VERKSTÄLLANDE KOMMITTÉNS BESLUT

av den 26 april 1994

om utfärdande av enhetliga viseringar vid gränserna

(SCH/Com-ex (94) 2)

VERKSTÄLLANDE KOMMITTÉN HAR FATTAT DETTA BESLUT

med beaktande av artikel 132 i konventionen om tillämpning av Schengenavtalet, och

med beaktande av artikel 17.3 c och 17.3 d i samma konvention.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Utfärdandet av enhetliga viseringar vid gränserna skall ske enligt de gemensamma principer som fastställs i det dokument som är bifogat som bilaga.

Bonn den 26 april 1994.

Bernd Schmidbauer

Ordförande

BILAGA OM UTFÄRDANDE AV ENHETLIGA VISERINGAR VID GRÄNSERNA

1. I artikel 12.1 i Schengenavtalets tillämpningskonvention föreskrivs att den enhetliga viseringen skall utfärdas av de avtalsslutande parternas diplomatiska och konsulära myndigheter samt, i förekommande fall, av de myndigheter som avses i artikel 17. I denna artikel föreskrivs särskilt i punkt 3 c att Verkställande kommittén skall fatta beslut om utfärdande av viseringar vid gränsen.

I den gemensamma handboken anges dessutom (del II.5) att om "en utlänning på grund av tidsbrist och av tvingande skäl inte har kunnat ansöka om en visering får de behöriga myndigheterna i undantagsfall vid gränsen utfärda en visering för kortare vistelse". I handledningen ställs ett antal villkor upp för utfärdandet:

- Utlänningen skall vara innehavare av ett giltigt dokument för gränspassage.

- Han skall uppfylla de villkor som anges i artikel 5.1 a och 5.1 c-5.1 e i konventionen.

- Han skall kunna uppvisa en handling som visar att de uppgivna skälen är "oförutsedda och tvingande".

- Hans återresa till sitt ursprungsland eller hans transit till ett tredje land skall vara garanterad.

2. Det framgår klart av detta att viseringen normalt skall utfärdas av diplomatiska och konsulära beskickningar och att utfärdandet av viseringar vid gränsen alltså utgör undantag och avser bestämda fall som är vederbörligen motiverade.

3. Utfärdande av viseringar vid gränsen kan beroende på det enskilda fallet, nationella regler och med förbehåll för de villkor som angetts ovan vara

- en enhetlig visering utan territoriell begränsning av dess giltighet,

- en visering med begränsad territoriell giltighet enligt artikel 10.3 i tillämpningskonventionen.

I båda fallen får den visering som utfärdas inte omfatta mer än en inresa. I fråga om en visering för kortare vistelse får dess giltighet inte överstiga 15 dagar.

4. Om det rör sig om utlänningar som tillhör de personkategorier som omfattas av samråd mellan de centrala myndigheterna hos en eller fler andra avtalsslutande parter skall viseringen i princip inte utfärdas vid gränsen med hänsyn särskilt till kravet på en svarsfrist på minst sju dagar.

I undantagsfall kan dock en visering utfärdas vid gränsen för dessa personkategorier. Denna visering kan endast vara en visering med begränsad territoriell giltighet till den utfärdande staten. Denna visering får endast utfärdas i de fall som föreskrivs i artikel 5.2 i tillämpningskonventionen, dvs. av humanitära skäl, i eget intresse eller på grund av internationella förpliktelser. Dess utfärdande skall utan dröjsmål anmälas till de andra avtalsslutande parternas centrala myndigheter.

5. Utfärdandet av viseringar vid gränsen skall ombesörjas av de myndigheter som ansvarar för gränskontrollerna enligt nationella bestämmelser. Viseringen kan ske antingen genom anbringande av Schengen-viseringsmärket eller genom anbringande av en särskild stämpel.

6. De viseringar som utfärdas vid gränsen skall registreras i en förteckning. De avtalsslutande parterna skall genom generalsekreterarens förmedling utbyta denna förteckning varje månad.