SV Europeiska unionens officiella tidning L 230/119

Endast FN/ECE-texterna i original har bindande folkrättslig verkan. Dessa föreskrifters status och dag för deras ikraftträdande bör kontrolleras i den senaste versionen av FN/ECE:s statusdokument TRANS/WP.29/343 som finns på:

http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html

Föreskrifter nr 43 från Förenta nationernas ekonomiska kommission för Europa (FN/ECE) – Enhetliga bestämmelser för typgodkännande av säkerhetsglas och deras montering i fordon

Inbegripet all giltig text till och med:

Tillägg 12 till föreskrifternas ursprungliga version – Dag för ikraftträdande: 24 oktober 2009

INNEHÅLLSFÖRTECKNING

FÖRESKRIFTER

1. Tillämpningsområde

2. Definitioner

3. Ansökan om godkännande

4. Märkning

5. Godkännande

6. Allmänna krav

7. Särskilda krav

8. Provningar

9. Ändring eller utökning av godkännande för en typ av säkerhetsglas

10. Produktionsöverensstämmelse

11. Påföljder vid bristande produktionsöverensstämmelse

12. Övergångsbestämmelser

13. Produktionens slutgiltiga upphörande

14. Namn- och adressuppgifter gällande de tekniska tjänster som ansvarar för godkännandeprovningarna samt de administrativa myndigheterna

BILAGOR

Bilaga 1 – Rapport om beviljat, utökat, ej beviljat eller återkallat godkännande eller produktionens slutgiltiga upphörande av en typ av säkerhetsglas enligt föreskrifter nr 43

Bilaga 1A – Rapport om beviljat, utökat, ej beviljat eller återkallat godkännande eller produktionens slutgiltiga upphörande av en fordonstyp med avseende på dess säkerhetsglas

Bilaga 2 – Godkännandemärkenas utformning för komponenter

Bilaga 2A – Godkännandemärkenas utformning för fordon

Bilaga 3 – Allmänna provningsvillkor

Bilaga 4 – Vindrutor av härdat glas

Bilaga 5 – Rutor av enhetligt härdat glas

Bilaga 6 – Vanliga vindrutor av laminerat glas

Bilaga 7 – Rutor av laminerat glas, andra än vindrutor

Bilaga 8 – Behandlade vindrutor av laminerat glas

Bilaga 9 – Rutor av säkerhetsglas med plastbeläggning (på insidan)

Bilaga 10 – Vindrutor av plexiglas

Bilaga 11 – Rutor av plexiglas, andra än vindrutor

Bilaga 12 – Dubbelrutor

Bilaga 13 – Gruppering av vindrutor för godkännandeprovning

Bilaga 14 – Rutor av stelt plastmaterial, andra än vindrutor

Bilaga 15 – Rutor av böjligt plastmaterial, andra än vindrutor

Bilaga 16 – Dubbelrutor av stelt plastmaterial

Bilaga 17 – Mätning av segmenthöjden och islagspunkternas lägen

Bilaga 18 – Förfarande för bestämning av provningsområden i förhållande till ”V”-punkterna på vindrutor på fordon i kategori M1

Bilaga 19 – Förfarande för bestämning av H-punkten och den verkliga bålvinkeln för olika sittplatser i motorfordon

Bilaga 20 – Kontroll av produktionsöverensstämmelse

Bilaga 21 – Villkor för montering av säkerhetsglas i fordon

1. TILLÄMPNINGSOMRÅDE

Dessa föreskrifter gäller för

a) säkerhetsglas avsedda för montering som vindrutor eller andra glasytor, eller som skiljeväggar i fordon i kategorierna L, M, N, O och T (1),

b) fordon i kategorierna M, N och O med avseende på montering av dessa material.

I båda fallen görs undantag för glas som täcker belysnings- och ljussignaleringsanordningar och instrumentpaneler, liksom för särskilt skottsäkert glas och dubbelfönster.

2. DEFINITIONER

I dessa föreskrifter gäller följande definitioner:

2.1 ruta av härdat glas: en glasruta som består av ett enda glasskikt som genomgått särskild behandling för att öka dess mekaniska hållfasthet och påverka dess skärvfördelning efter splittring.

2.2 ruta av laminerat glas: en glasruta som består av två eller flera glasskikt som hålls samman av ett eller flera mellanskikt av plastmaterial. Man skiljer på följande två typer: 2.2.1 vanlig: när inget av de glasskikt som rutan är uppbyggd av har behandlats. 2.2.2 behandlad: när minst ett av de glasskikt som rutan är uppbyggd av har specialbehandlats för att öka dess mekaniska hållfasthet och påverka dess skärvfördelning efter splittring.

2.3 ruta av säkerhetsglas med plastbeläggning: en glasruta enligt definitionen i punkterna 2.1 eller 2.2 med ett skikt av plastmaterial på insidan.

2.4 ruta av plexiglas: en ruta av laminerat glas med ett glasskikt och ett eller flera skikt av plastmaterial varav minst ett fungerar som mellanskikt. Plastskiktet/skikten ska vara på insidan när glasrutan är monterad på fordonet.

2.5 ruta av plastmaterial: ruta av ett material som till stor del består av en eller flera organiska polymerer med stor molekylvikt, som är stelt i slutligt tillstånd och som, under något skede under tillverkningen eller behandlingen till slutprodukt, kan formas flytande. 2.5.1 rutor av stelt plastmaterial: rutor av plastmaterial som inte böjs ned vertikalt mer än 50 mm vid flexibilitetsprovningen (bilaga 3 punkt 12). 2.5.2 rutor av böjligt plastmaterial: rutor av plastmaterial som böjs ned vertikalt mer än 50 mm vid flexibilitetsprovningen (bilaga 3 punkt 12).

2.6 dubbelfönster: en enhet med två rutor som monterats var för sig i samma öppning på fordonet.

2.7 dubbelruta: en enhet som består av två rutor som är stadigvarande sammanfogade i fabriken och åtskilda av ett enhetligt mellanrum. 2.7.1 symmetrisk dubbelruta: en dubbelruta där de båda delrutorna är av samma typ (härdat glas, laminerat glas, stelt plastmaterial) och har samma primär- och sekundäregenskaper. 2.7.2 asymmetrisk dubbelruta: en dubbelruta där de båda delrutorna är av olika typ (härdat glas, laminerat glas, stelt plastmaterial) eller har olika primär- och sekundäregenskaper.

2.8 primäregenskap: en egenskap som märkbart ändrar de optiska och/eller mekaniska egenskaperna hos ett säkerhetsglas på ett sätt som inte är utan betydelse för den funktion som det ska fullgöra på ett fordon. Termen omfattar även handelsnamn eller varumärken som specificeras av innehavaren av godkännandet.

2.9 sekundäregenskap: en egenskap som kan ändra de optiska och/eller mekaniska egenskaperna hos ett säkerhetsglas på ett sätt som är av betydelse för den funktion som det ska fullgöra på ett fordon. Omfattningen av en sådan ändring värderas i förhållande till svårighetsindexen.

2.10 svårighetsindex: ett tvåställigt graderingssystem som tillämpas för de variationer som iakttas i praktiken för varje sekundäregenskap. En ändring från index ”1” till index ”2” anger att ytterligare provningar behövs.

2.11 utvecklingsyta för vindruta: den minsta rektangulära glasyta som en vindruta kan tillverkas av.

2.12 vindrutans lutningsvinkel: vinkeln mellan en vertikal linje och en rak linje genom vindrutans översta och nedersta kanter, med båda linjerna på ett vertikalt plan längs med fordonets längdaxel. 2.12.1 Mätning av lutningsvinkeln ska utföras med fordonet stående på jämn mark, och då det gäller ett persontransportfordon ska fordonet vara i körklart skick, fulltankat med bränsle, kylarvätska och smörjmedel, och utrustat med verktyg och ev. reservhjul (om reservhjul tillhandhålls som standardutrustning av fordonstillverkaren). Hänsyn ska tas till förarens massa och, då det gäller ett persontransportfordon, även till framsätespassagerarens massa. Massan för föraren och passageraren anses var och en vara 75 + 1 kg. 2.12.2 Fordon utrustade med gashydraulisk fjädring, hydraulisk fjädring eller luftfjädring, eller med en anordning för automatisk inställning av frigångshöjden med hänsyn till lasten, ska provas i de normala körtillstånd som föreskrivs av tillverkaren.

2.13 grupp av vindrutor: en grupp bestående av vindrutor av olika storlekar och former vilka genomgår en undersökning av mekaniska egenskaper, splittring och uppträdande vid provning av beständighet mot miljöpåverkan. 2.13.1 plan vindruta: en vindruta som inte uppvisar en nominell krökning som medför en segmenthöjd som överstiger 10 mm per linjär meter. 2.13.2 böjd vindruta: en vindruta som uppvisar en nominell krökning som medför en segmenthöjd som överstiger 10 mm per linjär meter.

2.14 segmenthöjd ”h”: det största avståndet, mätt i ungefär rät vinkel mot glasrutan, mellan rutans insida och ett plan genom rutans ändar (se bilaga 17 figur 1).

2.15 typ av säkerhetsglas: en glasruta enligt definitionen i punkterna 2.1–2.7 som inte uppvisar några viktiga skillnader, särskilt inte i fråga om de primär- och sekundäregenskaper som anges i bilagorna 4–12 och 14–16. 2.15.1 Trots att en ändring av primäregenskaperna medför att produkten är av en ny typ, behöver i vissa fall en ändring av form och mått inte nödvändigtvis kräva att en fullständig uppsättning provningar utförs. För vissa av provningarna som föreskrivs i de enskilda bilagorna får glas grupperas ihop om det är uppenbart att de har likartade primäregenskaper. 2.15.2 Typer av glas som uppvisar skillnader endast i fråga om deras sekundäregenskaper får anses vara av samma typ. Vissa provningar får dock utföras på provexemplar av sådant glas om utförandet av dessa provningar är uttryckligen föreskrivet i provningsvillkoren.

2.16 krökning ”r”: det ungefärliga värdet av vindrutans minsta bågradie mätt vid den mest böjda ytan.

2.17 HIC-värde (Head Injury Criteria): ett värde som beskriver risken för skall-/hjärnskador till följd av de retardationskrafter som uppstår vid ett distinkt, vinkelrätt islag mot glaset.

2.18 säkerhetsglas som krävs för förarens sikt 2.18.1 säkerhetsglas som krävs för förarens siktfält framåt: allt glas som är placerat framför ett plan som går genom förarens R-punkt och vinkelrätt mot fordonets längsgående medianplan genom vilket föraren kan se vägen vid körning eller manövrering av fordonet. 2.18.2 säkerhetsglas som krävs för förarens siktfält bakåt: allt glas som är placerat bakom ett plan som går genom förarens R-punkt och vinkelrätt mot fordonets längsgående medianplan genom vilket föraren kan se vägen vid körning eller manövrering av fordonet.

2.19 ogenomskinlig avskärmning: ett område på glaset som förhindrar ljusgenomsläpplighet.

2.20 solskyddsfilm: ett område på glaset med en minskad normal transmittans.

2.21 genomsynligt område: hela glasytan, utom områden med ogenomskinlig avskärmning eller solskyddsfilm.

2.22 ljusinsläpp: hela glasytan, utom områden med ogenomskinlig avskärmning, men inklusive områden med solskyddsfilm.

2.23 mellanskikt: allt material som används för att hålla ihop det laminerade glasets komponentskikt.

2.24 typ av fordon, med avseende på montering av säkerhetsglas: fordon som tillhör samma kategori och som inte avviker i åtminstone följande viktiga avseenden: Tillverkare. Tillverkarens typbeteckning. Väsentliga konstruktions- och formgivningsaspekter.

2.25 ryggstödsvinkel: den konstruktivt bestämda bålvinkeln enligt definition i bilaga 19 till dessa föreskrifter.

3. ANSÖKAN OM GODKÄNNANDE

3.1 Godkännande av en typ av glas

Ansökan om godkännande av en typ av glas ska inlämnas av tillverkaren eller av dennes vederbörligen befullmäktigade ombud i det land där ansökan görs.

3.2 För varje typ av glas ska ansökan åtföljas av följande handlingar i tre exemplar och följande upplysningar:

3.2.1 En teknisk beskrivning med angivande av samtliga primär- och sekundäregenskaper och med tillägg av följande: 3.2.1.1 För andra rutor än vindrutor: Ritningar i ett format av högst A4 eller hopvikta till detta format, som visar den största arean, den minsta vinkeln mellan två intilliggande sidor av rutan, den största segmenthöjden, om tillämpligt. 3.2.1.2 För vindrutor: 3.2.1.2.1 En förteckning över vindrutemodeller för vilka ansökan om godkännande inlämnas, med uppgift om fordonstillverkarens namn samt fordonstyp och fordonskategori. 3.2.1.2.2 Ritningar i skala 1:1 i fråga om kategori M1 och i skala 1:1 eller 1:10 i fråga om alla andra kategorier, tillsammans med diagram över vindrutan och dess placering på fordonet, som är tillräckligt detaljerade för att visa 3.2.1.2.2.1 vindrutans placering i förhållande till förarsätets R-punkt, om tillämpligt, 3.2.1.2.2.2 vindrutans lutningsvinkel, 3.2.1.2.2.3 ryggstödets lutningsvinkel, 3.2.1.2.2.4 läget och storleken på de områden i vilka de optiska egenskaperna är kontrollerade och där så är tillämpligt det område som genomgått partiell härdning, 3.2.1.2.2.5 vindrutans utvecklingsyta, 3.2.1.2.2.6 vindrutans största segmenthöjd, 3.2.1.2.2.7 vindrutans minsta krökningsradie (endast för gruppering av vindrutor). 3.2.1.3 För dubbelrutor: Diagram i ett format som inte får överstiga A4 eller detta format i hopvikt tillstånd och som, utöver de uppgifter som nämns i punkt 3.2.1.1, visar typen för varje ingående delruta, typen av tätning, den nominella bredden på mellanrummet mellan de båda rutorna.

3.3 Därutöver ska den som ansöker om godkännande lämna in ett tillräckligt antal provbitar och provexemplar av färdiga produkter av aktuella modeller, varvid det antal som krävs ska överenskommas i samråd med den tekniska tjänst som ansvarar för provningens utförande.

3.4 Godkännande av en typ av fordon

En ansökan om godkännande av en fordonstyp med avseende på monteringen av säkerhetsglas ska inlämnas av fordonstillverkaren eller dennes vederbörligen auktoriserade ombud.

3.5 Den ska åtföljas av nedanstående dokument i tre exemplar och följande upplysningar:

3.5.1 Ritningar av fordonet i lämplig skala som visar 3.5.1.1 vindrutans placering i förhållande till förarsätets R-punkt, 3.5.1.2 vindrutans lutningsvinkel, 3.5.1.3 ryggstödets lutningsvinkel.

3.5.2 Tekniska uppgifter om vindrutan och alla andra rutor, särskilt beträffande 3.5.2.1 de material som används, 3.5.2.2 godkännandenummer, 3.5.2.3 tilläggsmärkningar, såsom beskrivs i punkt 5.5.

3.6. Ett fordon som är representativt för den fordonstyp som ska godkännas ska inlämnas till den tekniska tjänst som ansvarar för utförandet av provningar för godkännande.

4. MÄRKNING

4.1 Alla säkerhetsglas, inbegripet de provexemplar och provbitar som tillhandahålls för godkännande, ska vara försedda med tillverkarens handelsbeteckning eller varumärke såsom förtecknas under punkt 3 i bilaga 1. Tillverkade delar måste vara försedda med det nummer som enligt ECE-föreskrifter nr 43 tilldelats huvudtillverkaren. Märkningen ska vara tydligt läsbar och omöjlig att utplåna.

5. GODKÄNNANDE

5.1 Godkännande av en typ av rutor

Om de prover som inlämnats för godkännande uppfyller kraven i punkterna 6–8 i dessa föreskrifter, ska godkännande för den typen av säkerhetsglas beviljas.

5.2 Ett godkännandenummer ska tilldelas varje godkänd typ enligt definitionen i bilagorna 5, 7, 11, 12, 14, 15 och 16 eller, i fråga om vindrutor, varje godkänd grupp. Godkännandenumrets första två siffror (för närvarande 00 för föreskrifterna i sin ursprungliga lydelse) ska ange löpnumret på den senaste större tekniska ändringen av föreskrifterna vid tidpunkten för beviljandet av godkännandet. En och samma avtalspart får inte ge samma nummer till en annan typ av säkerhetsglas.

5.3 Rapport om beviljat, utökat, ej beviljat eller återkallat godkännande för en typ av säkerhetsglas i enlighet med dessa föreskrifter ska meddelas de parter till överenskommelsen som tillämpar dessa föreskrifter, i form av ett formulär som överensstämmer med mallen i bilaga 1 – och dess tillägg – till dessa föreskrifter.

5.3.1 För vindrutor ska rapporten om godkännande åtföljas av ett dokument som innehåller en förteckning över varje enskild vindrutemodell i den godkända gruppen samt egenskaperna hos gruppen enligt tillägg 8 till bilaga 1.

5.4 På varje ruta och dubbelruta som överensstämmer med en typ som godkänts enligt dessa föreskrifter ska på ett väl synligt ställe, som tillägg till märket som föreskrivs i punkt 4.1, placeras ett internationellt godkännandemärke. Varje enskild glasruta i en dubbelruta kan dessutom förses med alla andra godkännandemärken som har tilldelats denna ruta. Detta godkännandemärke ska bestå av

5.4.1 en cirkel som omger bokstaven ”E” följt av det särskilda landsnumret för det land som beviljat godkännandet (2),

5.4.2 numret på dessa föreskrifter, följt av bokstaven ”R”, ett bindestreck och godkännandenumret, placerat till höger om cirkeln som föreskrivs i punkt 5.4.1.

5.5 Följande tilläggssymboler ska anbringas nära det ovannämnda godkännandemärket:

5.5.1 I fråga om vindrutor: I för härdat glas (I/P om det är belagt) (3). II för vanligt laminerat glas (II/P om det är belagt) (3) III för behandlat laminerat glas (III/P om det är belagt) (3). IV för rutor av plexiglas.

5.5.2 V för säkerhetsglas med en normal ljustransmittans som är mindre än 70 %.

5.5.3 VI för en dubbelruta.

5.5.4 VII för rutor av enhetligt härdat glas avsedda för användning som vindrutor på långsamgående fordon som på grund av sin konstruktion inte kan överskrida 40 km/tim.

5.5.5 VIII för en ruta av stelt plastmaterial. Dessutom ska tillämplig användning betecknas med /A för framrutor, /B för sido-, bak- och takrutor, /C på platser med liten eller ingen risk för islag med huvudet. Dessutom ska på rutor av plastmaterial, som har utsatts för de provningar av nötningshärdighet som beskrivs i punkt 4 i bilaga 3, även följande märkningar anbringas om tillämpligt: /L för rutor med en ljusspridning som inte överskrider 2 % efter 1 000 cykler på den yttre ytan och 4 % efter 100 cykler på den inre ytan (se bilagorna 14 och 16, punkt 6.1.3.1). /M för rutor med en ljusspridning som inte överskrider 10 % efter 500 cykler på den yttre ytan och 4 % efter 100 cykler på den inre ytan (se bilagorna 14 och 16, punkt 6.1.3.2).

5.5.6 IX för en ruta av böjligt plastmaterial.

5.5.7 X för en dubbelruta av stelt plastmaterial. Dessutom ska tillämplig användning betecknas med /A för framrutor, /B för sido-, bak- och takrutor, /C på platser med liten eller ingen risk för islag med huvudet. För rutor av plastmaterial som har utsatts för de provningar av nötningshärdighet som beskrivs i punkt 4 i bilaga 3, ska följande märkningar även anbringas om tillämpligt: /L för rutor med en ljusspridning som inte överskrider 2 % efter 1 000 cykler på den yttre ytan och 4 % efter 100 cykler på den inre ytan (se bilaga 6 punkt 6.1.3.1). /M för rutor med en ljusspridning som inte överskrider 10 % efter 500 cykler på den yttre ytan och 4 % efter 100 cykler på den inre ytan (se bilaga 16 punkt 6.1.3.2).

5.5.8 XI för en laminerad glasruta som inte är en vindruta.

5.6 Godkännandemärket och symbolen ska vara tydligt läsbara och outplånliga. Tilläggssymboler måste kombineras inom godkännandemärket.

5.7 I bilaga 2 till dessa föreskrifter ges exempel på hur godkännandemärken kan vara utformade.

5.8 Godkännande av en typ av fordon

Om det fordon som inlämnats för godkännande enligt dessa föreskrifter uppfyller bestämmelserna i bilaga 21 till dessa föreskrifter, ska godkännande av den fordonstypen beviljas.

5.9 Ett godkännandenummer ska tilldelas varje godkänd typ. Dess första två siffror (för närvarande 00 för föreskrifterna i sin ursprungliga lydelse) ska ange löpnumret på den senaste större tekniska ändringen av föreskrifterna vid tidpunkten för beviljandet av godkännandet. En och samma avtalspart får inte ge samma nummer till en annan fordonstyp, enligt definitionen i punkt 2.24 ovan.

5.10 Rapport om beviljat, utökat, ej beviljat eller återkallat godkännande eller om produktionens slutgiltiga upphörande i enlighet med dessa föreskrifter ska meddelas de parter till 1958 års överenskommelse som tillämpar dessa föreskrifter, i form av ett formulär som överensstämmer med mallen i bilaga 1A till dessa föreskrifter.

5.11 På varje fordon som överensstämmer med en fordonstyp som godkänts enligt dessa föreskrifter ska på en synlig och lättillgänglig plats som anges i godkännandeintyget anbringas ett internationellt godkännandemärke som består av

5.11.1 en cirkel som omger bokstaven ”E” följt av det särskilda landsnumret för det land som beviljat godkännandet (4),

5.11.2 numret på dessa föreskrifter, följt av bokstaven R, ett bindestreck och godkännandenumret till höger om den cirkel som föreskrivs i punkt 5.11.1.

5.12 Om fordonet överensstämmer med en godkänd fordonstyp, enligt en eller flera skilda föreskrifter som bilagts överenskommelsen, i landet som beviljade godkännande enligt dessa föreskrifter, behöver inte symbolen som föreskrivs i punkt 5.11.1 upprepas. I detta fall ska tilläggsnummer och -symboler för alla föreskrifter enligt vilka godkännande har utfärdats i landet, som beviljat godkännande enligt dessa föreskrifter, anges i lodräta kolumner till höger om symbolen som föreskrivs i punkt 5.11.1.

5.13 Godkännandemärket ska vara tydligt läsbart och outplånligt.

5.14 Godkännandemärket ska placeras i närheten av eller på det märke med fordonsuppgifter som tillverkaren placerat på fordonet.

5.15 I bilaga 2A till dessa föreskrifter ges exempel godkännandemärkenas utformning.

6. ALLMÄNNA KRAV

6.1 Alla glasmaterial, inklusive glasmaterial för tillverkning av vindrutor, ska vara sådant att, i händelse av splittring, risken för personskador minskats så mycket som möjligt. Glaset ska vara tillräckligt motståndskraftigt mot de olyckor som kan förväntas inträffa i normal trafik, och mot luft- och temperaturförhållanden, kemisk påverkan, förbränning och nötning.

6.2 Säkerhetsglas ska dessutom vara tillräckligt genomsynligt, får inte orsaka någon märkbar förvrängning av föremål som betraktas genom vindrutan och får inte orsaka någon förväxling mellan färgerna som används på vägmärken och trafiksignaler. Om vindrutan splittras ska föraren ändå kunna se vägen tillräckligt klart för att kunna bromsa och stanna fordonet säkert.

7. SÄRSKILDA KRAV

Alla typer av säkerhetsglas ska, beroende på vilken kategori de tillhör, uppfylla följande särskilda krav:

7.1 För vindrutor av härdat glas: kraven i bilaga 4.

7.2 För rutor av enhetligt härdat glas: kraven i bilaga 5.

7.3 För vanliga vindrutor av laminerat glas: kraven i bilaga 6.

7.4 För vanliga rutor av laminerat glas, andra än vindrutor: kraven i bilaga 7.

7.5 För behandlade vindrutor av laminerat glas: kraven i bilaga 8.

7.6 För rutor av säkerhetsglas med plastbeläggning, förutom de tillämpliga krav som anges ovan: kraven i bilaga 9.

7.7 För vindrutor av plexiglas: kraven i bilaga 10.

7.8 För rutor av plexiglas, andra än vindrutor: kraven i bilaga 11.

7.9 För dubbelrutor: kraven i bilaga 12.

7.10 För rutor av stelt plastmaterial: kraven i bilaga 14.

7.11 För rutor av böjligt plastmaterial: kraven i bilaga 15.

7.12 För dubbelrutor av stelt plastmaterial: kraven i bilaga 16.

8. PROVNINGAR

8.1 Följande provningar föreskrivs i dessa föreskrifter:

8.1.1 Splittringsprovning

Syftet med denna provning är

8.1.1.1 att kontrollera att de skärvor och det splitter som uppkommer då glasrutan brister är sådana att risken för skada blir så liten som möjligt och

8.1.1.2 i fråga om vindrutor, att kontrollera kvarvarande sikt efter splittring.

8.1.2 Provning av mekanisk hållfasthet

8.1.2.1 Fallprovning med kula

Två provningar utförs, en med en kula på 227 g och en med en kula på 2 260 g.

8.1.2.1.1 — Fallprovning med kula på 227 g: Syftet med denna provning är att bedöma mellanskiktets vidhäftning i rutor av laminerat glas samt den mekaniska hållfastheten hos rutor av enhetligt härdat glas och rutor av plastmaterial.

8.1.2.1.2 — Fallprovning med kula på 2 260 g: Syftet med denna provning är att bedöma kulinträngningsmotståndet hos laminerat glas.

8.1.2.2 Provning med attrapphuvud

Syftet med denna provning är att kontrollera att glaset uppfyller kraven på begränsning av personskador vid islag med huvudet mot en vindruta, mot en ruta av laminerat glas eller plexiglas som inte är en vindruta eller mot en dubbelruta som används som sidoruta.

8.1.3 Provning av beständighet mot miljöpåverkan

8.1.3.1 Provning av nötningshärdighet

Syftet med denna provning är att bestämma om nötningshärdigheten hos en ruta av säkerhetsglas överstiger ett angivet värde.

8.1.3.2 Provning av värmebeständighet

Syftet med denna provning är att kontrollera att det inte uppstår bubblor eller andra fel i mellanskiktet i rutor av laminerat glas eller plexiglas när de exponeras för höga temperaturer under lång tid.

8.1.3.3 Provning av beständighet mot ljuspåverkan

Syftet med denna provning är att bestämma om ljustransmittansen hos rutor av laminerat glas, rutor av plexiglas eller glasrutor med plastbeläggning minskar väsentligt vid exponering för ljuspåverkan under en längre tid eller om rutorna missfärgas väsentligt.

8.1.3.4 Provning av fuktbeständighet

Syftet med denna provning är att ta reda på om rutor av laminerat glas, plexiglas, plastbelagt glas och stelt plastmaterial kan utsättas för luftfuktighet under längre tid utan att försämras i väsentlig grad.

8.1.3.5. Provning av beständighet mot temperaturväxlingar

Syftet med denna provning är att kontrollera att plastmaterialen som används i säkerhetsglas enligt definitionen i punkterna 2.3 och 2.4 ovan utan väsentlig försämring kan motstå verkan av att under lång tid utsättas för extrema temperaturer.

8.1.3.6 Provning av beständighet mot simulerad väderpåverkan

Syftet med denna provning är att kontrollera att säkerhetsglasrutor av plastmaterial är beständiga mot simulerade väderförhållanden.

8.1.3.7 Ritsprovning

Syftet med denna provning är att undersöka om en eventuell nötningshärdig beläggning på en ruta av stelt plastmaterial har tillräcklig vidhäftningsförmåga.

8.1.4 Optiska egenskaper

8.1.4.1 Provning av ljusgenomsläpplighet

Syftet med denna provning är att fastställa om den normala transmittansen hos säkerhetsglas överstiger ett angivet värde.

8.1.4.2 Provning av optisk förvrängning

Syftet med denna provning är att kontrollera att förvrängningen av föremål som betraktas genom vindrutan inte är sådan att den kan förmodas förvirra föraren.

8.1.4.3 Provning av sekundärbildsseparation

Syftet med denna provning är att kontrollera att sekundärbildens vinkelseparation från primärbilden inte överstiger ett angivet värde.

8.1.4.4 Färgidentifieringsprovning

Syftet med denna provning är att kontrollera att det inte finns någon risk för förväxling av färger som betraktas genom en vindruta.

8.1.5 Provning av brandbeteende (brandmotstånd)

Syftet med denna provning är att kontrollera att ett säkerhetsglas enligt definitionen i punkterna 2.3, 2.4 och 2.5 ovan har tillräckligt låg förbränningshastighet.

8.1.6 Provning av kemikaliebeständighet

Syftet med denna provning är att fastställa om säkerhetsglaset enligt definitionen i punkterna 2.3, 2.4 och 2.5 ovan utan betydande försämring kan motstå exponering för de kemikalier som normalt förekommer eller används i fordonet (t.ex. rengöringsmedel).

8.1.7 Provning av flexibilitet och vikning

Syftet med denna provning är att fastställa om ett plastmaterial tillhör kategorin stelt eller böjligt.

8.2 Provningar som föreskrivs för glasrutor av de kategorier som definieras i punkterna 2.1–2.5 i dessa föreskrifter

8.2.1 Säkerhetsglas ska genomgå de provningar som förtecknas i följande tabeller: 8.2.1.1 och 8.2.1.2. 8.2.1.1 Rutor av säkerhetsglas ska genomgå de provningar som anges i följande tabell: Provningar Vindruta Rutor, andra än vindrutor Härdat glas Vanligt laminerat glas Behandlat laminerat glas Plexiglas Härdat glas Laminerat glas Plexiglas I I-P II II-P III III-P IV Splittring A4/2 A4/2 — — A8/4 A8/4 — A5/2 — — Mekanisk hållfasthet — kula 227 g — — A6/4.3 A6/4.3 A6/4.3 A6/4.3 A6/4.3 A5/3.1 A7/4 A7/4 — kula 2 260 g — — A6/4.2 A6/4.2 A6/4.2 A6/4.2 A6/4.2 — — — Provning med attrapphuvud (5) A4/3 A4/3 A6/3 A6/3 A6/3 A6/3 A10/3 — A7/3 A11/3 Nötning Utsida — — A6/5.1 A6/5.1 A6/5.1 A6/5.1 A6/5.1 — A6/5.1 A6/5.1 Insida — A9/2 — A9/2 — A9/2 A9/2 A9/2 (6) A9/2 (6) A9/2 Värmebeständighet — — A3/5 A3/5 A3/5 A3/5 A3/5 — A3/5 A3/5 Ljuspåverkan — A3/6 A3/6 A3/6 A3/6 A3/6 A3/6 — A3/6 A3/6 Fuktbeständighet — A3/7 A3/7 A3/7 A3/7 A3/7 A3/7 A3/7 (6) A3/7 A3/7 Ljusgenomsläpplighet A3/9.1 A3/9.1 A3/9.1 A3/9.1 A3/9.1 A3/9.1 A3/9.1 A3/9.1 A3/9.1 A3/9.1 Optiskt fel A3/9.2 A3/9.2 A3/9.2 A3/9.2 A3/9.2 A3/9.2 A3/9.2 A3/9.2 (7) — — Sekundärbildsseparation A3/9.3 A3/9.3 A3/9.3 A3/9.3 A3/9.3 A3/9.3 A3/9.3 A3/9.3 (7) — — Färg-identifiering A3/9.4 A3/9.4 A3/9.4 A3/9.4 A3/9.4 A3/9.4 A3/9.4 — — — Beständighet mot temperaturväxlingar — A3/8 — A3/8 A3/8 A3/8 A3/8 (6) A3/8 (6) A3/8 Brandmotstånd — A3/10 — A3/10 — A3/10 A3/10 A3/10 (6) A3/10 (6) A3/10 Kemikaliebeständighet — A3/11.2.1 — A3/11.2.1 A3/11.2.1 A3/11.2.1 A3/11.2.1 (6) A3/11.2.1 (6) A3/11.2.1 Observera: En hänvisning såsom A4/3 i tabellen syftar på bilaga 4 och punkt 3 i den bilagan, där ifrågavarande provning beskrivs och kraven för godkännande anges. 8.2.1.2 Rutor av plastmaterial ska genomgå de provningar som anges i följande tabell: Provning Rutor av plastmaterial, andra än vindrutor Stela plastmaterial Dubbelrutor Motorfordon Släpvagnar och fordon utan passagerare Motorfordon Släpvagnar och fordon utan passagerare Böjliga plastmaterial Flexibilitet A3/12 A3/12 A3/12 A3/12 A3/12 Kula på 227 g A14/5 A14/5 A16/5 A16/5 A15/4 Attrapphuvud (8) A14/4 — A16/4 — — Ljusgenomsläpplighet (9) A3/9.1 — A3/9.1 — A3/9.1 Brandmotstånd A3/10 A3/10 A3/10 A3/10 A3/10 Kemikaliebeständighet A3/11 A3/11 A3/11 A3/11 A3/11.2.1 Nötning A14/6.1 — A16/6.1 — — Väderbeständighet A3/6.4 A3/6.4 A3/6.4 A3/6.4 A3/6.4 Fuktbeständighet A14/6.4 A14/6.4 A16/6.4 A16/6.4 — Rits (9) A3/13 — A3/13 — —

8.2.2 Ett säkerhetsglas ska godkännas, om det uppfyller alla krav som föreskrivs i tillämpliga villkor som anges i tabellerna i punkterna 8.2.1.1 och 8.2.1.2.

9. ÄNDRING ELLER UTÖKNING AV GODKÄNNANDE FÖR EN TYP AV SÄKERHETSGLAS

9.1 Varje ändring av en typ av säkerhetsglas, eller i fråga om vindrutor, varje tillägg av en vindruta till en grupp, ska anmälas till den myndighet som godkänt typen av säkerhetsglas. Myndigheten kan då antingen

9.1.1 anse att de ändringar som gjorts sannolikt inte har någon märkbar försämrande inverkan och, i fråga om vindrutor, att den nya typen tillhör den godkända gruppen av vindrutor, och att säkerhetsglaset i alla händelser fortfarande uppfyller kraven, eller

9.1.2 kräva ytterligare en provningsrapport från den tekniska tjänst som utför godkännandeprovningarna.

9.2 Rapport

9.2.1 Beviljat eller ej beviljat godkännande (eller utökning av godkännande) ska enligt det förfarande som anges i punkt 5.3 ovan meddelas de parter till överenskommelsen som tillämpar dessa föreskrifter.

9.2.2 Den behöriga myndighet som beviljat en utökning av godkännande ska förse varje rapport om utökning med ett serienummer.

10. PRODUKTIONSÖVERENSSTÄMMELSE

10.1 Förfarandena vid kontroll av produktionsöverensstämmelse ska överensstämma med de förfaranden som anges i överenskommelsen, tillägg 2 (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2), med följande krav:

10.2 Särskilda bestämmelser

De kontroller som nämns i punkt 2.2 i tillägg 2 till överenskommelsen ska omfatta uppfyllande av kraven i bilaga 20 till dessa föreskrifter.

10.3 De kontroller som nämns i punkt 2.4 i tillägg 2 till överenskommelsen ska normalt utföras en gång per år.

11. PÅFÖLJDER VID BRISTANDE PRODUKTIONSÖVERENSSTÄMMELSE

11.1 Ett godkännande som beviljats med avseende på en typ av säkerhetsglas enligt dessa föreskrifter kan återkallas om kraven i punkt 10.1 ovan inte är uppfyllda.

11.2 Om en part till överenskommelsen som tillämpar dessa föreskrifter återkallar ett godkännande som tidigare beviljats, ska parten genast rapportera detta till övriga avtalsparter som tillämpar dessa föreskrifter, med hjälp av ett rapportformulär som överensstämmer med mallen i bilaga 1 till dessa föreskrifter.

12. ÖVERGÅNGSBESTÄMMELSER

12.1 Från och med dagen för det officiella ikraftträdandet av supplement 8 till dessa föreskrifter i sin ursprungliga lydelse, får ingen avtalsslutande part som tillämpar dessa föreskrifter avslå en ansökan om godkännande enligt dessa föreskrifter, ändrade genom supplement 8 till föreskrifterna i sin ursprungliga lydelse.

12.2 Efter det att 24 månader förlöpt efter dagen för ikraftträdande av supplement 8, kan de avtalsparter som tillämpar dessa föreskrifter vägra att erkänna godkännande för säkerhetsglas som inte är försett med de symboler som föreskrivs i punkt 5.5 i dessa föreskrifter.

12.3 Från och med dagen för det officiella ikraftträdandet av supplement 12 till dessa föreskrifter får ingen avtalsslutande part som tillämpar dessa föreskrifter vägra att bevilja godkännande enligt dessa föreskrifter, ändrade genom supplement 12 till föreskrifterna i sin ursprungliga lydelse.

12.4 Från och med 24 månader efter dagen för ikraftträdandet ska de avtalsslutande parter som tillämpar dessa föreskrifter bevilja godkännanden endast om den typ av komponent eller separat enhet som ska godkännas uppfyller kraven i supplement 12 till dessa föreskrifter.

12.5 Efter det att 24 månader förlöpt efter dagen för ikraftträdande av supplement 12, kan de avtalsparter som tillämpar dessa föreskrifter vägra att erkänna godkännande för säkerhetsglas som inte är försett med de symboler som föreskrivs i punkt 5.5 i dessa föreskrifter.

13. PRODUKTIONENS SLUTGILTIGA UPPHÖRANDE

Om innehavaren av godkännandet helt upphör med produktionen av en typ av säkerhetsglas som godkänts enligt dessa föreskrifter, ska denne underrätta den myndighet som beviljat godkännandet. När myndigheten fått ett sådant meddelande, ska den informera övriga parter till överenskommelsen som tillämpar dessa föreskrifter med hjälp av en kopia av rapportformuläret som överensstämmer med mallen i bilaga 1 till dessa föreskrifter.

14. NAMN OCH ADRESSER TILL DE TEKNISKA TJÄNSTER SOM ANSVARAR FÖR GODKÄNNANDEPROVNINGEN SAMT DE ADMINISTRATIVA MYNDIGHETERNA

Parterna till överenskommelsen som tillämpar dessa föreskrifter, ska underrätta Förenta nationernas sekretariat om namn- och adressuppgifter gällande de tekniska tjänster som ansvarar för godkännandeprovningen samt de administrativa myndigheter som beviljar godkännande och till vilka rapporter om beviljat, ej beviljat, utökat eller återkallat godkännande som utfärdats i andra länder ska skickas.

15. Den tekniska tjänst som ansvarar för utförandet av godkännandeprovningarna ska uppfylla de harmoniserade standarderna avseende arbete i provningslaboratorier (ISO/CEI Guide 25). Dessutom ska de utses av den behöriga myndigheten för vilken de utför godkännandeprovningarna.

(1) Enligt definition i bilaga 7 till den konsoliderade resolutionen om fordonskonstruktion (R.E.3), (dokument TRANS/WP.29/78/Rev.1/ändring 2, senast ändrat genom ändring 4).

(2) 1 för Tyskland, 2 för Frankrike, 3 för Italien, 4 för Nederländerna, 5 för Sverige, 6 för Belgien, 7 för Ungern, 8 för Tjeckien, 9 för Spanien, 10 för Serbien, 11 för Förenade kungariket, 12 för Österrike, 13 för Luxemburg, 14 för Schweiz, 15 (vakant), 16 för Norge, 17 för Finland, 18 för Danmark, 19 för Rumänien, 20 för Polen, 21 för Portugal, 22 för Ryssland, 23 för Grekland, 24 för Irland, 25 för Kroatien, 26 för Slovenien, 27 för Slovakien, 28 för Vitryssland, 29 för Estland, 30 (vakant), 31 för Bosnien och Hercegovina, 32 för Lettland, 33 (vakant), 34 för Bulgarien, 35 (vakant), 36 för Litauen, 37 för Turkiet, 38 (vakant), 39 för Azerbajdzjan, 40 för f.d. jugoslaviska republiken Makedonien, 41 (vakant), 42 för Europeiska gemenskapen (godkännanden beviljas av dess medlemsstater med användning av respektive ECE-symbol), 43 för Japan, 44 (vakant), 45 för Australien, 46 för Ukraina, 47 för Sydafrika, 48 för Nya Zeeland, 49 för Cypern, 50 för Malta, 51 för Sydkorea, 52 för Malaysia, 53 för Thailand, 54 (vakant), 55 (vakant) och 56 för Montenegro. Efterföljande nummer ska tilldelas andra länder i den kronologiska ordning de ratificerar eller ansluter sig till överenskommelsen om antagande av enhetliga tekniska föreskrifter för hjulförsedda fordon och för utrustning och delar som kan monteras eller användas på hjulförsett fordon samt om villkoren för ömsesidigt erkännande av typgodkännanden utfärdade på grundval av dessa föreskrifter, och Förenta nationernas generalsekretariat ska meddela överenskommelsens parter de sålunda tilldelade numren.

(3) Enligt definition i punkt 2.3.

(4) Se fotnot 2 till punkt 5.4.1.

(5) Dessutom ska denna provning utföras på dubbelrutor enligt bilaga 12 punkt 3 (A12/3).

(6) an är belagd med plastmaterial.

(7) ovning ska endast utföras på rutor av enhetligt härdat glas som kan användas som vindrutor på långsamgående fordon, som på grund av konstruktionen inte kan överskrida 40 km/tim.

(8) Provningskraven beror på glasets placering i fordonet.

(9) Gäller endast om glaset ska användas på en plats där det krävs för förarens sikt.

BILAGA 1 RAPPORT (Största format: A4 [210 mm × 297 mm]) TILLÄGG 1 VINDRUTOR AV HÄRDAT GLAS (Primär- och sekundäregenskaper i enlighet med bilaga 4 eller bilaga 9 till föreskrifter nr 43) TILLÄGG 2 RUTOR AV ENHETLIGT HÄRDAT GLAS (Primär- och sekundäregenskaper i enlighet med bilaga 5 eller bilaga 9 till föreskrifter nr 43) TILLÄGG 3 VINDRUTOR AV LAMINERAT GLAS (Primär- och sekundäregenskaper i enlighet med bilaga 6, 8 eller 9 till föreskrifter nr 43) TILLÄGG 4 RUTOR AV LAMINERAT GLAS, ANDRA ÄN VINDRUTOR (Primär- och sekundäregenskaper i enlighet med bilaga 7 eller bilaga 9 till föreskrifter nr 43) TILLÄGG 5 VINDRUTOR AV PLEXIGLAS (Primär- och sekundäregenskaper i enlighet med bilaga 10 till föreskrifter nr 43) TILLÄGG 6 RUTOR AV PLEXIGLAS, ANDRA ÄN VINDRUTOR (Primär- och sekundäregenskaper i enlighet med bilaga 11 till föreskrifter nr 43) TILLÄGG 7 DUBBELRUTOR (Primär- och sekundäregenskaper i enlighet med bilaga 12 eller bilaga 16 till föreskrifter nr 43) TILLÄGG 8 RUTOR AV STELT PLASTMATERIAL, ANDRA ÄN VINDRUTOR (Primär- och sekundäregenskaper i enlighet med bilaga 14) TILLÄGG 9 RUTOR AV BÖJLIGT PLASTMATERIAL, ANDRA ÄN VINDRUTOR (Primär- och sekundäregenskaper i enlighet med bilaga 15) TILLÄGG 10 INNEHÅLL I FÖRTECKNINGEN ÖVER VINDRUTOR (1) För alla vindrutor som omfattas av detta godkännande ska åtminstone följande uppgifter tillhandahållas: Fordonstillverkare. Typ av fordon. Fordonskategori. Utvecklingsyta (F). Segmenthöjd (h). Krökning (r). Monteringsvinkel (α). Ryggstödsvinkel (β). R-punktens koordinater (A, B, C) relativt mitten på vindrutans övre kant. (1) Denna förteckning ska bifogas tilläggen 1, 2 (i förekommande fall), 3 och 5 till denna bilaga.

BILAGA 1A RAPPORT (Största format: A4 [210 mm × 297 mm])

BILAGA 2 GODKÄNNANDEMÄRKENAS UTFORMNING FÖR KOMPONENTER (Se punkt 5.5. i dessa föreskrifter) Vindrutor av härdat glas Ovanstående godkännandemärke på en vindruta av härdat glas visar att denna komponent har godkänts i Nederländerna (E 4) i enlighet med föreskrifter nr 43 med godkännandenummer 002439. Godkännandenumret anger att godkännandet beviljades enligt kraven i föreskrifter nr 43. Vindrutor av härdat glas med plastbeläggning Ovanstående godkännandemärke på en vindruta av härdat glas med plastbeläggning visar att denna komponent har godkänts i Nederländerna (E 4) i enlighet med föreskrifter nr 43 med godkännandenummer 002439. Godkännandenumret anger att godkännandet beviljades enligt kraven i föreskrifter nr 43. Vanliga vindrutor av laminerat glas Ovanstående godkännandemärke på en vanlig vindruta av laminerat glas visar att denna komponent har godkänts i Nederländerna (E 4) i enlighet med föreskrifter nr 43 med godkännandenummer 002439. Godkännandenumret anger att godkännandet beviljades enligt kraven i föreskrifter nr 43. Vanliga vindrutor av laminerat glas med plastbeläggning Ovanstående godkännandemärke på en vanlig vindruta av laminerat glas med plastbeläggning visar att denna komponent har godkänts i Nederländerna (E 4) i enlighet med föreskrifter nr 43 med godkännandenummer 002439. Godkännandenumret anger att godkännandet beviljades enligt kraven i föreskrifter nr 43. Behandlade vindrutor av laminerat glas Ovanstående godkännandemärke på en behandlad vindruta av laminerat glas visar att denna komponent har godkänts i Nederländerna (E 4) i enlighet med föreskrifter nr 43 med godkännandenummer 002439. Godkännandenumret anger att godkännandet beviljades enligt kraven i föreskrifter nr 43. Vindrutor av plexiglas Ovanstående godkännandemärke på en vindruta av plexiglas visar att denna komponent har godkänts i Nederländerna (E 4) i enlighet med föreskrifter nr 43 med godkännandenummer 002439. Godkännandenumret anger att godkännandet beviljades enligt kraven i föreskrifter nr 43. Andra glasrutor än vindrutor med en normal ljustransmittans < 70 % Ovanstående godkännandemärke på en annan glasruta än en vindruta för vilken kraven i punkt 9.1.4 i bilaga 3 är tillämpliga visar att denna komponent har godkänts i nederländerna (e 4) i enlighet med föreskrifter nr 43 med godkännandenummer 002439. godkännandenumret anger att godkännandet beviljades enligt kraven i föreskrifter nr 43. Dubbelrutor med en normal ljustransmittans < 70 % Ovanstående godkännandemärke på en dubbelruta visar att denna komponent har godkänts i nederländerna (e 4) i enlighet med föreskrifter nr 43 med godkännandenummer 002439. godkännandenumret anger att godkännandet beviljades enligt kraven i föreskrifter nr 43. Rutor av enhetligt härdat glas för användning som vindrutor på långsamgående fordon som på grund av sin konstruktion inte kan överskrida 40 km/tim. Ovanstående godkännandemärke på en ruta av enhetligt härdat glas visar att denna komponent, avsedd för användning som vindruta på ett långsamgående fordon, som på grund av sin konstruktion inte kan överskrida 40 km/tim, har godkänts i Nederländerna (E 4) i enlighet med föreskrifter nr 43 med godkännandenummer 002439. Godkännandenumret anger att godkännandet beviljades enligt kraven i föreskrifter nr 43. Andra glasrutor än vindrutor med en normal ljustransmittans ≥ 70 % Ovanstående godkännandemärke på en annan glasruta än en vindruta för vilken kraven i punkt 9.1.4.1 i bilaga 3 är tillämpliga visar att denna komponent har godkänts i Nederländerna (E 4) i enlighet med föreskrifter nr 43 med godkännandenummer 002439. Godkännandenumret anger att godkännandet beviljades enligt kraven i föreskrifter nr 43. Rutor av stelt plastmaterial, andra än vindrutor Ovanstående godkännandemärke på en framåtriktad ruta av stelt plastmaterial med en ljusspridning som är mindre än 2 % efter 1 000 cykler på den yttre ytan och 4 % efter 100 cykler på den inre ytan visar att denna komponent har godkänts i Nederländerna (E 4) i enlighet med föreskrifter nr 43 med godkännandenummer 002439. Godkännandenumret anger att godkännandet beviljades enligt kraven i föreskrifter nr 43. Rutor av böjligt plastmaterial, andra än vindrutor Ovanstående godkännandemärke på en ruta av böjligt plastmaterial visar att denna komponent har godkänts i Nederländerna (E 4) i enlighet med föreskrifter nr 43 med godkännandenummer 002439. Godkännandenumret anger att godkännandet beviljades enligt kraven i föreskrifter nr 43. Dubbelrutor av stelt plastmaterial Ovanstående godkännandemärke på en dubbelruta av stelt plastmaterial visar att denna komponent har godkänts i Nederländerna (E 4) i enlighet med föreskrifter nr 43 med godkännandenummer 002439. Godkännandenumret anger att godkännandet beviljades enligt kraven i föreskrifter nr 43. Rutor av laminerat glas, andra än vindrutor Ovanstående godkännandemärke på en ruta av laminerat glas som inte är en vindruta visar att denna komponent har godkänts i Nederländerna (E 4) i enlighet med föreskrifter nr 43 med godkännandenummer 002439. Godkännandenumret anger att godkännandet beviljades enligt kraven i föreskrifter nr 43.

BILAGA 2A GODKÄNNANDEMÄRKENAS UTFORMNING FÖR FORDON MALL A (Se punkt 5.11 i dessa föreskrifter) Ovanstående godkännandemärke på ett fordon visar att denna fordonstyp har godkänts, med avseende på monteringen av glasrutor, i Nederländerna (E 4) i enlighet med föreskrifter nr 43 med godkännandenummer 002439. Godkännandenumret anger att godkännandet beviljades enligt kraven i föreskrifter nr 43. MALL B (Se punkt 5.12 i dessa föreskrifter) Ovanstående godkännandemärke på ett fordon visar att denna fordonstyp har godkänts i Nederländerna (E 4) i enlighet med föreskrifter nr 43 och 52 (1). Godkännandenumren anger att, vid de datum när respektive godkännanden beviljades, hade föreskrifter nr 43 sin ursprungliga lydelse medan föreskrifter nr 52 var ändrade enligt ändringsserie 01. (1) Det andra numret ges bara som ett exempel.

BILAGA 3 ALLMÄNNA PROVNINGSVILLKOR 1. SPLITTRINGSPROVNING 1.1 Den glasruta som ska provas får inte vara stumt fastspänd. Den kan dock fästas vid en likadan ruta med hjälp av tejp som anbringas längs med hela kanten. 1.2 För att åstadkomma splittring används en hammare på ungefär 75 g eller någon annan anordning som ger likvärdiga resultat. Spetsens rundningsradie ska vara 0,2 mm ± 0,05 mm. 1.3 En provning ska utföras i varje islagspunkt. 1.4 Undersökningen av skärvorna ska göras med en metod som är validerad med avseende på dess noggrannhet vid själva räkningen och dess förmåga att finna korrekt plats där minsta och största räkning ska utföras. Permanent registrering av splittringsmönstret måste starta inom 10 sekunder och måste avslutas inom 3 minuter efter islaget. Den tekniska tjänsten ska förvara de permanenta registreringarna av splittringsmönstret. 2. FALLPROVNING MED KULA 2.1 Fallprovning med kula på 227 g 2.1.1 Utrustning 2.1.1.1 En kula av härdat stål med en massa på 227 ± 2 g och en diameter på cirka 38 mm. 2.1.1.2 En anordning som gör det möjligt att låta kulan falla fritt från en viss höjd eller en anordning som gör det möjligt att ge kulan en hastighet som är lika hög som den som den uppnår vid fritt fall. Om man använder en annan anordning som slungar ut kulan, ska hastighetstoleransen vara ± 1 % av hastigheten vid fritt fall. 2.1.1.3 Stödfixtur, till exempel av det slag som visas i figur 1, bestående av stålramar med 15 mm breda maskinbearbetade kanter, vilka monteras ovanpå varandra och kläs med gummipackningar med en tjocklek på ungefär 3 mm och en bredd på 15 mm och en hårdhet på 50 IRHD. Den nedre ramen vilar på en stållåda som är ungefär 150 mm hög. Provbiten hålls på plats av den övre ramen, vars massa är ungefär 3 kg. Stödramen är fastsvetsad på en cirka 12 mm tjock stålplatta som vilar på golvet på ett mellanliggande gummiskikt med en tjocklek av cirka 3 mm och en hårdhetsgrad av 50 IRHD. Figur 1 Stöd för fallprovningar med kula 2.1.2 Provningsförhållanden Temperatur : 20 ±5 °C Tryck : 860–1 060 mbar Relativ luftfuktighet : 60 ± 20 % 2.1.3 Provbit Provbiten ska vara en plan kvadrat med sidan 300 + 10/- 0 mm eller vara utskuren från den planaste delen av en vindruta eller annan böjd ruta av säkerhetsglas. Som ett alternativ kan en hel böjd ruta av säkerhetsglas provas. I sådant fall ska omsorg ägnas åt att säkerställa lämplig kontakt mellan säkerhetsglaset och stödet. 2.1.4 Förfarande Konditionera provbiten vid angiven temperatur under minst fyra timmar omedelbart före provningen. Placera provbiten i fixturen (punkt 2.1.1.3). Provbitens plan ska vara vinkelrätt, inom 3°, mot kulans islagsriktning. Om provbiten är av böjligt plastmaterial ska den spännas in i stödet. Islagspunkten ska ligga inom 25 mm från provbitens geometriska mittpunkt för en fallhöjd på 6 m eller mindre, och inom 50 mm från provbitens mittpunkt för en fallhöjd på mer än 6 m. Kulan ska träffa den sida av provbiten som motsvarar utsidan på rutan av säkerhetsglas när denna är monterad på fordonet. Kulan får endast åstadkomma ett islag. 2.2 Fallprovning med kula på 2 260 g 2.2.1 Utrustning 2.2.1.1 En kula av härdat stål med en massa på 2 260 ± 20 g och en diameter på cirka 82 mm. 2.2.1.2 En anordning som gör det möjligt att låta kulan falla fritt från en viss höjd eller en anordning som gör det möjligt att ge kulan en hastighet som är lika hög som den som den uppnår vid fritt fall. Om man använder en annan anordning som slungar ut kulan, ska hastighetstoleransen vara ± 1 % av hastigheten vid fritt fall. 2.2.1.3 Stödfixturen ska vara såsom visas i figur 1 och identisk med den som beskrivs i punkt 2.1.1.3. 2.2.2 Provningsförhållanden Temperatur : 20 ± 5 °C Tryck : 860–1 060 mbar. Relativ luftfuktighet : 60 ± 20 % 2.2.3 Provbit Provbiten ska vara en plan kvadrat med sidan 300 + 10/- 0 mm eller vara utskuren från den planaste delen av en vindruta eller annan böjd ruta av säkerhetsglas. Som ett alternativ kan hela vindrutan eller en annan böjd ruta av säkerhetsglas provas. I sådant fall ska omsorg ägnas åt att säkerställa lämplig kontakt mellan rutan av säkerhetsglas och stödet. 2.2.4 Förfarande Konditionera provbiten vid angiven temperatur under minst fyra timmar omedelbart före provningen. Placera provbiten i fixturen (punkt 2.1.1.3). Provbitens plan ska vara vinkelrätt, inom 3°, mot kulans islagsriktning. Om provbiten är av plexiglas ska den spännas in i stödet. Islagspunkten ska ligga inom 25 mm från provbitens geometriska mittpunkt. Kulan ska träffa den sida av provbiten som motsvarar insidan på rutan av säkerhetsglas när denna är monterad på fordonet. Kulan får endast åstadkomma ett islag. 3. PROVNING MED ATTRAPPHUVUD 3.1 Provning med attrapphuvud utan mätning av retardation 3.1.1 Utrustning Ett attrapphuvud med lämplig vikt och med sfärisk form eller halvklotsform, gjort av laminerat lövträ, klätt med löstagbar filt och med eller utan en tvärbalk av trä. Det ska finnas ett halsformat mellanstycke mellan den sfäriska delen och tvärbalken och en fäststång på andra sidan om tvärbalken. Måtten ska vara i enlighet med figur 2. Utrustningens sammanlagda massa ska vara 10 ± 0,2 kg. Figur 2 Attrapphuvud 3.1.2 Anordning som gör det möjligt att låta attrapphuvudets vikt falla fritt från en viss höjd, eller en anordning som gör det möjligt att ge attrapphuvudet en hastighet som är likvärdig med den som uppnås vid fritt fall. Om man använder en anordning som slungar ut attrapphuvudet, ska hastighetstoleransen vara ± 1 % av hastigheten vid fritt fall. 3.1.3 Stödfixtur enligt figur 3 för provning av plana provbitar. Fixturen består av två stålramar, med 50 mm breda maskinbearbetade kanter, vilka monteras ovanpå varandra och kläs med gummipackningar med tjocklek på ungefär 3 mm och bredd på 15 ± 1 mm och en hårdhet på 70 IRHD. Den övre ramen hålls tryckt mot den nedre ramen av minst åtta bultar. 3.1.4 Provningsförhållanden Temperatur : 20 ± 5 °C Tryck : 860–1 060 mbar. Relativ luftfuktighet : 60 ± 20 % 3.1.5 Förfarande 3.1.5.1 Provning på en plan provbit Den plana provbiten, med en längd av 1 100 + 5/- 2 mm och en bredd av 500 + 5/- 2 mm, ska hållas vid en konstant temperatur av 20 ± 5 °C i minst fyra timmar före provet. Figur 3 Stöd för provningar med attrapphuvud Fäst provbiten i stödramarna (punkt 3.1.3). Bultarna ska vara så hårt åtdragna att provbiten kan röra sig högst 2 mm under provningen. Provbitens plan ska vara i stort sett vinkelrätt mot attrapphuvudets islagsriktning. Vikten ska träffa provbiten högst 40 mm från dess geometriska centrum på den sida som motsvarar insidan av rutan av säkerhetsglas när denna är monterad på fordonet och får endast utföra ett islag. Filttäckningens islagsyta ska bytas ut efter 12 provningar. 3.1.5.2 Provningar på en komplett vindruta (används endast för en fallhöjd på mindre än eller lika med 1,5 m) Placera vindrutan fritt på ett stöd med en mellanliggande gummilist med en hårdhet på 70 IRHD och en tjocklek på cirka 3 mm, varvid kontaktytans bredd över hela omkretsen ska vara cirka 15 mm. Stödet ska bestå av ett fast stycke som till formen motsvarar vindrutan så att attrapphuvudet träffar den inre ytan. Vid behov ska vindrutan spännas in i stödet. Stödet ska vila på ett fast stativ med ett mellanliggande skikt av gummi med en hårdhet av 70 IRHD och en tjocklek av cirka 3 mm. Vindrutans yta ska vara i stort sett vinkelrät mot attrapphuvudets islagsriktning. Attrapphuvudet ska träffa provbiten i en punkt högst 40 mm från dess geometriska centrum på den sida som utgör insidan av rutan av säkerhetsglas när denna är monterad på fordonet och får endast utföra ett islag. Filttäckningens islagsyta ska bytas ut efter 12 provningar. 3.2 Provning med attrapphuvud med mätning av retardation 3.2.1 Utrustning För provningar med attrapphuvud med samtidigt fastställande av HIC-värden ska den fallande kroppen utgöras av ett attrapphuvud i enlighet med figur 2. Attrapphuvudets totala massa ska vara 10,0 + 0,2/- 0,0 kg. I mitten av stödplattan (24) monteras det treaxliga fästblocket (26) mitt i tyngdpunkten för att ta emot accelerationsmätarna (27). Accelerationsmätarna ska arrangeras vinkelrätt mot varandra. Skålen (18) och överdraget (19) är placerade under stödplattan (24) och delar, till stor del, den mänskliga skallens egenskaper. Attrapphuvudets elastiska egenskaper vid islag avgörs av hårdheten och tjockleken på mellanringen (13) och skålen. Figur 2.1 Attrapphuvud, 10 kg Förteckning över de olika delarna av attrapphuvudet på 10 kg i figur 2.1 Position nr Antal stycken Standardbeskrivning Material Anmärkningar 1 1 Magnetisk hållanordning Stål DIN 17100 — 2 1 Vibrationsdämpare Gummi/stål Diameter: 50 mm Tjocklek: 30 mm Gänga M10 3 4 HF-anslutning BNC — — 4 1 Sexkantmutter DIN 985 — — 5 6 Bricka DIN 125 — — 6 3 Överföringsdel — — 7 6 Skruv med cylindriskt huvud DIN 912 — — 8 3 Sexkantmutter — — 9 3 Bricka Stål DIN 17100 Håldiameter: 8 mm Ytterdiameter: 35 mm Tjocklek: 1,5 mm 10 3 Gummiring Gummiring, hårdhet 60 IRHD Håldiameter: 8 mm Ytterdiameter: 30 mm Tjocklek: 10 mm 11 1 Dämpring Packning med papper Håldiameter: 120 mm Ytterdiameter: 199 mm Tjocklek: 0,5 mm 12 — — — — 13 1 Mellanring Butadiengummi, hårdhet cirka 80 IRHD Håldiameter: 129 mm Innerdiameter: 192 mm Tjocklek: 4 mm 14 3 Gejdrör Polytetrafluoreten (PTFE) Håldiameter: 8 mm Ytterdiameter: 10 mm Längd: 40 mm 15 3 Sexkantmutter — — 16 3 Gängad bult DIN 976 — — 17 3 Skruvad insats Gjutlegering DIN 1709-GD-CuZn 37Pb — 18 1 Skål Polyamid 12 — 19 1 Överdrag Butadiengummi Tjocklek: 6 mm Ribba på ena sidan 20 1 Styrbussning Stål DIN 17100 — 21 4 Skruv med försänkt huvud — — 22 1 Dämpbricka Packning med papper Diameter: 65 mm Tjocklek: 0,5 mm 23 — — — — 24 1 Stödplatta Stål DIN 17100 — 25 1 Ställskruv med sexkantig hylsa Hållfasthetsklass 45H — 26 1 Treaxligt fästblock — — 27 3 Accelerationsmätare — — 28 1 Komponent av trä Avenbok, skiktlimmad — 29 1 Täckplatta Legering (AlMg5) — 30 1 Skyddshuv Polyamid 12 — 3.2.2 Inställning och kalibrering Vid utförandet av provningen med attrapphuvud sätts attrapphuvudet fast på tvärbalken på gejdsystemet (figur 2.2) och höjs till önskad fallhöjd med hjälp av en lyftanordning. Under provningen frigörs tvärbalken med attrapphuvudet. Efter att ha passerat ljusbarriären, som kan ställas in i höjdled, frigörs attrapphuvudet från tvärbalken, tvärbalkens fall dämpas och attrapphuvudet faller på provet. Attrapphuvudet får inte påverkas av fallapparaten eller av mätkabeln, utan ska endast accelereras med gravitationen och falla vertikalt. Figur 2.2 Utrustning för provning med attrapphuvud med retardationsmätning 3.2.2.1 Mätanordning som medger fastställande av HIC-värden med hjälp av det attrapphuvud som beskrivs i punkt 3.2.1. 3.2.2.2 Utrustning för att kalibrera attrapphuvudet Fallapparaten måste medge fallhöjder mellan 50 mm och 254 mm som kan ställas in exakt inom 1 mm. Ett gejdsystem krävs inte för dessa små fallhöjder. En anslagsplatta av stål med storleken 600 × 600 mm och minst 50 mm tjock. Islagsytan ska vara polerad: Ytjämnhet Rmax = 1 μm, planhetstolerans t = 0,05 mm. 3.2.2.3 Kalibrering och inställning av attrapphuvudet Före varje provningsserie och senast efter 50 provningar i en serie ska attrapphuvudet kalibreras och justeras om det behövs. Anslagsplattan ska vara ren och torr och under provningen ska den ligga elastiskt på ett underlag av betong. Attrapphuvudet får träffa anslagsplattan vertikalt. Fallhöjderna (mätt från attrapphuvudets understa punkt till anslagsplattans yta) är 50, 100, 150 och 254 mm. Retardationskurvorna ska registreras. Den största retardationen az från de olika fallhöjderna på z-axeln ska ligga inom de gränsvärden som anges i tabellen nedan: Fallhöjd mm Största retardationen az som en multipel av accelerationen på grund av gravitationen g 50 64 ± 5 100 107 ± 5 150 150 ± 7 254 222 ± 12 Retardationskurvorna ska baseras på en unimodal vibration. Retardationskurvan för fallhöjden 254 mm ska gå minst 1,2 ms och som mest 1,5 ms över 100 g. Om kraven som ges i punkt 3.2.2.3 inte uppfylls ska attrapphuvudets elastiska egenskaper justeras genom att ändra tjockleken på mellanringen (13) i stödplattan (24). Korrektioner kan utföras genom att justera de tre självlåsande sexkantsmuttrarna (8) på de gängade bultarna (16) med vilka skålen (18) är fastsatt i stödplattan (24). Gummiringarna (10) under sexkantsmuttrarna (8) får inte vara spröda eller ha sprickor. Islagsytans överdrag (19) och mellanringen (13) ska alltid omgående bytas ut om de är skadade, särskilt då attrapphuvudet inte längre kan justeras. 3.2.3 Stödfixturen för provning av plana provbitar ska vara såsom beskrivs i punkt 3.1.3. 3.2.4 Provningsvillkoren anges i punkt 3.1.4. 3.2.5 Provningar på hela rutor (endast för en fallhöjd mellan 1,5 m och 3 m). Placera rutan fritt på ett stöd med en mellanliggande gummiremsa med en hårdhet av 70 IRHD och en tjocklek av cirka 3 mm. Rutan ska spännas fast i stödkonstruktionen med hjälp av lämpliga anordningar. Rutans yta ska vara i stort sett vinkelrät mot attrapphuvudets islagsriktning. Attrapphuvudet ska träffa rutan i en punkt högst 40 mm från dess geometriska centrum på den sida som utgör plastrutans insida när denna är monterad på fordonet och får endast utföra ett islag. Med start från en vald initial fallhöjd, ska fallhöjden ökas med 0,5 m för varje efterföljande försök. De retardationskurvor som uppstår vid islag i provet för ax, ay och az ska registreras i förhållande till tiden t. Efter provningen med attrapphuvud ska det kontrolleras om glaskanten har flyttat sig mer än 2 mm i infästningen och om kravet för träffpunkten var uppfyllt. Accelerationskomponenterna ax och ay ska vid vertikalt islag vara mindre än 0,1 az. 3.2.6 Utvärdering Retardationskurvorna ska utvärderas enligt följande: Den resulterande retardationen ares(t) i tyngdpunkten enligt ekvation (1) från de uppmätta retardationskurvorna ax(t), ay(t) och az(t) ska adderas som multiplar av accelerationen på grund av gravitationen. 1. Den tid under vilken en retardation på 80 g kontinuerligt överskrids för ares och den största retardationen för ares ska fastställas. HIC-värdet ska beräknas, såsom ett mått på risken för skall-/hjärnskador vid islag, med hjälp av följande ekvation: 2. Integralens gränsvärden t1 och t2 ska väljas på ett sådant sätt att integralen får sitt högsta värde. 4. PROVNING AV NÖTNINGSHÄRDIGHET 4.1 Utrustning 4.1.1 Ett nötningsverktyg (1) som visas schematiskt i figur 4 och består av: Ett horisontellt vridbord, som är fastgjort i sitt centrum, och roterar moturs med en hastighet av 65–75 varv/minut. Figur 4 Schematisk bild av ett nötningsverktyg Två belastade parallella armar som var och en bär ett särskilt nötningshjul som roterar fritt på en kullagrad horisontell spindel. Varje hjul vilar på provbiten under det tryck som utövas av en massa på 500 g. Nötningsverktygets vridbord ska rotera i jämn takt, i stort sett i samma plan (avvikelsen från detta plan får inte överstiga ± 0,05 mm på ett avstånd av 1,6 mm från vridbordets omkrets). Hjulen ska monteras på ett sådant sätt att de, när de är i kontakt med den roterande provbiten, roterar i inbördes motsatt riktning och sålunda två gånger varje provbitsvarv utövar en tryck- och nötningsverkan längs kurvformiga linjer på en ringformad area på cirka 30 cm2. 4.1.2 Nötningshjul (2), vardera med en diameter på 45–50 mm och en tjocklek på 12,5 mm, bestående av ett särskilt finsiktat slipmedel inbäddat i ett medelhårt gummi. Hjulen ska ha en hårdhet av 72 ± 5 IRHD, mätt på fyra punkter med jämna avstånd på den nötande ytans mittlinje, varvid trycket appliceras vertikalt längs hjulets diameter och värdena avläses 10 sekunder efter applicering av fullt tryck. Nötningshjulen ska förberedas för användning genom mycket långsam rotation mot en plan glasskiva för att deras yta ska bli helt jämn. 4.1.3 En ljuskälla, bestående av en glödlampa med glödtråden inuti en parallellepiped med måtten 1,5 × 1,5 × 3 mm. Spänningen i glödtråden ska vara så hög att dess färgtemperatur ligger på 2 856 ± 50 K. Denna spänning ska stabiliseras inom ± 1/1 000. Instrumentet för kontroll av spänningen ska vara tillräckligt noggrant. 4.1.4 Ett optiskt system bestående av en lins med en brännvidd på minst 500 mm och korrigerad för kromatisk aberration. Största bländaröppning får inte överstiga f/20. Avståndet mellan lins och ljuskälla regleras så att man får ett väsentligen parallellt strålknippe. En bländare ska införas för att begränsa ljusstrålens diameter till 7 ± 1 mm. Denna bländare ska placeras på ett avstånd av 100 ± 50 mm från linsen på den sida som är riktad bort från ljuskällan. 4.1.5 Utrustning för uppmätning av ljusspridning (se figur 5), bestående av en fotocell med en integrerande sfär med diametern 200–250 mm. Sfären ska vara försedd med in- och utgångsöppningar för ljuset. Ingångsöppningen ska vara cirkelformad och ha en diameter som är minst dubbelt så stor som ljusknippets. Sfärens utgångsöppning ska vara försedd med antingen en ljusfälla eller en reflektansnormal, enligt det i punkt 4.4.3 nedan beskrivna förfarandet. Ljusfällan ska absorbera allt ljus när ingen provbit befinner sig i ljusknippets bana. Strålknippets axel ska passera genom in- och utgångsöppningarnas mittpunkter. Diametern b på utgångsöppningen för ljuset ska vara lika med 2a × tan 4°, där a är sfärens diameter. Fotocellen ska vara monterad på sådant sätt att den inte kan nås av ljus som kommer direkt från ingångsöppningen eller från reflektansnormalen. Ytorna på insidan av den integrerande sfärens och reflektansnormalen ska ha praktiskt taget lika stor reflektans samt vara matta och icke-selektiva. Utsignalen från fotocellen ska vara linjär inom ± 2 % inom det använda ljusstyrkeområdet. Instrumentet ska vara konstruerat på sådant sätt att galvanometern inte ger utslag när sfären inte är upplyst. Hela instrumentet ska kontrolleras med jämna mellanrum med hjälp av kalibreringsstandarder med fastställd grumling. Om grumlingsmätningen utförs med hjälp av utrustning eller metoder som skiljer sig från dem som avses här ovan, ska resultaten vid behov korrigeras för att bringa dem i överensstämmelse med de resultat som erhålls med den utrustning som anges ovan. Figur 5 Grumlingsmätare 4.2 Provningsförhållanden Temperatur : 20 ± 5 °C Tryck : 860–1 060 mbar. Relativ luftfuktighet : 60 ± 20 % 4.3 Provbitar Provbitarna ska vara plana och kvadratiska med en sida på 100 mm, med praktiskt taget plana och parallella ytor och, om så krävs, ett centralt borrat fästhål med diametern 6,4 mm. 4.4 Förfarande Nötningsprovningen ska utföras på den yta av provbiten som utgör utsidan på rutan när denna är monterad på fordonet, och dessutom på insidan om den är av plastmaterial. 4.4.1 Omedelbart före och efter nötningen ska provbiten rengöras på följande sätt: a) Gnugga den med en linneduk under rent rinnande vatten. b) Skölj med destillerat eller avmineraliserat vatten. c) Blås den torr med syre eller kväve. d) Avlägsna eventuella spår av vatten genom att badda lätt med en fuktad linneduk. Torka vid behov provbiten genom att pressa den lätt mellan två linnedukar. Behandling med ultraljudsutrustning ska undvikas. Efter rengöring får provbitarna hanteras endast från sina kanter och ska förvaras på sådant sätt att skada eller förorening på ytorna förebyggs. 4.4.2 Provbitarna ska konditioners under minst 48 timmar vid 20 ± 5 °C och en relativ luftfuktighet på 60 ± 20 %. 4.4.3 Placera omedelbart provbiten mot ingångsöppningen på den integrerande sfären. Vinkeln mellan lodlinjen (det vinkelräta planet) och provbitens övre yta och strålknippets axel får inte överstiga 8°. Gör fyra avläsningar enligt följande tabell: Avläsning Med provbit Med ljusfälla Med reflektansnormal Representerad storhet T1 Nej Nej Ja Infallande ljus T2 Ja Nej Ja Totalt ljus som släpps igenom av provbiten T3 Nej Ja Nej Ljus som sprids ut av instrumentet T4 Ja Ja Nej Ljus som sprids ut av instrumentet och provbiten Upprepa avläsningarna för T1, T2, T3, och T4 med andra angivna lägen på provbiten för att bestämma jämnheten. Beräkna den totala transmittansen Tt = T2/T1. Beräkna den diffusa transmittansen Td enligt följande: Beräkna grumlingen i procent, eller ljusspridningen, eller båda, enligt följande: Grumling, eller ljusspridning, eller båda = Mät provbitens ursprungliga grumling i minst fyra punkter på jämna inbördes avstånd inom det icke nötta området med hjälp av ovanstående formel. Beräkna medelvärdet av resultaten för varje provbit. I stället för de fyra mätningarna kan ett medelvärde erhållas genom att biten roteras jämnt med 3 varv/s eller mer. För var och ett av säkerhetsglasen utförs tre provningar med samma belastning. Använd grumlingen som ett mått på den underliggande ytans nötning sedan provbiten genomgått nötningsprovningen. Mät det ljus som sprids ut av det nötta spåret i minst fyra jämnt fördelade punkter längs spåret enligt formeln ovan. Beräkna medelvärdet av resultaten för varje provbit. I stället för de fyra mätningarna kan ett medelvärde erhållas genom att biten roteras jämnt med 3 varv/sekund eller mer. 4.5 Nötningsprovning genomförs endast om provningslaboratoriet anser det nödvändigt med hänsyn till redan införskaffade data. Förutom när det gäller plexiglas krävs normalt inga ytterligare provningar vid ändringar av mellanskiktet eller materialtjockleken. 4.6 Svårighetsindex för sekundäregenskaperna Inga sekundäregenskaper berörs. 5. PROVNING AV VÄRMEBESTÄNDIGHET 5.1 Förfarande Tre provexemplar eller tre kvadratiska provbitar på minst 300 × 300 mm som laboratoriet tagit ut från tre vindrutor eller tre andra glasrutor än vindrutor, så att ett av måtten motsvarar rutans överkant, värms till 100 °C. Upprätthåll denna temperatur under en tid av två timmar, och tillåt sedan provexemplaren att svalna till rumstemperatur. Om säkerhetsglasrutans båda ytor är av oorganiskt material får provningen utföras genom att provexemplaret sänks ned vertikalt i kokande vatten under den angivna tiden, varvid försiktighet ska iakttas för att undvika onödig temperaturchock. Om provbitar skärs ut från vindrutor ska en kant på varje sådan provbit vara en del av vindrutans kant. 5.2 Svårighetsindex för sekundäregenskaperna Färglöst Tonat Mellanskiktets färgning 1 2 De övriga sekundäregenskaperna berörs inte. 5.3 Tolkning av resultaten 5.3.1 Provning av värmebeständighet ska anses ge ett tillfredsställande resultat, om bubblor eller andra fel inte uppträder på längre avstånd än 15 mm från en oskuren kant eller 25 mm från en skuren kant på provbiten eller provexemplaret eller om de inte uppträder på längre avstånd än 10 mm från sprickor som eventuellt uppstår under provet. 5.3.2 En omgång provbitar som tillhandahållits för godkännande ska anses godtagbara med avseende på värmebeständighet, om ett av följande villkor är uppfyllt: 5.3.2.1 Alla provningarna har gett ett tillfredsställande resultat. 5.3.2.2 En provning har gett otillfredsställande resultat, men en ny omgång provningar, utförda på en ny omgång provbitar, ger tillfredsställande resultat. 6. PROVNING AV BESTÄNDIGHET MOT LJUSPÅVERKAN 6.1 Provningsmetod 6.1.1 Utrustning 6.1.1.1 En strålkälla i form av en kvicksilverlampa av medeltryckstyp, bestående av en rörformad kvartslampa som inte avger ozon. Lampaxeln ska vara vertikal. Lampans nominella mått ska vara: längd 360 mm, diameter 9,5 mm. Ljusbågslängden ska vara 300 ± 4 mm. Lampan ska ha effekten 750 ± 50 W. Vilken annan strålkälla som helst som ger samma verkan som den ovan beskrivna får användas. För att kontrollera att en annan källa har samma verkan görs en jämförelse genom att mäta den mängd energi som sänds ut inom ett våglängdsområde från 300 till 450 nm, varvid alla andra våglängder avlägsnas med hjälp av lämpliga filter. Den andra källan ska sedan användas med dessa filter. För rutor av säkerhetsglas för vilka det inte finns någon tillfredsställande överensstämmelse mellan denna provning och användningsförhållandena är det nödvändigt att anpassa provningsvillkoren. 6.1.1.2 En strömförsörjningstransformator och en kondensator med förmåga att förse lampan (punkt 6.1.1.1) med en toppspänning vid start på minst 1 100 V och en driftspänning på 500 ± 50 V. 6.1.1.3 En anordning för montering och rotation av provbitarna med 1–5 varv/minut runt den centralt placerade strålkällan för att säkerställa jämn exponering. 6.1.2 Provbitar 6.1.2.1 Provbitarnas storlek ska vara 76 × 300 mm. 6.1.2.2 Provbitarna ska skäras ut av laboratoriet från den övre delen av rutorna på sådant sätt att följande villkor uppfylls: För andra rutor än vindrutor: provbitarnas övre kant ska sammanfalla med rutornas övre kant. För vindrutor: provbitarnas övre kant ska sammanfalla med den övre gränsen för det område inom vilket normal transmittans ska mätas och bestämmas enligt punkt 9.1.2.2 i denna bilaga. 6.1.3 Förfarande Kontrollera den normala ljustransmittansen, fastställd enligt punkterna 9.1.1–9.1.2 i denna bilaga, för tre provbitar före exponering. Skydda en del av varje provbit mot ljuspåverkan och placera därefter provbiten i provningsanordningen 230 mm från lampaxeln och parallellt med lampaxelns längd. Bibehåll provbitens temperatur på 45 ± 5 °C under hela provningen. Den sida av varje provbit som ska utgöra en utvändig glasad del på fordonet ska vara vänd mot lampan. För den lamptyp som anges i punkt 6.1.1.1 ska exponeringstiden vara 100 timmar. Efter exponeringen mäts den normala ljustransmittansen igen på den exponerade ytan av varje provbit. 6.1.4 Varje provbit eller provexemplar (totalt 3 stycken) ska enligt förfarandet ovan bestrålas på ett sådant sätt att varje punkt på provbiten eller provexemplaret utsätts för en ljuspåverkan på mellanskiktet motsvarande solstrålning med 1 400 W/m2 under 100 timmar. 6.2 Svårighetsindex för sekundäregenskaperna Färglöst Tonat Glasets färgning 2 1 Mellanskiktets färgning 1 2 De övriga sekundäregenskaperna berörs inte. 6.3 Tolkning av resultaten 6.3.1 Provningen av beständighet mot ljuspåverkan ska anses ge ett tillfredsställande resultat, om följande villkor är uppfyllda: 6.3.1.1 Den totala ljustransmittansen mätt enligt punkterna 9.1.1–9.1.2 i denna bilaga ligger inte under 95 % av det ursprungliga värdet före bestrålningen och ligger i vart fall inte under 6.3.1.1.1 70 % för andra glasrutor än vindrutor vilka ska uppfylla specifikationerna avseende förarens siktfält i alla riktningar, 6.3.1.1.2 70 % för vindrutor, inom det område inom vilket normal ljustransmittans ska mätas enligt definitionen i punkt 9.1.2.2 nedan. 6.3.1.2 Provbiten eller provexemplaret får dock uppvisa en svag färgning efter bestrålningen, när den eller det undersöks mot en vit bakgrund, men ingen annan felaktighet får synas. 6.3.2 En omgång provbitar som tillhandahållits för godkännande ska anses godtagbara med avseende på beständighet mot ljuspåverkan, om ett av följande villkor är uppfyllt: 6.3.2.1 Alla proven har gett tillfredsställande resultat. 6.3.2.2 En provning har gett otillfredsställande resultat, men en ny omgång provningar, utförda på en ny omgång provbitar, ger tillfredsställande resultat. 6.4 Provning av beständighet mot simulerad väderpåverkan 6.4.1 Provningsmetod 6.4.1.1 Utrustning 6.4.1.1.1 Xenonbåglampa Exponeringsutrustningen (3) ska använda en xenonbåglampa som strålkälla, men andra metoder som ger den nivå av exponering för ultraviolett strålning som krävs ska vara tillåtna. Xenonbåglampan har den fördelen att den kan, när den filtreras och underhålls korrekt, ge ett spektrum som i det närmaste efterliknar det från naturligt solljus. Av detta skäl ska kvartsxenonlampans brännkammarrör förses med lämpliga optiska filter av borosilikatglas (4). De använda xenonlamporna ska drivas av lämpliga reaktiva transformatorer och elektrisk utrustning som försörjs av en 50 eller 60 Hz strömförsörjning. Exponeringsutrustningen ska omfatta den utrustning som krävs för att mäta och/eller kontrollera följande: — Strålning. — Svart standardtemperatur. — Vattenbegjutning. — Driftsschema eller -cykel. Exponeringsutrustningen ska tillverkas av inerta material, som inte kontaminerar det vatten som används vid provningen. Strålning ska mätas på provexemplarets yta och ska kontrolleras enligt rekommendationerna från tillverkaren av exponeringsutrustningen. Total ultraviolett (5) strålningsexponering (J/m2) ska mätas eller beräknas och ska anses vara den primära mätningen av provexemplarets exponering. 6.4.1.2 Provbitar Provbitarnas dimensioner ska normalt vara de som specificeras i den tillämpliga metoden för den eller de egenskaper som ska mätas efter exponeringen. Antalet kontroll- och provexemplar för varje provningsvillkor eller exponeringsskede ska fastställas, förutom de som krävs för visuella utvärderingar enligt de antal som krävs enligt provningsmetoderna. Det rekommenderas att visuella utvärderingar utförs på de största provexemplaren som provas. 6.4.1.3 Förfarande Mät ljusgenomsläppligheten för den/de provbit(ar) som ska exponeras i enlighet med punkt 9.1. Mät nötningshärdigheten för ytan/ytorna på kontrollprovexemplaret/-exemplaren i enlighet med punkt 4. Den sida av varje provbit som ska utgöra en utvändig glasad del på vägfordonet ska vara vänd mot lampan. Andra exponeringsvillkor ska vara enligt följande: 6.4.1.3.1 Strålningen ska inte variera mer än ± 10 % över hela provexemplarets yta. 6.4.1.3.2 Med lämpliga mellanrum rengörs lampans filter genom tvättning med rengöringsmedel och vatten. Xenonbågfilter ska bytas enligt rekommendationerna från tillverkaren av utrustningen. 6.4.1.3.3 Temperaturen inuti exponeringsutrustningen under den torra delen av cykeln ska kontrolleras genom cirkulation av tillräckligt med luft för att bibehålla en konstant svart standardtemperatur. I xenonbågexponeringsutrustningen ska denna temperatur vara 70 ± 3 °C såsom anges av en svart standardtermometer eller likvärdig. Den svarta paneltermometern ska monteras i provexemplarets ställning och avläsningar ska göras i den punkt där det största värmet utvecklas på grund av ljusexponeringen. 6.4.1.3.4 Den relativa luftfuktigheten inuti exponeringsutrustningen ska under den torra perioden av cykeln hållas vid 50 ± 5 %. 6.4.1.3.5 Det avjoniserade vattnet som används under begjutningscykeln ska innehålla mindre än 1 ppm fast kiseldioxid och ska inte efterlämna några permanenta avlagringar eller rester på provexemplaret som kan störa efterföljande mätningar. 6.4.1.3.6 Vattnets pH ska vara mellan 6,0 och 8,0 och konduktiviteten ska vara mindre än 5 mikrosiemens. 6.4.1.3.7 Temperaturen på vattnet i ledningen där det kommer in i exponeringsutrustningen ska vara omgivande vattentemperatur. 6.4.1.3.8 Vattnet ska träffa provexemplaren i form av en fin stråle med tillräcklig volym för att väta provexemplaren enhetligt, omedelbart vid träff. Vattenbegjutningen ska riktas endast mot den av provexemplarets ytor som är vänd mot ljuskällan. Ingen återanvändning av sprutvattnet eller nedsänkning av provexemplaren i vattnet ska tillåtas. 6.4.1.3.9 Provexemplaren ska roteras runt bågen för att tillhandahålla en jämn fördelning av ljuset. Alla positioner i exponeringsutrustningen ska vara fyllda med provexemplar eller surrogat för att säkerställa att en jämn temperaturfördelning bibehålls. Provexemplaren ska hållas i ramar med baksidorna exponerade för skåpmiljön. Reflexioner från skåpets väggar ska dock inte tillåtas träffa provexemplarens bakre ytor. Om så krävs kan provexemplar ha baksidor för att blockera sådana reflexioner så länge som fri cirkulation av luft vid provexemplaret yta inte försämras. 6.4.1.3.10 Exponeringsutrustningen ska användas för att tillhandahålla kontinuerligt ljus och intermittent vattenbegjutning i cykler om 2 timmar. Varje cykel om 2 timmar ska indelas i perioder under vilka provexemplaren är exponerade för ljus utan vattenbegjutning under 102 minuter och för ljus med vattenbegjutning under 18 minuter. 6.4.1.4 Utvärdering Efter exponeringen får provexemplaren rengöras, om det behövs, på ett sätt som rekommenderas av deras tillverkare för att ta bort alla rester som finns. Utvärdera de exponerade provexemplaren visuellt med avseende på följande egenskaper: — Bubblor. — Färg. — Grumling. — Synbar nedbrytning. Mät ljusgenomsläppligheten för de exponerade provexemplaren. 6.4.1.5 Angivande av resultat Rapportera visuella utvärderingar, med jämförelse av utseendet på alla exponerade provexemplar med den oexponerade kontrollen. Den uppmätta normala ljustransmittansen ska inte avvika från den ursprungliga provningen på oexponerade provexemplar med mer än 5 % och får inte ligga under 70 % för en vindruta och andra rutor som är placerade där de krävs för förarens sikt. 7. PROVNING AV FUKTBESTÄNDIGHET 7.1 Förfarande Förvara tre provexemplar eller tre kvadratiska provbitar på minst 300 × 300 mm vertikalt under två veckor i en sluten behållare i vilken temperaturen upprätthålls vid 50 ± 2 °C och den relativa luftfuktigheten vid 95 % ± 4 %. För rutor av stelt plastmaterial och dubbelrutor av stelt plastmaterial ska antalet provexemplar vara tio. Provbitarna förbereds på sådant sätt att — minst en kant på varje provbit är en del av en ursprungskant på glasrutan, — om flera provbitar provas samtidigt ska lämpligt mellanrum finnas mellan dem. Försiktighetsåtgärder ska vidtas för att hindra kondens från att falla från provningsbehållarens väggar och tak på provbitarna. 7.2 Svårighetsindex för sekundäregenskaperna Färglöst Tonat Mellanskiktets färgning 1 2 De övriga sekundäregenskaperna berörs inte. 7.3 Tolkning av resultaten 7.3.1 Rutor av säkerhetsglas ska anses vara tillfredsställande i fråga om fuktbeständighet om ingen märkbar förändring iakttas mer än 10 mm från de oskurna kanterna eller mer än 15 mm från de skurna kanterna, efter förvaring under två veckor i angivna omgivningsförhållanden i fråga om vanliga och behandlade rutor av laminerat glas och under 48 timmar i angivna omgivningsförhållanden i fråga om glasrutor med plastbeläggning och rutor av plexiglas. 7.3.2 En omgång provbitar som inlämnas för godkännande ska anses godtagbara med avseende på fuktbeständighet, om ett av följande villkor är uppfyllt: 7.3.2.1 Alla proven har gett tillfredsställande resultat. 7.3.2.2 En provning har gett otillfredsställande resultat, men en ny omgång provningar, utförda på en ny omgång provbitar, ger tillfredsställande resultat. 8. PROVNING AV BESTÄNDIGHET MOT TEMPERATURVÄXLINGAR 8.1 Provningsmetod Två provbitar på 300 × 300 mm ska placeras i en inneslutning i sex timmar vid en temperatur av -40 ± 5 °C, därefter placeras de i omgivande luft med en temperatur av 23 ± 2 °C i en timme eller tills provbitarna har uppnått en stabil temperatur. Därefter ska de placeras i en luftström med en temperatur av 72 ± 2 °C under 3 timmar. Efter att åter ha placerats i omgivande luft med en temperatur av 23 ± 2 °C och kylts till den temperaturen, ska provbitarna undersökas. 8.2 Svårighetsindex för sekundäregenskaper Färglöst Tonat Mellanskiktets färgning eller av beläggning av plast 1 2 De övriga sekundäregenskaperna berörs inte. 8.3 Tolkning av resultaten Provningen av beständighet mot temperaturväxlingar anses ha gett ett positivt resultat om provbitarna inte uppvisar någon sprickning, grumling, separation av skikten eller annan tydlig försämring. 9. OPTISKA EGENSKAPER 9.1 Provning av ljusgenomsläpplighet 9.1.1 Utrustning 9.1.1.1 En ljuskälla bestående av en glödlampa som har sin glödtråd innesluten i en parallellepiped med måtten 1,5 × 1,5 × 3 mm. Spänningen på lampans glödtråd ska vara sådan att färgtemperaturen är 2 856 ± 50 K. Spänningen ska stabiliseras inom ± 1/1 000. Instrumentet för kontroll av spänningen ska vara tillräckligt noggrant. 9.1.1.2 Ett optiskt system bestående av en lins med en brännvidd på minst 500 mm och korrigerad för kromatisk aberration. Största bländaröppning får inte överstiga f/20. Avståndet mellan lins och ljuskälla regleras så att man får ett väsentligen parallellt strålknippe. En bländare ska införas för att begränsa ljusstrålens diameter till 7 ± 1 mm. Denna bländare ska placeras på ett avstånd av 100 ± 50 mm från linsen på den sida som är riktad bort från ljuskällan. Mätpunkten ska vara i strålknippets mittpunkt. 9.1.1.3 Mätutrustning Mottagaren ska ha en relativ spektral ljuskänslighet i god överensstämmelse med den relativa spektralljusverkningsgraden hos CIE:s (6) standardobservatör för fotometri. Mottagarens känsliga yta ska vara täckt av ett diffuserande medium och ska vara minst två gånger tvärsnittet av det strålknippe som sänds ut av det optiska systemet. Om en integrerande sfär används, ska sfärens öppning ha ett tvärsnitt som är minst två gånger tvärsnittet av den parallella delen av strålknippet. Mottagarens och det tillhörande visande mätinstrumentets linearitet ska vara bättre än 2 % av skalans effektiva del. Mottagaren ska vara centrerad på ljusstrålens axel. 9.1.2 Förfarande Känsligheten hos mätsystemet ska ställas in på ett sådant sätt att instrumentet, som visar mottagarens svar, visar 100 skalutslag när rutan av säkerhetsglas inte är införd i ljusstrålen. Om inget ljus träffar mottagaren, ska instrumentet visa 0. Placera rutan av säkerhetsglas på ett avstånd från mottagaren som är lika med ungefär fem gånger mottagarens diameter. För in rutan av säkerhetsglas mellan bländaren och mottagaren och rikta in den så att ljusstrålens infallsvinkel blir 0 ± 5°. Den normala transmittansen ska mätas på rutan av säkerhetsglas, och för var och en av mätpunkterna ska antalet skalenheter, n, som visas på mätinstrumentet, avläsas. Den normala transmittansen τr är lika med n/100. 9.1.2.1 För vindrutor får alternativa provningsmetoder tillämpas, varvid antingen en provbit utskuren från den planaste delen av en vindruta används eller en särskilt iordningsställd plan kvadrat med sådana material- och tjockleksegenskaper som är identiska med den egentliga vindrutans. Mätningarna utförs vinkelrätt mot glasrutan. 9.1.2.2 För vindrutorna på fordon i kategori M1 (7) ska provningen utföras i provningsområde B som definieras i punkt 2.3 i bilaga 18, med undantag för eventuella ogenomskinliga avskärmningar som inkräktar på den. För vindrutorna på fordon i kategori N1 kan tillverkaren begära att samma provningar utförs antingen i provningsområde B som definieras i punkt 2.3 i bilaga 18, med undantag för eventuella ogenomskinliga avskärmningar som inkräktar på den, eller i område I som definieras i punkt 9.2.5.2.3 i denna bilaga. För vindrutorna på fordon i andra kategorier ska provningen utföras i område I som anges i punkt 9.2.5.2.3 i denna bilaga. För jordbruks- och skogstraktorer och för anläggningsfordon för vilka det inte är möjligt att bestämma område I, utförs provningen i område I′ enligt definitionen i punkt 9.2.5.3 i denna bilaga. 9.1.3 Svårighetsindex för sekundäregenskaperna Färglöst Tonat Glasets färgning 1 2 Mellanskiktets färgning (för laminerade vindrutor) 1 2

ingår ej ingår Solskyddsfilm och/eller ogenomskinlig avskärmning 1 2 De övriga sekundäregenskaperna berörs inte. 9.1.4 Tolkning av resultaten Den normala ljustransmittansen ska mätas enligt punkt 9.1.2 i denna bilaga och resultatet ska registreras. För en vindruta ska den inte vara mindre än 70 %. För andra glas än en vindruta specificeras kraven i bilaga 21. 9.2 Provning av optiskt fel 9.2.1 Tillämpningsområde Den angivna metoden är en projektionsmetod som medger utvärdering av optiskt fel hos en ruta av säkerhetsglas. 9.2.1.1 Definitioner 9.2.1.1.1 optisk avlänkning: vinkeln mellan den sanna och den synbara riktningen för en punkt som betraktas genom rutan av säkerhetsglas, varvid vinkelns storlek är en funktion av siktlinjens infallsvinkel, glasrutans tjocklek och lutning och krökningsradien i infallspunkten. 9.2.1.1.2 optiskt fel i en riktning M-M′: den algebraiska skillnaden i vinkelavvikelse Δα mätt mellan två punkter M och M′ på glasrutans yta, varvid avståndet mellan de två punkterna är sådant att deras projektioner på ett plan i rät vinkel mot siktriktningen åtskiljs av ett visst avstånd Δx (se figur 6). Motsols avvikelse ska betraktas som positiv och medurs avvikelse som negativ. 9.2.1.1.3 optiskt fel i en punkt M: det största optiska felet för alla riktningar M-M′ från punkten M. Figur 6 Schematisk återgivning av optiskt fel ANMÄRKNINGAR: Δα = α1–α2 dvs. det optiska felet i riktningen M–M′. Δx = MC dvs. avståndet mellan två räta linjer parallella med siktriktningen och genom punkterna M och M′. 9.2.1.2 Utrustning Denna metod består i att man projicerar en lämplig diabild (raster) på bildskärmen genom den säkerhetsruta som provas. Den ändring av formen på den projicerade bilden som införandet av rutan av säkerhetsglas i ljuslinjen medför, utgör ett mått på förvrängningen. Utrustningen ska bestå av följande delar, ordnade så som visas i figur 9. 9.2.1.2.1 En projektor av bra kvalitet med en punktformig ljuskälla med hög ljusstyrka, med exempelvis följande egenskaper: Brännvidd på minst 90 mm. Bländaröppning på ungefär 1/2,5. Kvartshalogenlampa på 150 W (om den används utan filter). Kvartshalogenlampa på 250 W (om ett grönt filter används). Projektorarrangemanget visas schematiskt i figur 7. En bländare med en diameter på 8 mm placeras ungefär 10 mm från den främre linsen. Figur 7 Optiskt system i projektorn 9.2.1.2.2 Diabilder (raster) till exempel bestående av en matris av ljusa runda former på en mörk bakgrund (se figur 8). Diabilderna ska ha tillräckligt hög kvalitet och god kontrast, så att man kan utföra mätningar med en felmarginal på mindre än 5 %. När den ruta av säkerhetsglas som ska provas inte är uppsatt, ska cirklarnas mått vara sådana att de, när de projiceras, formar ett mönster av cirklar med diametern , där Δx = 4 mm (se figurerna 6 och 9). Figur 8 Förstorad del av diabilden Figur 9 Uppställning av utrustningen för provning av optiskt fel R1 = 4 m R2 = 2–4 m (4 m föredras) 9.2.1.2.3 Ett stödstativ, helst ett som medger vertikal och horisontell avsökning, liksom vridning av rutan av säkerhetsglas. 9.2.1.2.4 En kontrollmall för mätning av måttändringar där en snabb uppskattning krävs. En lämplig konstruktion visas i figur 10. Figur 10 Konstruktion för en lämplig kontrollmall 9.2.1.3 Förfarande 9.2.1.3.1 Allmänt Montera rutan av säkerhetsglas på stödstativet (punkt 9.2.1.2.3) i den konstruktionsmässigt bestämda lutningsvinkeln. Projicera provbilden genom det område som undersöks. Vrid rutan av säkerhetsglas eller flytta den antingen horisontellt eller vertikalt för att undersöka hela det angivna området. 9.2.1.3.2 Uppskattning med hjälp av en kontrollmall När en snabb uppskattning med en möjlig felmarginal på upp till 20 % är tillräcklig, beräknas värdet för A (se figur 10) från gränsvärdet ΔαL för avvikelseändringen och värdet för R2, avståndet från rutan av säkerhetsglas till bildskärmen på följande sätt: A = 0,145 ΔαL – R2 Förhållandet mellan ändringen i den projicerade bildens diameter Δd och ändringen i vinkelavvikelsen Δα erhålls av formeln Δd = 0,29 Δα R2 där Δd uttrycks i millimeter, A uttrycks i millimeter, ΔαL uttrycks i bågminuter, Δα uttrycks i bågminuter, R2 uttrycks i meter. 9.2.1.3.3 Mätning med hjälp av en fotoelektrisk anordning När det krävs exakt uppmätning med en godtagbar felmarginal på högst 10 % av gränsvärdet, mäts Δd på projektionsaxeln, varvid ljuspunktens bredd registreras i den punkt där luminansen är 0,5 gånger det högsta punktluminansvärdet. 9.2.1.4 Angivande av resultat Utvärdera det optiska felet hos säkerhetsglasrutorna genom att mäta Δd i någon punkt på ytan och i alla riktningar för att hitta största Δd. 9.2.1.5 Alternativ metod Därutöver är det tillåtet att använda mörkfältsteknik som alternativ till projektionsmetoden, förutsatt att mätprecisionen i punkterna 9.2.1.3.2 och 9.2.1.3.3 bibehålls. 9.2.1.6 Avståndet Δx ska vara 4 mm. 9.2.1.7 Vindrutan ska monteras med samma lutningsvinkel som på fordonet. 9.2.1.8 Projektionsaxeln i horisontalplanet ska behållas i en position som är ungefär rätvinklig mot vindrutans spår i detta plan. 9.2.2 Mätningarna ska utföras på följande ställen: 9.2.2.1 För fordon i kategori M1 i provningsområde A fram till fordonets medianplan och i den del av vindrutan som är symmetrisk till detta område i förhållande till fordonets medianplan i längdriktningen och även i det reducerade provningsområdet B enligt punkt 2.4 i bilaga 18. 9.2.2.2 För fordon i kategorierna M och N, utom M1 ska mätningarna utföras a) i område I som anges i punkt 9.2.5.2 i denna bilaga för fordon i kategorierna M2, M3, N2 och N3, b) antingen i område I som anges i punkt 9.2.5.2 i denna bilaga eller i provningsområde A fram till fordonets medianplan och i den del av vindrutan som är symmetrisk till detta område i förhållande till fordonets medianplan i längdriktningen och även i det reducerade provningsområdet B enligt punkt 2.4 i bilaga 18 för fordon i kategori N1. 9.2.2.3 För jordbruks- och skogstraktorer och för anläggningsfordon för vilka det inte är möjligt att bestämma område I, ska mätningarna utföras i område I′ såsom anges i punkt 9.2.5.3 i denna bilaga. 9.2.2.4 Fordonstyp Provningen ska upprepas, om vindrutan är avsedd för montering på en fordonstyp vars siktfält framåt skiljer sig från samma synfält hos den fordonstyp för vilken vindrutan redan har godkänts. 9.2.3 Svårighetsindex för sekundäregenskaperna 9.2.3.1 Materialets art Polerat glas (planglas) Flytglas Maskinglas 1 1 2 9.2.3.2 Övriga sekundäregenskaper Inga andra sekundäregenskaper berörs. 9.2.4 Antal provexemplar Fyra provbitar ska genomgå provning. 9.2.5 Definition av områden 9.2.5.1 Områdena A och B på vindrutor för fordon i kategorierna M1 och N1 anges i bilaga 18 till dessa föreskrifter. 9.2.5.2 Områden på vindrutor för fordon i kategorierna M och N, utom M1 anges på grundval av följande parametrar: 9.2.5.2.1 Blickpunkten, som ligger vertikalt på förarsätets R-punkt och 625 mm ovanför denna punkt i det vertikalplan som löper parallellt med medianplanet i det fordons längdriktning för vilket vindrutan är avsedd och som löper genom rattens axel. Blickpunkten betecknas nedan med ”0”, 9.2.5.2.2 Den räta linjen OQ, som är den horisontella räta linje som går genom blickpunkten 0 och är vinkelrät mot medianplanet i fordonets längdriktning. 9.2.5.2.3 Område I är det vindruteområde som bestäms av skärningslinjerna mellan vindrutan och de fyra plan som definieras nedan: Pl — ett vertikalt plan som går genom 0 och bildar en vinkel på 15o till vänster om fordonets längsgående symmetriplan. P2 — ett vertikalt plan som är symmetriskt med P1 omkring fordonets längsgående symmetriplan. Om detta inte är möjligt (till exempel för att ett symmetriskt längsgående medianplan saknas), är P2 det plan som är symmetriskt med P1 omkring fordonets längsgående plan som går genom punkt 0. P3 — ett plan som går genom den räta linjen OQ och bildar en vinkel på 10° över horisontalplanet. P4 — ett plan som går genom den räta linjen OQ och bildar en vinkel på 8° under horisontalplanet. 9.2.5.3 För jordbruks- och skogstraktorer och för anläggningsfordon för vilka det inte är möjligt att bestämma område I, består område I′ av vindrutans hela yta. 9.2.6 Tolkning av resultaten En typ av vindruta ska anses tillfredsställande med avseende på optiskt fel, om det optiska felet i varje enskilt område på de fyra undersökta provbitarna inte överskrider de värden som anges nedan för varje område. Fordonskategori Område Högsta värde för optisk förvrängning M1 och N1 A – utökat enligt punkt 9.2.2.1 2 bågminuter B – minskat enligt punkt 2.4 i bilaga 18) 6 bågminuter Fordon i kategorierna M och N, utom M1 I 2 bågminuter Andra kategorier av fordon I' 2 bågminuter 9.2.6.1 På fordon i kategorierna M och N ska inga mätningar utföras inom ett 25 mm brett område längs med ytterkanten. 9.2.6.2 På jordbruks- och skogstraktorer och på anläggningsfordon ska inga mätningar utföras inom ett 100 mm brett område längs med ytterkanten. 9.2.6.3 För delade vindrutor ska inga mätningar utföras inom ett 35 mm brett band mätt från rutans kant intill mittstolpen. 9.2.6.4 Ett högsta värde på högst 6 bågminuter är tillåtet för alla delar av område I eller område A som befinner sig minst 100 mm från vindrutans kant. 9.2.6.5 Smärre avvikelser från kraven kan godtas i område B enligt punkt 2.4 i bilaga 18, förutsatt att de är lokala och nämns i rapporten. 9.3 Provning av sekundärbildsseparation 9.3.1 Tillämpningsområde Följande två provningsmetoder erkänns: Målprovning. Kollimeringskikarprovning. Dessa provningsmetoder får valfritt användas för typgodkännandeprovning, kvalitetskontroll eller utvärdering av produkter. 9.3.1.1 Målprovning 9.3.1.1.1 Utrustning Denna metod innefattar granskning av ett belyst mål genom rutan av säkerhetsglas. Målet får vara konstruerat på sådant sätt att provresultatet kan avläsas som ”godkänt”/”icke godkänt”. Målet ska helst vara utformat som antingen a) en belyst cirkelformig måltavla, vars yttre diameter D spänner över en vinkel av n bågminuter i en punkt belägen på x meters avstånd (figur 11a), eller b) ett belyst ring- och prick-mål vars mått är sådana att avståndet D från en punkt på prickens kant till närmaste punkten på cirkelns insida sträcker sig över en vinkel på n bågminuter i en punkt som befinner sig på ett avstånd av x meter (figur 11b). n är gränsvärdet för sekundärbildsseparationen. x är avståndet mellan rutan av säkerhetsglas och målet (minst 7 m). D erhålls av formelnD = x tan n. Det belysta målet består av en ljuslåda på ungefär 300 × 300 × 150 mm, vars framsida mest praktiskt är uppbyggd av glas som täckts med ogenomskinligt svart papper eller bestrukits med matt svart färg. Ljuslådan ska vara belyst av någon lämplig ljuskälla. Ljuslådans insida ska vara bestruken med matt vit färg. Det kan vara praktiskt att använda andra former av mål, till exempel det som visas i figur 14. Det är även godtagbart att ersätta målsystemet med ett projektionssystem och granska de uppkomna bilderna på en skärm. 9.3.1.1.2 Förfarande Montera rutan av säkerhetsglas i den angivna lutningsvinkeln på ett lämpligt stativ på ett sådant sätt att observationen utförs i det horisontalplan som går genom målets mittpunkt. Ljuslådan ska observeras i en mörk eller halvmörk lokal, och varje del av säkerhetsrutan undersöks med avseende på förekomst av sekundärbilder i anslutning till det belysta målet. Vrid rutan av säkerhetsglas vid behov för att säkerställa att rätt observationsriktning upprätthålls. En lupp får användas för granskningen. 9.3.1.1.3 Angivande av resultat Fastställ följande: När mål a används (se figur 11a): fastställ huruvida cirkelns primär- och sekundärbilder separerar, dvs. om gränsvärdet för n överskrids. När mål b används (se figur 11b): fastställ huruvida punktens sekundärbild växlar bortom tangentpunkten med cirkelns innerkant, dvs. om gränsvärdet för n överskrids. Figur 11 Målens mått Figur 12 Utrustningens utformning Figur 13 Utrustning för kollimeringskikarprovning 1) Glödlampa 2) Kondensoröppning > 8,6 mm 3) Skärm av slipat glas, öppning > kondensoröppning 4) Färgfilter med mitthål med diameter på ungefär 0,3 mm diameter > 8,6 mm 5) Polär koordinatplatta, diameter > 8,6 mm 6) Akromatisk lins, f ≥ 86 mm, öppning 10 mm 7) Akromatisk lins, f ≥ 86 mm, öppning 10 mm 8) Svart punkt, diameter ungefär 0,3 mm 9) Akromatisk lins, f = 20 mm, öppning ≤ 10 mm 9.3.1.2 Kollimeringskikarprovning Vid behov ska det i denna punkt beskrivna tillvägagångssättet användas. 9.3.1.2.1 Utrustning Utrustningen består av en kollimator och en kikare och får kopplas ihop enligt figur 13. Varje likvärdigt optiskt system får dock användas. 9.3.1.2.2 Förfarande Kollimeringskikaren formar i det oändliga bilden av ett polarkoordinatsystem med en lysande punkt i sitt centrum (se figur 14). I observationskikarens brännplan placeras en liten mörk punkt med en diameter som är något större än den projicerade ljuspunktens på den optiska axeln, varigenom ljuspunkten skyms. När en provbit som har en sekundärbild placeras mellan kikaren och kollimatorn, visar sig en andra, mindre ljus punkt på ett visst avstånd från det polära koordinatsystemets mittpunkt. Sekundärbildsseparationen kan avläsas som avståndet mellan punkterna som ses genom observationskikaren (se figur 14). (Avståndet mellan den mörka punkten och den ljusa punkten i det polära koordinatsystemets mitt motsvarar den optiska avlänkningen). 9.3.1.2.3 Angivande av resultat Rutan av säkerhetsglas ska först undersökas med en enkel svepmetod för bestämning av vilket område som ger den starkaste sekundärbilden. Det området ska därefter undersökas med hjälp av kollimeringskikaren med lämplig infallsvinkel. Därpå uppmäts maximal sekundärbildsseparation. 9.3.1.3 Observationsriktningen i horisontalplanet ska hållas ungefär vinkelrätt mot vindrutans spår i detta plan. 9.3.2 Mätningarna ska utföras med hänsyn till kategori av fordon i de områden som avses i punkt 9.2.2 ovan. 9.3.2.1 Fordonstyp Provningen ska upprepas, om vindrutan är avsedd för montering på en fordonstyp vars siktfält framåt skiljer sig från samma synfält hos den fordonstyp för vilken vindrutan redan har godkänts. 9.3.3 Svårighetsindex för sekundäregenskaperna 9.3.3.1 Materialets art Polerat glas (planglas) Flytglas Maskinglas 1 1 2 9.3.3.2 Övriga sekundäregenskaper Inga andra sekundäregenskaper berörs. 9.3.4 Antal provexemplar Fyra provbitar ska inlämnas för provning. Figur 14 Exempel på observation vid kollimeringskikarprovning 9.3.5 Tolkning av resultaten En typ av vindruta ska anses tillfredsställande med avseende på sekundärbildsseparation, om primär- och sekundärbildernas separation i varje enskilt område på de fyra undersökta provbitarna inte överskrider de värden som ges nedan för varje område. Fordonskategori Område Högsta värden för primär- och sekundärbildernas separation M1 och N1 A – utökat enligt punkt 9.2.2.1 15 bågminuter B – minskat enligt punkt 2.4 i bilaga 18 25 bågminuter Fordon i kategorierna M och N, utom M1 I 15 bågminuter Andra kategorier av fordon I' 15 bågminuter 9.3.5.1 På fordon i kategorierna M och N ska inga mätningar utföras inom ett 25 mm brett område längs med ytterkanten. 9.3.5.2 På jordbruks- och skogstraktorer och på anläggningsfordon ska inga mätningar utföras inom ett 100 mm brett område längs med ytterkanten. 9.3.5.3 För delade vindrutor ska inga mätningar utföras inom ett 35 mm brett band mätt från glasrutans kant intill mittstolpen. 9.3.5.4 Ett högsta värde på högst 25 bågminuter är tillåtet för alla delar av område I eller område A som befinner sig minst 100 mm från vindrutans kant. 9.3.5.5 Smärre avvikelser från kraven kan godtas i område B enligt punkt 2.4 i bilaga 18, förutsatt att de är lokala och nämns i rapporten. 9.4 Färgidentifieringsprovning Om en vindruta är tonad i de områden som avses i punkterna 9.2.5.1, 9.2.5.2 eller 9.2.5.3 ska fyra vindrutor provas med avseende på identifiering av följande färger: Vitt, selektivt gult, rött, grönt, blått, orangegult. 10. PROVNING AV BRANDBETEENDE (BRANDMOTSTÅND) 10.1 Tillämpningens syfte och tillämpningsområde Med hjälp av denna metod kan man fastställa den horisontella förbränningshastigheten för sådana material som används i motorfordons passagerarutrymmen (t.ex. personbilar, lastbilar, stationsvagnar, bussar), sedan de har utsatts för en mindre låga. Denna metod medger provning av material och komponenter tillhörande ett fordons inredning enskilt eller i kombination upp till en tjocklek på 13 mm. Metoden används för att bedöma hur enhetliga olika tillverkningsomgångar är med avseende på brandbeteende. På grund av de många skillnaderna mellan situationerna i verkligheten (användning och riktning inuti fordonet, användningsvillkor, flamkällor osv.) och de häri föreskrivna, detaljerade provningsbetingelserna kan denna metod inte anses lämplig att ligga till grund för värdering av samtliga förbränningsegenskaper hos ett fordon. 10.2 Definitioner 10.2.1 förbränningshastighet: kvoten mellan brinnsträckan mätt enligt denna metod och tiden som går åt för att bränna denna sträcka. Den uttrycks i millimet