädningssystemet startas. Det totala utspädda avgasflödet i ett system med fullflödesutspädning, eller det utspädda avgasflödet genom ett system med delflödesutspädning, ska ställas in så att vattenkondensering i systemet elimineras och så att filtret har en maximal yttemperatur på mellan 315 K (42 °C) och 325 K (52 °C).

4.5.4. Start av partikelprovtagningssystemet

Partikelprovtagningssystemet startas och körs på bypass. Utspädningsluftens bakgrundsnivå av partiklar kan bestämmas genom att man tar ett prov av utspädningsluften före avgasernas inlopp i utspädningstunneln. Partikelbakgrundsprovet bör samlas upp under den transienta cykeln, om det finns ett annat partikelprovtagningssystem. I annat fall kan man använda det partikelprovtagningssystem som används för att samla upp partiklar i den transienta cykeln. Om filtrerad utspädningsluft används kan en enda mätning göras före eller efter provningen. Om utspädningsluften inte är filtrerad kan mätningar göras före början och efter slutet av provcykeln, varefter genomsnittet av värdena beräknas.

4.5.5. Kontroll av analysatorerna

Utsläppsanalysatorernas nollpunkt och mätområde ställs in. Om provtagningssäckar används, ska de tömmas på luft.

4.5.6. Avsvalningskrav

Naturlig eller forcerad avsvalning kan användas. För forcerad avsvalning ska god teknisk sed användas vid utformning av system som transporterar kylluft över motorn, driver kylolja genom motorns smörjsystem, avlägsnar värme från kylmedlet genom motorns kylsystem och avlägsnar värme från eventuella efterbehandlingssystem. Vid forcerad avsvalning får kylluft inte tillföras förrän efterbehandlingssystemet har svalnat ned under den temperatur vid vilken katalysatorn aktiveras. Alla avsvalningsmetoder som leder till icke-representativa utsläpp är förbjudna.

Utsläppsprovning med kallstartscykel får inledas efter en avsvalningsperiod endast när motoroljans, kylmedlets och efterbehandlingssystemets temperaturer ligger stabilt på mellan 20 °C och 30 °C i minst 15 min.

4.5.7. Provning

4.5.7.1. Kallstartscykel

Provningssekvensen ska inledas med kallstartscykeln efter avsvalningen, när alla krav som anges i punkt 4.5.6 är uppfyllda.

Motorn ska startas i enlighet med tillverkarens anvisningar i instruktionsboken, antingen med en startmotor som används i produktionen eller med dynamometern.

Så snart det har fastställts att motorn har startat, startas tidtagning av tomgång. Låt motorn gå på tomgång utan belastning i 23 ± 1 s. Börja den transienta motorprovcykeln så att den första registreringen av annat än tomgång under cykeln görs vid 23 ±1 s. Tomgångstiden ingår i dessa 23 ±1 s.

Provningen ska utföras enligt den referenscykel som anges i bilaga 5. Börvärdeskommandona för varvtal och vridmoment ska ges med en frekvens av 5 Hz eller oftare (10 Hz rekommenderas). Börvärdena beräknas genom linjär interpolering mellan referenscykelns börvärden för frekvensen 1 Hz. Återkopplingssignalerna för varvtal och vridmoment ska registreras med en frekvens av minst 1 Hz under provcykeln, och det är tillåtet att filtrera signalerna elektroniskt.

4.5.7.2. Analysatorernas utslag

Vid start av motorn ska mätutrustningen startas, och samtidigt ska

a) insamling eller analys av utspädningsluft startas, om ett system med fullflödesutspädning används,

b) uppsamling eller analys av de outspädda eller utspädda avgaserna startas, beroende på vilken metod som tillämpas,

c) mätning av mängden utspädda avgaser och av de temperaturer och tryck som behöver registreras startas,

d) registrering av avgasmassflödet startas, om ett system för analys av outspädda avgaser används,

e) registrering av återkopplingsvärden för varvtal och dynamometerns vridmoment startas.

Om outspädda avgaser mäts, ska utsläppens koncentrationer (HC, CO NOx) och avgasmassflödet mätas kontinuerligt och lagras i ett datorsystem med en lagringsfrekvens av minst 2 Hz. Alla övriga värden kan registreras med en frekvens av minst 1 Hz. Om analoga analysatorer används, ska svaret registreras, och kalibreringsinformationen får användas online eller offline under datautvärderingen.

Om ett system med fullflödesutspädning används, ska HC och NOx mätas kontinuerligt i utspädningstunneln, med en frekvens av minst 2 Hz. De genomsnittliga koncentrationerna ska bestämmas genom integration av analysatorsignalerna under hela provningscykeln. Systemets svarstid får vara högst 20 s, och den ska vid behov koordineras med CVS-flödets variationer och avvikelser i fråga om provtagningstid per provcykel. CO och CO2 ska bestämmas genom integrering eller genom analys av de koncentrationer i provtagningssäcken som samlats upp under hela provcykeln. Koncentrationerna av gasformiga föroreningar i utspädningsluften ska bestämmas genom integrering eller genom uppsamling i bakgrundssäcken. Alla övriga parametrar som behöver mätas ska registreras med en frekvens av minst 1 Hz.

4.5.7.3. Partikelprovtagning

Vid motorns start ska systemet för partikelprovtagning ställas om från bypass till uppsamling av partiklar.

Om ett system med delflödesutspädning används, ska provtagningspumparna (en eller flera) ställas in så att flödet genom partikelprovtagningssonden eller överföringsröret hålls proportionellt mot avgasmassflödet.

Om ett system med fullflödesutspädning används, ska provtagningspumpen/-pumparna ställas in så att flödet genom partikelprovtagningssonden eller överföringsröret hålls inom ±5 % av det inställda flödet. Om flödesberäkning (dvs. proportionell reglering av provtagningsflödet) används, ska det visas att förhållandet mellan flödet i huvudtunneln och partikelprovtagningsflödet inte varierar med mer än ±5 % av dess inställda värde (utom för de första 10 s av provtagning).

Anmärkning: Sker utspädning i två steg, är provtagningsflödet nettoskillnaden mellan flödet genom provfiltren och det sekundära utspädningsluftflödet.

Genomsnittstemperaturen och genomsnittstrycket vid inloppet till gasmätaren/gasmätarna eller flödesinstrumentet ska registreras. Om det inställda flödet inte kan bibehållas under hela cykeln (inom ±5 %) på grund av kraftig partikelbeläggning på filtret ska provningen ogiltigförklaras. Provet ska då göras om med ett lägre flöde och/eller filter med större diameter.

4.5.7.4. Motorstopp under kallstartscykeln

Om motorn stannar någon gång under kallstartscykeln ska den först prekonditioneras och avsvalningsförfarandet upprepas, varefter motorn startas om och provet upprepas. Om det under provcykeln uppstår ett funktionsfel på någon del av den nödvändiga provutrustningen, ska provet ogiltigförklaras.

4.5.7.5. Drift efter kallstartscykeln

När kallstartscykeln i provet avslutats ska mätningen av avgasmassflödet, den utspädda avgasvolymen, gasflödet till uppsamlingssäckarna och partikelprovtagningspumpen stoppas. För integrerande analysatorsystem ska provtagningen fortsätta tills systemets svarstider har löpt ut.

Om uppsamlingssäckar används ska koncentrationerna i dem analyseras så fort som möjligt, allra senast 20 min efter provcykelns slut.

Efter utsläppsprovningen används en nollställningsgas och samma spänngas som tidigare för efterkontroll av analysatorerna. Provningen ska betraktas som godtagbar om skillnaden mellan resultaten före och efter provningen är mindre än 2 % av spänngasvärdet.

Partikelfiltren ska ställas tillbaka i vägningskammaren senast en timme efter avslutat prov. De ska konditioneras under minst en timme, i en petriskål som är skyddad mot damm och tillåter luftväxling, och därefter ska de vägas. Filtrens bruttovikt ska registreras.

4.5.7.6. Värmekonditionering

Omedelbart efter det att motorn har stängts av ska motorns kylfläkt(ar) stängas av, om de har använts, och även CVS-fläkten (eller så ska avgassystemet kopplas från CVS-systemet), om en sådan har använts.

Låt motorn stå i 20 ±1 min. Förbered motorn och dynamometern för varmstartsprovet. Anslut tömda provtagningssäckar till provtagningssystemen för utspätt avgasflöde och utspädningsluft. Starta CVS (om det inte redan är igång) eller anslut avgassystemet till CVS (om det inte är anslutet). Starta provtagningspumparna (utom partikelprovtagningspump, motorkylfläkt(ar) och datainsamlingssystem).

Värmeväxlaren i CVS-anordningen (i förekommande fall) och de uppvärmda komponenterna i systemet för kontinuerlig provtagning (i förekommande fall) ska förvärmas till angiven drifttemperatur innan provet inleds.

Ställ in provtagningsflödet till önskat flöde och nollställ CVS-gasflödesmätinstrumenten. Fäst försiktigt ett rent partikelfilter i var och en av filterhållarna och för sedan in filterhållarna i provtagningsflödet.

4.5.7.7. Varmstartscykel

Så snart det har fastställts att motorn är igång startas tidtagningen av tomgången. Låt motorn gå på tomgång utan belastning i 23 ± 1 s. Inled den transienta motorprovcykeln på så sätt så att den första registreringen av annat än tomgång under cykeln görs vid 23 ± 1 s. Tomgångstiden ingår i dessa 23 ± 1 sekunder.

Provningen ska utföras enligt den referenscykel som anges i bilaga 5. Börvärdeskommandona för varvtal och vridmoment ska ges med en frekvens av 5 Hz eller oftare (10 Hz rekommenderas). Börvärdena beräknas genom linjär interpolering mellan referenscykelns börvärden för frekvensen 1 Hz. Återkopplingssignalerna för varvtal och vridmoment ska registreras med en frekvens av minst 1 Hz under provcykeln, och det är tillåtet att filtrera signalerna elektroniskt.

Det förfarande som beskrivs i punkterna 4.5.7.2 och 4.5.7.3 ska sedan upprepas.

4.5.7.8. Motorstopp under varmstartcykeln

Om motorn stannar vid något tillfälle under varmstartcykeln, får den stängas av och konditioneras ännu en gång i 20 min. Varmstartcykeln får sedan köras om. Endast en varm omkonditionering och omstart av varmstartcykeln är tillåten.

4.5.7.9. Drift efter varmstartcykeln

När varmstartcykeln har avslutats ska mätningen av avgasmassflödet, den utspädda avgasvolymen, gasflödet till uppsamlingssäckarna och partikelprovtagningspumpen stoppas. För integrerande analysatorsystem ska provtagningen fortsätta tills systemets svarstider har löpt ut.

Om uppsamlingssäckar används ska koncentrationerna i dem analyseras så fort som möjligt och allra senast 20 min efter provcykelns slut.

Efter utsläppsprovningen används en nollställningsgas och samma spänngas som tidigare för efterkontroll av analysatorerna. Provningen ska betraktas som godtagbar om skillnaden mellan resultaten före och efter provningen är mindre än 2 % av spänngasvärdet.

Partikelfiltren ska ställas tillbaka i vägningskammaren senast en timme efter avslutat prov. De ska konditioneras under minst en timme, i en petriskål som är skyddad mot damm och tillåter luftväxling. Därefter ska de vägas. Filtrens bruttovikt ska registreras.

4.6. Verifiering av provningen

4.6.1. Dataförskjutning/kompensering

För att minimera effekten av tidsfördröjningen mellan de återkopplade signalerna respektive referenscykelns signaler är det tillåtet att förskjuta hela den återkopplade signalsekvensen framåt eller bakåt i tiden i förhållande till referenscykeln. I så fall ska både varvtal och vridmoment förskjutas med samma tidslängd och i samma riktning.

4.6.2. Beräkning av cykelns arbete

Det verkliga arbete, W act (kWh) som genereras under provcykeln, ska beräknas utifrån alla registrerade värdepar av återkopplade varvtal och vridmoment. Det verkliga arbetet W act används för jämförelse med referenscykelns arbete, W ref, och för beräkning av de bromsspecifika utsläppen. Samma metod ska användas för integrering av både referenscykelns effekt och den verkliga motoreffekten. Om värden ska bestämmas i punkter mellan angränsande referensvärden eller mellan angränsande uppmätta värden, ska linjär interpolation användas.

Vid integration av referenscykelns arbete och det verkliga cykelarbetet ska alla negativa vridmomentvärden ges värdet noll och inkluderas. Om integreringen görs mer sällan än vid frekvensen 5 Hz, och om vridmomentvärdet under ett visst tidsintervall ändras från positivt till negativt eller från negativt till positivt, ska den negativa delen beräknas och sättas till värdet noll. Den positiva delen ska inkluderas i det integrerade värdet.

W act ska ligga mellan –15 % och + 5 % av W ref.

4.6.3. Statistisk validering av provcykeln

Linjär regression mellan återkopplingsvärdena och referensvärdena ska utföras för varvtal, vridmoment och effekt. Detta görs efter det att en eventuell kompensering för tidsfördröjningen gjorts, om detta alternativ väljs. Minsta kvadrat-metoden för passning mot den räta linjens ekvation:

där

y = återkopplingsvärde (verkligt värde) för varvtal (min–1), vridmoment (Nm) eller effekt (kW), m = regressionslinjens lutning, x = referensvärde för varvtal (min–1), vridmoment (Nm) eller effekt (kW), b = regressionslinjens skärningspunkt med y-axeln.

Skattningens standardavvikelse (SE) för y med avseende på x samt förklaringsgraden (r2) ska beräknas för varje regressionslinje.

Denna analys bör utföras med en frekvens av 1 Hz. För att en provning ska anses giltig måste kriterierna i tabell 1 vara uppfyllda.

Tabell 1

Toleranser för regressionslinje

Varvtal Vridmoment Effekt Skattningens standardavvikelse (SEE) för y med avseende på x Max. 100 min–1 Max. 13 % av det maximala vridmomentet från bestämningen av vridmomentkurvan Max. 8 % av den maximala effekten från bestämningen av vridmomentkurvan Regressionslinjens lutning, m 0,95–1,03 0,83–1,03 0,89–1,03 Determinationskoefficient, r2 Min. 0,9700 Min. 0,8800 Min. 0,9100 Regressionslinjens skärningspunkt med y-axeln, b ± 50 min–1 ± 20 Nm eller ± 2 % av det maximala vridmomentet, beroende på vilket som är störst ± 4 kW eller ± 2 % den maximala effekten, beroende på vilket som är störst

Endast i syfte att beräkna regressionen är det tillåtet att före beräkningen utesluta enstaka mätpunkter enligt villkoren i tabell 2. De får dock inte uteslutas när man beräknar cykelns arbete och utsläppen. En tomgångspunkt definieras som en punkt med ett normaliserat referensvridmoment på 0 % och ett normaliserat referensvarvtal på 0 %. Man får utesluta punkter i hela eller någon del av cykeln.

Tabell 2

Tillåten uteslutning av enstaka punkter från regressionsanalysen (uteslutna punkter måste specificeras)

Villkor Varvtals- och/eller vridmoment- och/eller effektpunkter som får uteslutas med hänvisning till villkoren i vänstra kolumnen Första 24(±1) s och sista 25 s Varvtal, vridmoment och effekt Helt öppet spjäll och vridmomentsåterkoppling < 95 % av referensvridmoment Vridmoment och/eller effekt Helt öppet spjäll och varvtalsåterkoppling < 95 % av referensvarvtal Varvtal och/eller effekt Stängt spjäll, varvtalsåterkoppling > tomgångsvarvtal + 50 min–1, och vridmomentsåterkoppling > 105 % av referensvridmoment Vridmoment och/eller effekt Stängt spjäll, varvtalsåterkoppling ≤ tomgångsvarvtal + 50 min–1, och vridmomentsåterkoppling = av tillverkaren fastställt/uppmätt tomgångsvridmoment ± 2 % av maximalt vridmoment Varvtal och/eller effekt Stängt spjäll och varvtalsåterkoppling > 105 % av referensvarvtal Varvtal och/eller effekt

(1) Identisk med cykel C1 så som den beskrivs i punkt 8.3.1.1 i standarden ISO 8178-4:2008.

(2) Identisk med cykel D2 såsom den beskrivs i punkt 8.4.1 i standarden ISO 8178-4: 2008.

Tillägg 1 Mätnings- och provtagningsförfaranden (NRSC, NRTC) 1. MÄTNINGS- OCH PROVTAGNINGSFÖRFARANDEN (NRSC-PROVNING) Gas- och partikelformiga ämnen som släpps ut av en motor som lämnats till provning ska mätas med de metoder som beskrivs i tillägg 4 till bilaga 4A. I metoderna i tillägg 4 till bilaga 4A beskrivs de rekommenderade analyssystemen för gasformiga utsläpp (punkt 1.1) och de rekommenderade systemen för partikelutspädning och partikelprovtagning (punkt 1.2). På tillverkarens begäran och genom överenskommelse med typgodkännandemyndigheten, kan de metoder som beskrivs i punkt 9 i bilaga 4B användas som alternativ till metoderna i punkt 1 i detta tillägg. 1.1. Dynamometerspecifikation En motordynamometer med de egenskaper som krävs för att genomföra den provcykel som beskrivs i punkt 3.7.1 i bilaga 4A ska användas. Utrustningen för mätning av vridmoment och varvtal ska möjliggöra effektmätning inom de angivna gränserna. Ytterligare beräkningar kan bli nödvändiga. Mätutrustningens noggrannhet ska vara sådan att de maximala toleranser som anges i punkt 1.3 inte överskrids. 1.2. Avgasflöde Avgasflödet ska bestämmas med någon av de metoder som anges i punkterna 1.2.1–1.2.4. 1.2.1. Metod med direkt mätning Direkt mätning av avgasflödet med flödesmunstycke eller motsvarande mätsystem (för närmare upplysningar, se ISO 5167:2000). Anmärkning: Direkt mätning av avgasflödet är en svår uppgift. Försiktighetsåtgärder ska vidtas för att undvika mätfel som påverkar utsläppsvärdena. 1.2.2. Metod med mätning av luft och bränsle Mätning av luftflödet och bränsleflödet. Luft- och bränsleflödesmätare med den noggrannhet som anges i punkt 1.3 ska användas. Avgasflödet beräknas enligt formeln (avgasmassa på våt bas). 1.2.3. Kolbalansmetoden Beräkning av avgasmassan utifrån bränsleförbrukning och avgaskoncentrationer med hjälp av kolbalansmetoden (tillägg 3 till bilaga 4A). 1.2.4. Metod med spårgasmätning Med den här metoden mäter man koncentrationen av en spårgas i avgaserna. En känd mängd inert gas (t.ex. rent helium) sprutas in som spårgas i avgasflödet. Gasen blandar sig med och späds ut av avgaserna men får inte reagera i avgasröret. Gasens koncentration i avgasprovet mäts. För en fullständig blandning av spårgasen placeras avgasprovtagningssonden minst 1 m eller 30 gånger avgasrörets diameter, beroende på vilket avstånd som är störst, nedströms spårgasens insprutningspunkt. Provtagningssonden får placeras närmare insprutningspunkten, om man verifierat fullständig blandning genom att jämföra spårgasens koncentration med referenskoncentrationen när gasen sprutas in uppströms motorn. Spårgasflödet ska ställas in så att spårgaskoncentrationen vid tomgångsvarvtal och efter blandning är lägre än fullt skalutslag på gasanalysatorn. Avgasflödet beräknas enligt formeln där G EXHW = momentant avgasmassflöde (kg/s), G T = spårgasflöde (cm3/min), conc mix = spårgasens momentana koncentration efter blandning (ppm), ρ EXH = avgasernas densitet (kg/m3), conc a = spårgasens bakgrundskoncentration i inloppsluften (ppm). Spårgasens bakgrundskoncentration (conc a) kan bestämmas som genomsnittet av de bakgrundskoncentrationer som mäts omedelbart före och efter provningen. Om bakgrundskoncentrationen är lägre än 1 % av spårgasens koncentration efter blandning (conc mix) vid maximalt avgasflöde, får man bortse från bakgrundskoncentrationen. Hela systemet ska uppfylla noggrannhetsspecifikationerna för avgasflödet och kalibreras i enlighet med punkt 1.11.2 i tillägg 2. 1.2.5. Metod med mätning av luftflöde och luft-bränsleförhållande Med den här metoden beräknas avgasmassan utifrån luftflöde och luft-bränsleförhållandet. Beräkningen av det momentana avgasmassflödet görs enligt formeln med , där A/F st = stökiometriskt luft-bränsleförhållande (kg/kg), λ = relativt luft-bränsleförhållande, conc CO2 = torr koldioxidkoncentration (%), conc CO = torr kolmonoxidkoncentration (ppm), conc HC = kolvätekoncentration (ppm). Anmärkning: Beräkningen gäller ett dieselbränsle med väte-kolförhållandet (H/C) 1,8. Luftflödesmätaren ska uppfylla de noggrannhetskrav som anges i tabell 3, koldioxidanalysatorn ska uppfylla kraven i punkt 1.4.1, och hela systemet ska uppfylla noggrannhetsspecifikationerna för avgasflödet. Alternativt kan man använda utrustning för mätning av luft-bränsleförhållandet, exempelvis en sensor av Zirconia-typ, för att mäta det relativa luft-bränsleförhållandet i enlighet med specifikationerna i punkt 1.4.4. 1.2.6. Totalt flöde utspädda avgaser Om ett system med fullflödesutspädning används, ska de utspädda avgasernas totala flöde (G TOTW) mätas med PDP, CFV eller SSV (punkt 1.2.1.2 i tillägg 4 till bilaga 4A). Noggrannheten ska uppfylla kraven i punkt 2.2 i tillägg 2 till bilaga 4A. 1.3. Noggrannhet Kalibreringen av samtliga mätinstrument ska göras i enlighet med nationella eller internationella standarder och uppfylla de krav som anges i tabell 3. Tabell 3 Mätinstrumentens noggrannhet Nr Mätinstrument Noggrannhet 1 Motorvarvtal ± 2 % av avläst värde eller ± 1 % av maxvärdet för motorn, beroende på vilket som är störst 2 Vridmoment ± 2 % av avläst värde eller ± 1 % av maxvärdet för motorn, beroende på vilket som är störst 3 Bränsleförbrukning ± 2 % av maxvärdet för motorn 4 Luftförbrukning ± 2 % av avläst värde eller ± 1 % av maxvärdet för motorn, beroende på vilket som är störst 5 Avgasflöde ± 2,5 % av avläst värde eller ± 1,5 % av maxvärdet för motorn, beroende på vilket som är störst 6 Temperaturer ≤ 600 K ± 2 K absolutvärde 7 Temperaturer > 600 K ± 1 % av avläst värde 8 Avgastryck ± 0,2 kPa absolutvärde 9 Inloppsluftens undertryck ± 0,05 kPa absolutvärde 10 Atmosfärtryck ± 0,1 kPa absolutvärde 11 Övrigt tryck ± 0,1 kPa absolutvärde 12 Absolut luftfuktighet ± 5 % av avläst värde 13 Luftflödets utspädning ± 2 % av avläst värde 14 Utspätt avgasflöde ± 2 % av avläst värde 1.4. Bestämning av gasformiga ämnen 1.4.1. Allmänna analysatorspecifikationer Analysatorerna ska ha ett mätområde som är lämpligt för den noggrannhet som krävs vid mätning av koncentrationerna av ämnen i avgaserna (punkt 1.4.1.1). Det rekommenderas att analysatorerna ställs in så att den uppmätta koncentrationen ligger mellan 15 % och 100 % av fullt skalutslag. Om fullt skalutslag är 155 ppm (eller ppm C) eller lägre, eller om man använder avläsningssystem (datorer, datainsamlare) som ger tillräcklig noggrannhet och avläsningsnoggrannhet under 15 % av fullt skalutslag, kan även koncentrationer under 15 % av fullt skalutslag godtas. I sådana fall ska ytterligare kalibreringar göras för att säkerställa kalibreringskurvornas noggrannhet – se punkt 1.5.5.2 i tillägg 2 till bilaga 4A. Utrustningens elektromagnetiska kompatibilitet (EMC) ska ligga på en sådan nivå att ytterligare fel minimeras. 1.4.1.1. Mätfel Analysatorn får inte avvika från den nominella kalibreringspunkten med mer än ± 2 % av avläst värde eller ± 0,3 % av fullt skalutslag, beroende på vilket som är störst. Anmärkning: I dessa föreskrifter avses med noggrannhet avvikelsen mellan avläst värde på analysatorn och de nominella kalibreringsvärden som erhålls med hjälp av en kalibreringsgas (≡ verkligt värde). 1.4.1.2. Repeterbarhet Repeterbarheten, definierad som 2,5 gånger standardavvikelsen av 10 upprepade utslag för en given kalibrering eller spänngas, får inte vara större än ± 1 % av koncentrationen vid fullt skalutslag för varje område som används över 155 ppm (eller ppm C) eller ± 2 % av varje område som används under 155 ppm (eller ppm C). 1.4.1.3. Buller Analysatorns största utslagsvariation för nollställnings- och kalibrerings- eller spänngaser under varje tiosekundersperiod får inte överskrida 2 % av fullt skalutslag för samtliga mätområden som används. 1.4.1.4. Nollpunktsavdrift Nollpunktsavdriften ska under en entimmesperiod vara mindre än 2 % av fullt skalutslag för det lägsta mätområde som används. Nollutslaget definieras som det genomsnittliga utslaget, med brus, för en nollställningsgas under ett trettiosekundersintervall. 1.4.1.5. Spännavdrift Spännavdriften ska under en entimmesperiod vara mindre än 2 % av fullt skalutslag för det lägsta mätområde som används. Spänn definieras som skillnaden mellan spännutslaget och nollutslaget. Spännutslag definieras som det genomsnittliga utslaget, med brus, för en spänngas under ett trettiosekundersintervall. 1.4.2. Gastorkning Torkanordningen (ej obligatorisk) ska ha minimal inverkan på koncentrationen av de gaser som mäts. Kemiska torkare är inte en godtagbar metod för att avlägsna vatten från provet. 1.4.3. Analysatorer I punkterna 1.4.3.1–1.4.3.5 i detta tillägg beskrivs de mätprinciper som ska användas. En utförlig beskrivning av mätsystemen ges i tillägg 4 till bilaga 4A. De gaser som ska mätas ska analyseras med hjälp av följande instrument. För olinjära analysatorer är det tillåtet att använda linearitetskretsar. 1.4.3.1. Analys av kolmonoxid (CO) Kolmonoxidanalysatorn ska vara av typen NDIR (non-dispersive infrared, infrarödanalysator utan spridningsoptik) med absorption. 1.4.3.2. Analys av koldioxid (CO2) Koldioxidanalysatorn ska vara av typen NDIR (non-dispersive infrared, infrarödanalysator utan spridningsoptik) med absorption. 1.4.3.3. Analys av kolväten (HC) Kolväteanalysatorn ska vara av typen uppvärmd flamjonisationsdetektor (HFID) med uppvärmda detektorer, ventiler, rörledningar osv., så att gasens temperatur hålls vid 463 K (190 °C) ± 10 K. 1.4.3.4. Analys av kväveoxider (NOx) Analysatorn för kväveoxider ska vara av typen kemiluminiscensdetektor (CLD) eller uppvärmd kemiluminiscensdetektor (HCLD) med NO2/NO-omvandlare, om mätningen görs på torr bas. Om mätningen görs på våt bas, ska en HCLD med omvandlare som hålls över 328 K (55 °C) användas, förutsatt att kraven för vattendämpningskontrollen (enligt punkt 1.9.2.2 i tillägg 2 till bilaga 4A) uppfylls. Provtagningsbanan ska, för både CLD och HCLD, ha en väggtemperatur på 328–473 K (55–200 °C) fram till omvandlaren (torr mätning) respektive analysatorn (våt mätning). 1.4.4. Mätning av luft-bränsleförhållande Utrustningen för mätning av luft-bränsleförhållandet, som används för att bestämma avgasflödet i enlighet med punkt 1.2.5, ska vara en sensor med stort mätområde eller en lambdasensor av Zirconia-typ. Sensorn ska monteras direkt på avgasröret, där avgastemperaturen är tillräckligt hög för att eliminera vattenkondensering. Noggrannheten för sensorn med inbyggd elektronik ska ligga inom: ± 3 % av avläst värde för λ < 2 ± 5 % av avläst värde för 2 ≤ λ < 5 ±10 % av avläst värde för 5 ≤ λ Ovannämnda noggrannhetskrav ska uppfyllas genom att man kalibrerar sensorn enligt instrumenttillverkarens anvisningar. 1.4.5. Provtagning av gasformiga utsläpp Provtagningssonderna för gasformiga utsläpp ska, i den mån detta är tillämpligt, placeras minst 0,5 m eller tre gånger avgasrörets diameter, beroende på vilket avstånd som är störst, uppströms avgassystemets utsläpp och tillräckligt nära motorn för att säkerställa en avgastemperatur på minst 343 K (70 °C) vid sonden. I flercylindriga motorer med avgasgrenrör ska sondens inlopp placeras tillräckligt långt nedströms motorn för att säkerställa att provet är representativt för de genomsnittliga avgasutsläppen från samtliga cylindrar. I flercylindriga motorer med angränsade grupper av grenrör, som i en V-motor, är det tillåtet ta ett separat prov för varje grupp och beräkna ett genomsnittligt avgasutsläpp. Andra metoder som har visat sig ge likvärdiga resultat som ovanstående metoder får användas. Vid beräkning av avgasutsläppen ska motorns totala avgasmassflöde användas. Om ett fullflödessystem används för bestämning av partiklarna kan de gasformiga utsläppen även bestämmas i de utspädda avgaserna. Provtagningssonderna ska vara nära partikelprovtagningssonden i utspädningstunneln (punkt 1.2.1.2 i tillägg 4 till bilaga 4A, DT och punkt 1.2.2, PSP). Kolmonoxid och koldioxid får alternativt bestämmas genom provtagning i säck med påföljande mätning av koncentrationen i provtagningssäcken. 1.5. Bestämning av partiklar För bestämningen av partiklar krävs ett utspädningssystem. Utspädning kan ske genom ett system med delflödesutspädning eller ett system med fullflödesutspädning. Utspädningssystemets flödeskapacitet ska vara tillräcklig för att fullständigt eliminera vattenkondensering i utspädnings- och provtagningssystemen samt hålla den utspädda avgasen mellan 315 K (42 °C) och 325 K (52 °C