Endast FN/ECE-texterna i original har bindande folkrättslig verkan. Dessa föreskrifters status och dagen för deras ikraftträdande bör kontrolleras i den senaste versionen av FN/ECE:s statusdokument TRANS/WP.29/343, som finns på

http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html

Föreskrifter nr 83 från Förenta nationernas ekonomiska kommission för Europa (FN/ECE) – Enhetliga bestämmelser om typgodkännande av fordon med avseende på utsläppande av föroreningar enligt kraven för motorbränsle [2015/1038]

Inbegripet all giltig text till och med:

Ändringsserie 07 till föreskrifterna – dag för ikraftträdande: 22 januari 2015

INNEHÅLL

FÖRESKRIFTER

Bilagor

1. TILLÄMPNINGSOMRÅDE

I dessa föreskrifter fastställs tekniska krav för typgodkännande av motorfordon.

Dessutom innehåller dessa föreskrifter bestämmelser om överensstämmelse hos fordon i drift samt hållbarhet hos föroreningsbegränsande anordningar och omborddiagnossystem (OBD).

1.1 Dessa föreskrifter ska tillämpas på fordon i kategorierna M1, M2, N1 och N2 med en referensvikt som inte överstiger 2 610 kg (1).

På tillverkarens begäran kan typgodkännande som beviljats enligt dessa föreskrifter utökas från de fordon som nämns ovan till fordon i kategorierna M1, M2, N1 och N2 med en referensvikt som inte överskrider 2 840 kg och som uppfyller de villkor som fastställs i dessa föreskrifter.

2. DEFINITIONER

I dessa föreskrifter gäller följande definitioner:

periodiskt regenererande system: föroreningsbegränsande anordning (t.ex. katallysator, partikelfälla) som kräver en periodisk regenereringsprocess efter mindre än 4 000 km vid normal körning. Under de cykler då regenerering sker får utsläppsstandarderna överskridas. Om en regenerering av en föroreningsbegränsande anordning sker minst en gång per provning av typ I och den redan regenererats minst en gång under fordonets förberedelsecykel ska detta anses som ett kontinuerligt regenereringssystem som inte kräver ett särskilt provningsförfarande. Bilaga 13 till dessa föreskrifter gäller inte kontinuerligt regenererande system.

3. ANSÖKAN OM TYPGODKÄNNANDE

3.1 Ansökan om typgodkännande av en fordonstyp med avseende på avgasutsläpp, vevhusgasutsläpp, avdunstningsutsläpp, hållbarhet hos föroreningsbegränsande anordningar samt dess omborddiagnossystem ska lämnas in till typgodkännandemyndigheten av fordonstillverkaren eller ett behörigt ombud för fordonstillverkaren.

3.1.1 Tillsammans med ansökan ska tillverkaren tillhandahålla följande information:

3.1.2 För de provningar som beskrivs i punkt 3 i bilaga 11 till dessa föreskrifter ska ett fordon som är representativt för den fordonstyp eller fordonsfamilj som är utrustad med det omborddiagnossystem som ska typgodkännas lämnas in till den tekniska tjänst som ansvarar för typgodkännandeprovningen. Om den tekniska tjänsten bedömer att det inlämnade fordonet inte till fullo representerar fordonstypen eller fordonsfamiljen enligt tillägg 2 till bilaga 11 till dessa föreskrifter, ska ett annat (och, om så krävs, ytterligare ett) fordon lämnas in för provning enligt punkt 3 i bilaga 11 till dessa föreskrifter.

3.2 En förlaga till det informationsdokument som berör avgasutsläpp, avdunstningsutsläpp, hållbarhet samt omborddiagnossystem finns i bilaga 1 till dessa föreskrifter. De uppgifter som omnämns i punkt 3.2.12.2.7.6 i bilaga 1 till dessa föreskrifter ska införas i tillägg 1 ”Information om omborddiagnossystemet (OBD)” till det typgodkännandemeddelande som återfinns i bilaga 2 till dessa föreskrifter.

3.2.1 Om tillämpligt ska det inlämnas kopior av andra typgodkännanden med uppgifter av relevans för utökning av typgodkännanden och fastställande av försämringsfaktorer.

3.3 För de provningar som beskrivs i punkt 5 i dessa föreskrifter ska ett fordon som är representativt för den fordonstyp som ska typgodkännas lämnas in till den tekniska tjänst som ansvarar för typgodkännandeprovningarna.

3.3.1 Den ansökan som avses i punkt 3.1 i dessa föreskrifter ska upprättas enligt förlagan för informationsdokument i bilaga I till dessa föreskrifter.

3.3.2 När det gäller punkt 3.1.1 d ska tillverkaren använda den förlaga för tillverkarens intyg om överensstämmelse med kraven avseende omborddiagnossystemets prestanda under drift som finns i tillägg 2 till bilaga 2 till dessa föreskrifter.

3.3.3 När det gäller punkt 3.1.1 e ska den typgodkännandemyndighet som beviljar typgodkännandet på begäran göra den information som avses i denna punkt tillgänglig för övriga typgodkännandemyndigheter.

3.3.4 När det gäller punkterna 3.1.1 d och 3.1.1 e i dessa föreskrifter ska en typgodkännandemyndighet inte typgodkänna ett fordon om de upplysningar som fordonstillverkaren lämnar inte är tillämpliga för uppfyllande av kraven i punkt 7 i tillägg 1 till bilaga 11 till dessa föreskrifter. Punkterna 7.2, 7.3 och 7.7 i tillägg 1 till bilaga 11 till dessa föreskrifter ska tillämpas under alla rimligen förutsebara körförhållanden. För bedömningen av genomförandet av de krav som anges i det första och andra ledet, ska typgodkännandemyndigheterna ta hänsyn till den tekniska utvecklingen.

3.3.5 När det gäller punkt 3.1.1 f i dessa föreskrifter ska de åtgärder som vidtagits för att förhindra manipulation och ändring av styrenheten för det utsläppsbegränsande systemet inbegripa en uppdateringsfunktion som bygger på ett program eller en kalibrering som godkänts av tillverkaren.

3.3.6 För de provningar som specificeras i tabell A ska tillverkaren till den tekniska tjänst som ansvarar för typgodkännandeprovningarna lämna in ett fordon som är representativt för den fordonstyp som ska typgodkännas.

3.3.7 Ansökan om typgodkännande för flexbränslefordon ska överensstämma med de ytterligare krav som anges i punkterna 4.9.1 och 4.9.2 till dessa föreskrifter.

3.3.8 Konstruktionsändringar av ett system, en komponent eller en enskild teknisk enhet som görs efter ett typgodkännande ska inte automatiskt leda till att typgodkännandet blir ogiltigt, om inte de ursprungliga egenskaperna eller de tekniska parametrarna förändras på ett sådant sätt att funktionen hos motorn eller det utsläppsbegränsande systemet påverkas.

4. TYPGODKÄNNANDE

4.1 Om den fordonstyp som lämnats in för typgodkännande efter denna ändring uppfyller kraven i punkt 5 i dessa föreskrifter ska typgodkännande för denna fordonstyp beviljas.

4.2 Varje godkänd typ ska tilldelas ett typgodkännandenummer.

De två första två siffrorna i typgodkännandenumret ska hänvisa till den ändringsserie enligt vilken typgodkännandet beviljats. En och samma part i överenskommelsen ska inte tilldela en annan fordonstyp samma typgodkännandenummer.

4.3 Ett meddelande om beviljat, utökat eller ej beviljat typgodkännande av en fordonstyp i enlighet med dessa föreskrifter ska lämnas till de parter i överenskommelsen som tillämpar dessa föreskrifter, med hjälp av en meddelandeblankett enligt förlagan i bilaga 2 till dessa föreskrifter.

4.3.1 Om föreliggande text ändras, t.ex. om nya gränsvärden föreskrivs, ska parterna i överenskommelsen underrättas om vilka redan godkända fordonstyper som uppfyller de nya bestämmelserna.

4.4 På varje fordon som överensstämmer med en fordonstyp som godkänts enligt dessa föreskrifter ska det finnas ett internationellt typgodkännandemärke, placerat på ett väl synligt och lättåtkomligt ställe som anges på typgodkännandeintyget och består av följande:

4.5 Den symbol som föreskrivs i punkt 4.4.1 behöver inte upprepas om fordonet överensstämmer med en fordonstyp som, i det land som beviljat typgodkännande i enlighet med dessa föreskrifter, typgodkänts i enlighet med en eller flera andra föreskrifter som bifogats överenskommelsen; i sådana fall ska vertikala kolumner placeras in till höger om den symbol som föreskrivs i punkt 4.4.1 i dessa föreskrifter, och i kolumnerna ska följande skrivas in: numret på föreskrifterna, typgodkännandenumret och tilläggssymbolerna för alla de föreskrifter i enlighet med vilka typgodkännande beviljats i det land som beviljat typgodkännande i enlighet med dessa föreskrifter.

4.6 Typgodkännandemärket ska vara lätt läsbart och outplånligt.

4.7 Typgodkännandemärket ska placeras vid eller på fordonets typskylt.

4.7.1 I bilaga 3 till dessa föreskrifter ges exempel på typgodkännandemärkets utformning.

4.8 Ytterligare krav för typgodkännande av fordon som drivs med motorgas eller naturgas/biometan.

4.8.1 Ytterligare krav för typgodkännande av fordon som drivs med motorgas eller naturgas/biometan finns i bilaga 12 till dessa föreskrifter.

4.9 Ytterligare krav för typgodkännande av flexbränslefordon

4.9.1 För typgodkännande av etanol- eller biodieseldrivna flexbränslefordon ska fordonstillverkaren beskriva fordonets förmåga att anpassas till olika blandningar av bensin och etanol (upp till 85 % etanolblandning) eller av diesel och biodiesel som kan förekomma på marknaden.

4.9.2 För flexbränslefordon ska övergången från ett referensbränsle till ett annat mellan provningarna ske utan någon manuell justering av motorns inställningar.

4.10 Krav för godkännande avseende omborddiagnossystemet.

4.10.1 Tillverkaren ska garantera att alla fordon är försedda med ett omborddiagnossystem.

4.10.2 Omborddiagnossystemet ska vara utformat och konstruerat samt monterat i fordonet så att det kan identifiera olika slags försämringar eller felfunktioner under fordonets hela livslängd.

4.10.3 Omborddiagnossystemet ska uppfylla kraven i dessa föreskrifter under normala användningsförhållanden.

4.10.4 När omborddiagnossystemet provas med en defekt komponent i enlighet med tillägg 1 till bilaga 11 till dessa föreskrifter, ska systemets felfunktionsindikator aktiveras. Omborddiagnossystemets felfunktionsindikator får under denna provning även aktiveras vid utsläppsnivåer som ligger under de tröskelvärden för omborddiagnossystemet som anges i bilaga 11 till dessa föreskrifter.

4.10.5 Tillverkaren ska se till att omborddiagnossystemet uppfyller de krav avseende prestanda under drift som anges i punkt 7 i tillägg 1 till bilaga 11 till dessa föreskrifter, under alla rimligen förutsebara körförhållanden.

4.10.6 Uppgifter rörande prestanda under drift som ska lagras och rapporteras av ett fordons omborddiagnossystem enligt bestämmelserna i punkt 7.6 i tillägg 1 till bilaga 11 till dessa föreskrifter, ska av tillverkaren hållas enkelt tillgängliga för nationella myndigheter och oberoende parter utan kryptering.

5. ANVISNINGAR OCH PROVNINGAR

Tillverkare av små volymer

Som ett alternativ till kraven i denna punkt kan fordonstillverkare vars hela årsproduktion är mindre än 10 000 enheter erhålla typgodkännande på grundval av motsvarande tekniska krav enligt tabellen nedan.

De utsläppsprov i trafiksäkerhetssyfte som anges i bilaga 5 till dessa föreskrifter och de krav på tillgången till fordonsdata från omborddiagnossystemet som anges i punkt 5 i bilaga 11 till dessa föreskrifter ska fortfarande krävas för typgodkännande med avseende på utsläpp enligt denna punkt.

Typgodkännandemyndigheten ska informera typgodkännandemyndigheterna hos de övriga parterna i överenskommelsen om omständigheterna för varje typgodkännande som beviljas enligt denna punkt.

5.1 Allmänt

5.1.1 De komponenter som kan påverka utsläppen av föroreningar ska vara så utformade, konstruerade och monterade att fordonet vid normal användning uppfyller kraven i dessa föreskrifter, trots de vibrationer det kan utsättas för.

5.1.2 De tekniska åtgärder som tillverkaren vidtagit ska säkerställa att avgas- och avdunstningutsläpp begränsas effektivt, i enlighet med bestämmelserna i dessa föreskrifter, under fordonets normala livslängd och vid normal användning. Detta ska inbegripa säkring av de slangar med fogar och anslutningar som ingår i det utsläppsbegränsande systemet och som ska vara konstruerade på ett sätt som överensstämmer med originalkonstruktionens syfte. För avgasutsläpp anses dessa bestämmelser vara uppfyllda om bestämmelserna i punkterna 5.3.1 och 8.2 till dessa föreskrifter följs. För avdunstningsutsläpp anses dessa bestämmelser vara uppfyllda om bestämmelserna i punkterna 5.3.4 och 8.4 till dessa föreskrifter följs.

5.1.2.1 Användning av en manipulationsanordning är förbjuden.

5.1.3 Påfyllningsöppningar i bensintankar

5.1.3.1 Med förbehåll för punkt 5.1.3.2 i dessa föreskrifter ska bensin- eller etanoltankens påfyllningsöppning vara så konstruerad att tanken hindras från att fyllas från en bränslepump vars tillförselmunstycke har en ytterdiameter av 23,6 mm eller mer.

5.1.3.2 Punkt 5.1.3.1 i dessa föreskrifter ska inte tillämpas på ett fordon där båda följande villkor är uppfyllda:

5.1.4 Åtgärder ska vidtas för att förebygga alltför stora avdunstningsutsläpp och bränslespill som orsakas av att tanklocket saknas. Detta kan uppnås på något av följande sätt:

5.1.5 Bestämmelser om säkerhet för elektroniska system

5.1.5.1 Varje fordon med en styrenhet för utsläppsbegränsning ska innehålla anordningar som förhindrar ändringar som inte är tillåtna av tillverkaren. Tillverkaren ska tillåta ändringar om dessa krävs för diagnos, underhåll, kontroll, ombyggnad eller reparation av fordonet. Alla omprogrammerbara datorkoder eller driftsparametrar ska vara motståndskraftiga mot manipulation och ge ett minst lika gott skydd som bestämmelserna i ISO DIS 15031-7 av den 15 mars 2001 (SAE J2186 från oktober 1996). Alla löstagbara minneschip för kalibrering ska sitta i socklar, vara inneslutna i ett förslutet hölje eller skyddas av elektroniska algoritmer och inte kunna ändras utom med speciella verktyg och förfaranden. Bara egenskaper som är direkt knutna till utsläppskalibrering eller förebyggande av fordonsstöld får skyddas på det viset.

5.1.5.2 Datorkodade motordriftsparametrar ska inte kunna ändras utom med speciella verktyg och förfaranden (t.ex. datorkomponenter som är fastlödda eller sitter i socklar eller i förslutna [eller fastlödda] datorkapslar).

5.1.5.3 För mekaniska bränsleinsprutningspumpar som monterats i en kompressionständningsmotor ska tillverkarna vidta lämpliga åtgärder för att skydda inställningen för maximal bränsletillförsel från manipulering då fordonet är i drift.

5.1.5.4 Tillverkarna får hos typgodkännandemyndigheten ansöka om undantag från något av dessa krav för fordon som sannolikt inte behöver skydd. De kriterier som typgodkännandemyndigheten ska bedöma när den överväger ett undantag ska bestå av, men behöver inte begränsas till, löpande tillgång till prestandachip, fordonets högprestandakapacitet och fordonets sannolika försäljningsvolym.

5.1.5.5 De tillverkare som använder programmerbara datakodsystem (t.ex. Electrical Erasable Programmable Read-Only Memory, EEPROM) ska försvåra otillåten omprogrammering. Tillverkarna ska tillämpa förbättrade strategier för att förhindra manipulering och införa skyddsanordningar som kräver elektronisk tillgång till en dator på annan plats som handhas av tillverkaren. Typgodkännandemyndigheten ska godkänna andra metoder som ger en likvärdig skyddsnivå mot manipulering.

5.1.6 Det ska vara möjligt att kontrollera fordonet inför en trafiksäkerhetsprovning för att avgöra dess prestanda i förhållande till de uppgifter som insamlats i enlighet med punkt 5.3.7. Om denna kontroll kräver ett särskilt förfarande ska detta beskrivas i detalj i servicemanualen (eller motsvarande media). Detta särskilda förfarande ska inte kräva användning av särskild utrustning annan än den som tillhandahålls med fordonet.

5.2 Provningsförfarande

I tabell A visas olika möjligheter för typgodkännande av ett fordon.

5.2.1 Fordon med gnisttändningsmotor och elektriska hybridfordon med gnisttändningsmotor ska genomgå följande provningar:

5.2.2 Fordon med gnisttändningsmotor och elektriska hybridfordon med gnisttändningsmotor som drivs med motor- eller naturgas/biometan (en- eller tvåbränslefordon) ska genomgå följande provningar (enligt tabell A):

5.2.3 Fordon med kompressionständningsmotor och elektriska hybridfordon med kompressionständningsmotor ska genomgå följande provningar:

Tabell A

Krav

Tillämpliga provningskrav för typgodkännande och utökningar

5.3 Beskrivning av provningarna

5.3.1 Provning av typ I (kontroll av avgasutsläpp efter en kallstart)

5.3.1.1 I figur 1 visas vägarna för provning av typ I. Denna provning ska utföras på alla fordon som avses i punkt 1.

5.3.1.2 Fordonet placeras på en chassidynamometer som utrustats med ett system för belastnings- och tröghetssimulering.

5.3.1.2.1 En provning som varar i sammanlagt 19 min och 40 s och som består av två delar, 1 och 2, genomförs utan avbrott. En period utan provtagning i högst 20 s får med tillverkarens medgivande läggas in mellan slutet av del 1 och början av del 2 för att underlätta justering av provningsutrustningen.

5.3.1.2.1.1 Fordon som drivs med motorgas eller naturgas/biometan ska provas i en provning av typ I för variationerna i motor- eller natur-/biometangasens sammansättning, enligt bilaga 12 till dessa föreskrifter. Fordon som kan drivas antingen med bensin eller med motorgas eller naturgas/biometan ska provas med båda bränslena, varvid provningar med motorgas eller naturgas/biometan utförs för variationerna i motor- eller natur-/biometangasens sammansättning enligt bilaga 12 till dessa föreskrifter.

5.3.1.2.1.2 Utan hänsyn till kravet i punkt 5.3.1.2.1.1 ska fordon som kan drivas med bensin eller med ett gasformigt bränsle, men där bensinsystemet endast monterats för nödlägen eller för start och där bensintanken inte rymmer mer än 15 l bensin, för provning av typ I anses som fordon som endast kan drivas med ett gasformigt bränsle.

5.3.1.2.2 Del 1 i provningen utgörs av fyra grundläggande stadskörningscykler. Varje grundläggande stadskörningscykel omfattar 15 faser (tomgång, acceleration, konstant hastighet, retardation osv.).

5.3.1.2.3 Del 2 i provningen utgörs av en landsvägskörningscykel. Landsvägskörningscykeln omfattar 13 faser (tomgång, acceleration, konstant hastighet, retardation osv.).

5.3.1.2.4 Under provningen är avgaserna utspädda och ett proportionellt prov uppsamlas i en eller flera säckar. Det provade fordonets avgaser späds ut, samlas upp och analyseras enligt det förfarande som beskrivs nedan och den utspädda avgasens totala volym mäts. Inte bara utsläpp av kolmonoxid, kolväten och kväveoxid registreras utan också utsläpp av partikelformiga föroreningar från fordon med kompressionständningsmotor.

5.3.1.3 Provningen utförs med hjälp av det förfarande för provning av typ I som beskrivs i bilaga 4a till dessa föreskrifter. Den metod som ska användas för insamling och analys av gaserna beskrivs i tilläggen 2 och 3 till bilaga 4a till dessa föreskrifter, och metoden för provtagning och analys av partikelmaterial ska vara den som beskrivs i tilläggen 4 och 5 till bilaga 4a till dessa föreskrifter.

5.3.1.4 Om inte annat följer av kraven i punkt 5.3.1.5 ska provningen upprepas tre gånger. Resultaten multipliceras med de tillämpliga försämringsfaktorer som anges i tabell 3 i punkt 5.3.6 och för de periodiskt regenererande system som definieras i punkt 2.20 ska de också multipliceras med de faktorer Ki som anges i bilaga 13 till dessa föreskrifter. Den resulterande massan av gasformiga utsläpp samt den partikelmassa och det partikelantal som erhålls i varje provning ska vara lägre än de gränsvärden som visas i tabell 1.

Tabell 1

Gränsvärden för utsläpp

5.3.1.4.1 Utan hänsyn till kraven i punkt 5.3.1.4 får för varje förorening eller kombination av föroreningar av de tre erhållna resulterande massorna överskrida det föreskrivna gränsvärdet med högst 10 %, förutsatt att de tre resultatens aritmetiska medelvärde ligger under det föreskrivna gränsvärdet. Om de föreskrivna gränsvärdena överskrids för mer än en förorening saknar det betydelse om detta inträffar i samma provning eller i olika provningar.

5.3.1.4.2 När provningarna utförs med gasformiga bränslen ska den resulterande massan av de gasformiga utsläppen vara lägre än gränsvärdena för bensindrivna fordon i tabell 1.

5.3.1.5 Det antal provningar som föreskrivs i punkt 5.3.1.4 ska minskas på de villkor som definieras här nedan, där V1 är resultatet av den första provningen och V2 resultatet av den andra provningen för varje förorening eller för det kombinerade utsläppet av två föroreningar som omfattas av en begränsning.

5.3.1.5.1 Endast en provning ska utföras om det resultat som erhållits för varje förorening eller för det kombinerade utsläppet av två föroreningar som omfattas av en begränsning är mindre än eller lika med 0,70 L (dvs. V1 ≤ 0,70 L).

5.3.1.5.2 Om kravet i punkt 5.3.1.5.1 inte är uppfyllt ska endast två provningar utföras om följande krav är uppfyllda för varje förorening eller för det kombinerade utsläppet av två föroreningar som omfattas av en begränsning:

V1 ≤ 0,85 L och V1 + V2 ≤ 1,70 L och V2 ≤ L.

Figur 1

Flödesschema för typgodkännande genom provning av typ I

5.3.2 Provning av typ II (provning av kolmonoxidutsläpp vid tomgång)

5.3.2.1 Denna provning utförs på alla fordon som drivs med gnisttändningsmotor enligt följande:

5.3.2.2 För den provning av typ II som beskrivs i bilaga 5 till dessa föreskrifter ska, vid motorns normala tomgångsvarvtal, den högsta tillåtna kolmonoxidhalten i avgaserna vara den som fordonstillverkaren angett. Den högsta kolmonoxidhalten får dock inte överstiga 0,3 volymprocent.

Vid högt tomgångsvarvtal får kolmonoxidhalten i avgaserna inte överstiga 0,2 volymprocent då motorns varvtal är minst 2 000 min– 1 och lambdavärdet är 1 ± 0,03 eller i enlighet med tillverkarens specifikationer.

5.3.3 Provning av typ III (kontroll av vevhusgasutsläpp)

5.3.3.1 Denna provning ska utföras på alla fordon som avses i punkt 1 utom på sådana med kompressionständningsmotor.

5.3.3.1.1 Fordon som kan drivas antingen med bensin eller med motorgas eller naturgas ska vid provning av typ III endast provas med bensin.

5.3.3.1.2 Utan hänsyn till kravet i punkt 5.3.3.1.1 ska fordon som kan drivas med bensin eller med ett gasformigt bränsle, men där bensinsystemet endast monterats för nödlägen eller för start och där bensintanken inte rymmer mer än 15 liter bensin, för provning av typ III anses som fordon som endast kan drivas med ett gasformigt bränsle.

5.3.3.2 När motorns vevhusventilationssystem provas i enlighet med bilaga 6 i dessa föreskrifter ska det inte medföra utsläpp i atmosfären av någon av vevhusgaserna.

5.3.4 Provning av typ IV (bestämning av avdunstningsutsläpp från fordon med gnisttändningsmotor)

5.3.4.1 Denna provning ska utföras på alla fordon som avses i punkt 1 utom på fordon med kompressionständningsmotor och fordon som drivs med motorgas eller naturgas/biometan.

5.3.4.1.1 Fordon som kan drivas antingen med bensin eller med motorgas eller naturgas/biometan ska vid provning av typ IV endast provas med bensin.

5.3.4.2 Vid provning i enlighet med bilaga 7 i dessa föreskrifter ska avdunstningsutsläppen vara mindre än 2 g/provning.

5.3.5 Provning av typ VI (kontroll av genomsnittliga avgasutsläpp av kolmonoxid och kolväten efter en kallstart vid låg omgivningstemperatur).

5.3.5.1 Denna provning ska utföras på alla fordon som avses i punkt 1 utom på sådana med kompressionständningsmotor.

När tillverkare ansöker om typgodkännande för fordon med kompressionständningsmotorer ska de dock förse typgodkännandemyndigheten med uppgifter som visar att efterbehandlingsanordningen för NOx uppnår en tillräckligt hög temperatur för effektiv drift inom 400 s efter en kallstart vid – 7 °C enligt provning av typ VI.

Tillverkaren ska dessutom förse typgodkännandemyndigheten med information om driftstrategin för systemet för avgasåterföring (EGR), inklusive information om dess drift vid låg omgivningstemperatur.

Denna information ska även innehålla en redogörelse för eventuell inverkan på utsläppen.

Typgodkännandemyndigheten ska inte bevilja typgodkännande om den information som lämnats inte är tillräcklig för att styrka att efterbehandlingsanordningen faktiskt uppnår en tillräckligt hög temperatur för effektiv drift inom den utsatta tidsperioden.

5.3.5.1.1 Fordonet placeras på en chassidynamometer som utrustats med ett system för belastnings- och tröghetssimulering.

5.3.5.1.2 Provningen utgörs av fyra grundläggande cykler i stadstrafik enligt del 1 av provningen av typ I. Del 1 av provningen beskrivs i punkt 6.1.1 i bilaga 4a till dessa föreskrifter och illustreras i figur A4a/1 i samma bilaga. Provningen vid låg omgivningstemperatur ska pågå under sammanlagt 780 s, utföras utan avbrott och inledas då motorn dras igång.

5.3.5.1.3 Provningen vid låg omgivningstemperatur ska utföras vid en omgivande provningstemperatur av 266 K (– 7 °C). Innan provningen utförs ska provningsfordonen konditioneras på ett enhetligt sätt så att man säkerställer att provningsresultaten kan reproduceras. Konditionering och andra provningsförfaranden utförs enligt beskrivningen i bilaga 8 till dessa föreskrifter.

5.3.5.1.4 Under provningen är avgaserna utspädda och ett proportionellt prov samlas upp. Det provade fordonets avgaser späds ut, samlas upp och analyseras enligt det förfarande som beskrivs i bilaga 8 till dessa föreskrifter och den utspädda avgasens totala volym mäts. De utspädda avgaserna analyseras med avseende på kolmonoxid och kolväten totalt.

5.3.5.2 Med förbehåll för kraven i punkt 5.3.5.2.2 och 5.3.5.3 ska provningen utföras tre gånger. Den resulterande massan av utsläpp av kolmonoxid och kolväten ska vara lägre än de gränsvärden som visas i tabell 2.

Tabell 2

Gränsvärden för utsläpp av kolmonoxid och kolväten från avgasröret efter en kallstartprovning

5.3.5.2.1 Utan hänsyn till kraven i punkt 5.3.5.2 får för varje förorening högst ett av de tre erhållna resultaten överstiga det föreskrivna gränsvärdet med högst 10 %, förutsatt att de tre resultatens aritmetiska medelvärde ligger under det föreskrivna gränsvärdet. Om de föreskrivna gränsvärdena överskrids för mer än en förorening saknar det betydelse om detta inträffar i samma provning eller i olika provningar.

5.3.5.2.2 Det antal provningar som föreskrivs i punkt 5.3.5.2 kan på tillverkarens begäran ökas till tio om det aritmetiska medelvärdet av de tre första resultaten är lägre än 110 % av gränsvärdet. I sådana fall är kravet efter provningen endast att det aritmetiska medelvärdet av alla tio resultaten ska vara mindre än gränsvärdet.

5.3.5.3 Det antal provningar som föreskrivs i punkt 5.3.5.2 får minskas enligt punkt 5.3.5.3.1 och 5.3.5.3.2.

5.3.5.3.1 Endast en provning ska utföras om det resultat som erhållits för varje förorening i den första provningen är mindre än eller lika med 0,70 L.

5.3.5.3.2 Om kravet i punkt 5.3.5.3.1 inte är uppfyllt ska endast två provningar utföras, om för varje förorening resultatet av den första provningen är mindre än eller lika med 0,85 L, summan av de första båda resultaten är mindre än eller lika med 1,70 L och resultatet av den andra provningen är mindre än eller lika med L.

(V1 ≤ 0,85 L och V1 + V2 ≤ 1,70 L och V2 ≤ L).

5.3.6 Provning av typ V (beskrivning av varaktighetsprovning för att kontrollera hållbarheten hos föroreningsbegränsande anordningar)

5.3.6.1 Denna provning ska utföras på alla fordon som avses i punkt 1 och på vilka den provning som anges i punkt 5.3.1 tillämpas. Provningen är en åldrandeprovning motsvarande 160 000 km som i enlighet med det program som beskrivs i bilaga 9 till dessa föreskrifter körs på en provbana, på landsväg eller på en chassidynamometer.

5.3.6.1.1 Fordon som kan drivas antingen med bensin eller med motorgas eller naturgas ska vid provning av typ V endast provas med bensin. I detta fall ska den försämringsfaktor som erhålls med oblyad bensin också antas för motorgas eller naturgas.

5.3.6.2 Utan hänsyn till kravet i punkt 5.3.6.1 kan en tillverkare välja att ta försämringsfaktorerna ur tabell 3 för att använda dem som ett alternativ till provning enligt punkt 5.3.6.1.

Tabell 3

Försämringsfaktor

5.3.6.3 På tillverkarens begäran kan den tekniska tjänsten utföra en provning av typ I innan provningen av typ V har slutförts, genom användning av försämringsfaktorerna i tabellen ovan. Vid slutförandet av provningen av typ V kan den tekniska tjänsten därefter ändra de typgodkännanderesultat som registrerats i bilaga 2 till dessa föreskrifter genom att ersätta försämringsfaktorerna i ovanstående tabell med de som mätts i provningen av typ V.

5.3.6.4 Om inga fastställda försämringsfaktorer för kompressionständningsfordon finns tillgängliga ska tillverkarna använda hållbarhets- och åldringsprovet på helt fordon eller i provbänk för att bestämma försämringsfaktorer.

5.3.6.5 Försämringsfaktorerna bestäms antingen genom tillämpning av förfarandet i punkt 5.3.6.1 eller genom användning av värdena i tabell 3 i punkt 5.3.6.2. Faktorerna används för att bedöma överensstämmelse med kraven i punkterna 5.3.1 och 8.2.

5.3.7 Utsläppsdata som krävs för provning av trafiksäkerhet

5.3.7.1 Detta krav gäller alla fordon som drivs med gnisttändningsmotor för vilka typgodkännande söks i enlighet med dessa föreskrifter.

5.3.7.2 Vid provning i enlighet med bilaga 5 till dessa föreskrifter (provning av typ II) med normalt tomgångsvarvtal ska följande registreras:

5.3.7.3 Vid provning med ”högt tomgångsvarvtal” (dvs. > 2 000 min-1) ska följande registreras:

Lambdavärdet ska beräknas med hjälp av den förenklade Brettschneiderekvationen enligt formeln

där

5.3.7.4 Motoroljans temperatur ska vid tidpunkten för provningen mätas och registreras.

5.3.7.5 Tabellen i punkt 2.2 i tillägget till bilaga 2 till dessa föreskrifter ska fyllas i.

5.3.7.6 Tillverkaren ska inom 24 månader efter det att typgodkännandemyndigheten beviljat typgodkännandet bekräfta att noggrannheten i det lambdavärde som vid tidpunkten för typgodkännandet registreras i punkt 5.3.7.3 är representativ för typiska fordon ur produktionsserien. En bedömning ska göras som grundar sig på översikter och undersökningar av fordon ur produktionsserien.

5.3.8 Omborddiagnossystem – Provning

Denna provning ska utföras på alla fordon som avses i punkt 1. Det provningsförfarande som beskrivs i punkt 3 i bilaga 11 till dessa föreskrifter ska följas.

6. Ändringar av fordonstypen

6.1 Varje ändring av fordonstypen ska anmälas till den typgodkännandemyndighet som utfärdade typgodkännandet. Myndigheten kan då antingen

6.2 De övriga parter i överenskommelsen som tillämpar dessa föreskrifter ska med hjälp av det förfarande som anges i punkt 4.3 underrättas om huruvida ansökan om typgodkännande beviljats eller ej, och ska då också få information om vilka ändringar som gjorts.

6.3 Den typgodkännandemyndighet som beviljar utökning av ett typgodkännande ska tilldela varje sådan utökning ett serienummer och rapportera detta till de övriga parter i överenskommelsen som tillämpar dessa föreskrifter, med hjälp av en meddelandeblankett enligt förlagan i bilaga 2 till dessa föreskrifter.

7. Utökningar av typgodkännanden

7.1 Utökningar avseende utsläpp från avgasröret (provningar av typ I, typ II och typ VI).

7.1.1 Fordon med olika referensvikter

7.1.1.1 Typgodkännande får endast utökas till fordonstyper med en referensvikt som kräver användning av de två närmast högre nivåerna av ekvivalent tröghet eller en lägre ekvivalent tröghet.

7.1.1.2 För fordon i kategori N ska typgodkännandet utökas endast till fordon med en lägre referensvikt, om utsläppen från det redan typgodkända fordonet ligger inom de föreskrivna gränsvärdena för det fordon som ansökan om utökning av typgodkännandet avser.

7.1.2 Fordon med olika totala utväxlingsförhållanden

7.1.2.1 Typgodkännandet ska utökas till fordon med olika utväxlingsförhållanden endast på vissa villkor.

7.1.2.2 När man ska avgöra huruvida ett typgodkännande kan utökas ska, för vart och ett av de utväxlingsförhållanden som används i provningarna av typ I och typ VI, förhållandet

E = |(V2 – V1)|/V1 bestämmas, där, vid ett motorvarvtal av 1 000 min– 1, V1 är den godkända fordonstypens hastighet och V2 är hastigheten för den fordonstyp för vilken utökning av typgodkännandet begärs.

7.1.2.3 För varje utväxlingsförhållande där E ≤ 8 % ska utökning beviljas utan upprepning av provningarna av typ I och typ VI.

7.1.2.4 Om för minst ett utväxlingsförhållande E > 8 % och om för varje utväxlingsförhållande E ≤ 13 %, ska provningarna av typ I och typ VI upprepas. Provningarna får utföras i ett laboratorium som tillverkaren valt och som godkänts av den tekniska tjänsten. Provningsrapporten ska sändas till den tekniska tjänst som ansvarar för typgodkännandeprovningarna.

7.1.3 Fordon med olika referensvikter och totala utväxlingsförhållanden

Typgodkännandet ska utökas till fordon med olika referensvikt och utväxlingsförhållanden, förutsatt att alla villkor i punkt 7.1.1 och 7.1.2 är uppfyllda.

7.1.4 Fordon med periodiskt regenererande system

Typgodkännandet för en fordonstyp med periodiskt regenererande system ska utökas till andra fordon med periodiskt regenererande system, för vilka de parametrar som anges nedan är identiska eller ligger inom angivna toleranser. Utökningen ska endast avse mätningar som är specifika för det definierade periodiskt regenererande systemet.

7.1.4.1 Följande parametrar ska vara identiska för att godkännandet ska kunna utökas:

7.1.4.2 Användning av faktorer Ki för fordon med olika referensvikt

De faktorer Ki som tas fram genom förfarandena i punkt 3 i bilaga 13 till dessa föreskrifter för typgodkännande av en fordonstyp med periodiskt regenererande system får tillämpas på andra fordon som uppfyller de kriterier som anges i punkt 7.1.4.1 och har en referensvikt som ligger inom de två närmast högre klasserna för ekvivalent tröghet eller har en lägre ekvivalent tröghet.

7.1.5 Tillämpning av utökningar till andra fordon

När en utökning har beviljats i enlighet med punkt 7.1.1–7.1.4.2 får ett sådant typgodkännande inte utökas ytterligare till andra fordonstyper.

7.2 Utökningar avseende avdunstningsutsläpp (provning av typ IV)

7.2.1 Typgodkännandet ska utökas till fordon som är utrustade med ett begränsande system för avdunstningsutsläpp som uppfyller följande villkor:

7.2.2 Typgodkännandet ska utökas till fordon med

7.3 Utökningar avseende hållbarheten hos föroreningsbegränsande anordningar (provning av typ V)

7.3.1 Typgodkännandet ska utökas till olika fordonstyper, förutsatt att de parametrar som specificeras nedan och som avser fordonet, motorn eller det föroreningsbegränsande systemet, är identiska eller ligger inom föreskrivna toleranser:

7.3.1.1 Fordon

Tröghetskategtori: två tröghetskategorier omedelbart över och alla tröghetskategorier under.

Totalt vägmotstånd vid 80 km/h: +5 % över eller ett lägre värde.

7.3.1.2 Motor

7.3.1.3 Parametrar för det utsläppsbegränsande systemet

7.3.1.4 Hållbarhetsprovningen kan utföras med användning av ett fordon vars karossutformning, växellåda (automatisk eller manuell) och hjul- eller däcksstorlek avviker från den fordonstyp för vilken typgodkännande söks.

7.4 Utökningar avseende omborddiagnossystem

7.4.1 Typgodkännandet ska utökas till olika fordon med identiska motorer och utsläppsbegränsande system enligt definitionen i tillägg 2 till bilaga 11 till dessa föreskrifter. Typgodkännandet ska utökas utan hänsyn till följande fordonsegenskaper:

8. PRODUKTIONSÖVERENSSTÄMMELSE

8.1 Varje fordon som försetts med ett sådant typgodkännandemärke som föreskrivs i dessa föreskrifter ska med avseende på de delar som påverkar motorns utsläpp av gas- och partikelformiga föroreningar, vevhusutsläpp samt avdunstningsutsläpp överensstämma med den godkända fordonstypen. Produktionsöverensstämmelsen ska kontrolleras enligt det förfarande som fastställts i tillägg 2 till 1958 års överenskommelse (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2), med följande krav:

8.1.1 Där så är tillämpligt ska provningar av typerna I, II, III, IV och provning av omborddiagnossystemet utföras, enligt beskrivningen i tabell A i dessa föreskrifter. De specifika förfarandena för kontroll av produktionsöverensstämmelsen anges i punkt 8.2–8.6.

8.2 Kontroll av överensstämmelse hos ett fordon för en provning av typ I

8.2.1 Provningen av typ I ska utföras på ett fordon med samma specifikationer som de som beskrivs i typgodkännandeintyget. När en provning av typ I ska utföras för ett typgodkännande av en fordonstyp som har en eller flera utökningar ska provningarna av typ I utföras antingen på det fordon som beskrivs i det ursprungliga informationspaketet eller på det fordon som beskrivs i det informationspaket som gäller den berörda utökningen.

8.2.2 Efter typgodkännandemyndighetens urval får tillverkaren inte göra någon ändring på de valda fordonen.

8.2.2.1 Tre fordon ska tas slumpvis ur serien och provas enligt beskrivning i punkt 5.3.1 i dessa föreskrifter. Försämringsfaktorerna ska användas på samma sätt. Gränsvärdena anges i tabell 1 i punkt 5.3.1.4.

8.2.2.2 Om typgodkännandemyndigheten anser att den produktionsstandardavvikelse som tillverkaren anger är tillfredsställande, ska provningarna utföras enligt tillägg 1 till dessa föreskrifter. Om typgodkännandemyndigheten anser att den produktionsstandardavvikelse som tillverkaren anger inte är tillfredsställande ska provningarna utföras enligt tillägg 2 till dessa föreskrifter.

8.2.2.3 Produktionen av en serie ska bedömas vara överensstämmande eller icke-överensstämmande på grundval av en stickprovsprovning av fordonen när väl ett beslut om godkännande fattats för alla föroreningar eller ett beslut om underkännande fattats för en förorening enligt de provningskriterier som gäller i tillämpligt tillägg.

När ett beslut om godkännande fattats för en förorening ska detta beslut inte ändras genom några ytterligare provningar som utförs för att man ska kunna fatta beslut med avseende på andra föroreningar.

Om beslut om godkännande inte kan fattas för alla föroreningar och inget beslut om underkännande fattats för någon förorening, ska en provning utföras på ett annat fordon (se figur 2).

Figur 2

Kontroll av överensstämmelse hos ett fordon

8.2.3 Utan hänsyn till kraven i punkt 5.3.1 ska provningarna utföras på fordon som kommer direkt från produktionslinjen.

8.2.3.1 På tillverkarens begäran får emellertid provningarna utföras på fordon som körts

Inkörningsförfarandet ska utföras av tillverkaren, som ska förbinda sig att inte göra några ändringar på dessa fordon.

8.2.3.2 Om tillverkaren önskar köra in fordonen (”x” km, där x ≤ 3 000 km för fordon med gnisttändningsmotor och x ≤ 15 000 km för fordon med kompressionständningsmotor) ska förfarandet vara följande:

8.2.3.3 Alla dessa provningar ska utföras med ett bränsle som finns på marknaden. På tillverkarens begäran får emellertid de referensbränslen som beskrivs i bilaga 10 eller bilaga 10a till dessa föreskrifter användas.

8.3 Kontroll av överensstämmelse hos ett fordon för en provning av typ III

8.3.1 Om en provning av typ III ska utföras ska den utföras på alla de fordon som valts ut för provning av typ I för kontroll av produktionsöverensstämmelse i enlighet med punkt 8.2. De villkor som anges i bilaga 6 till dessa föreskrifter ska tillämpas.

8.4 Kontroll av överensstämmelse hos ett fordon för en provning av typ IV

8.4.1 Om en provning av typ IV ska utföras, ska den utföras i enlighet med bilaga 7 till dessa föreskrifter.

8.5 Kontroll av överensstämmelse hos ett fordon för en provning av omborddiagnossystemet

8.5.1 Om en kontroll av omborddiagnossystemets prestanda ska göras, ska den utföras i enlighet med följande:

8.6 Kontroll av överensstämmelse hos ett fordon som drivs med motorgas eller naturgas/biometan

8.6.1 Provningar av produktionsöverensstämmelse kan utföras med ett bränsle som finns på marknaden där förhållandet C3/C4 ligger inom spannet för referensbränslena för motorgas eller där Wobbetalet ligger inom spannet för referensbränslena för naturgas. En bränsleanalys ska i så fall presenteras för typgodkännandemyndigheten.

9. ÖVERENSSTÄMMELSE HOS FORDON I DRIFT

9.1 Inledning

I detta stycke fastställs kraven för utsläpp från avgasröret och OBD (inklusive IUPRM) samt för överensstämmelse i drift för fordon som typgodkänts enligt dessa förreskrifter.

9.2 Kontroll av överensstämmelsen hos fordon i drift

9.2.1 Typgodkännandemyndighetens kontroll av överensstämmelsen hos fordon i drift ska utföras på grundval av alla relevanta uppgifter från tillverkaren enligt samma förfaranden som för kontroll av produktionsöverensstämmelsen, vilka definieras i tillägg 2 till 1958 års överenskommelse (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2). Information från typgodkännandemyndigheten eller från övervakningsprovning som utförts hos en part i överenskommelsen kan komplettera de driftsövervakningsrapporter som tillhandahålls av tillverkaren.

9.2.2 I figurerna 4/1 och 4/2 i tillägg 4 till dessa föreskrifter illustreras förfarandet för kontroll av överensstämmelse hos fordon i drift. Förfarandet för kontroll av överensstämmelse hos fordon i drift beskrivs i tillägg 5 till dessa föreskrifter.

9.2.3 Som en del av den information som tillhandahålls för kontroll av överensstämmelsen hos fordon i drift ska tillverkaren på typgodkännandemyndighetens begäran rapportera om garantianspråk, garantireparationer och fel i omborddiagnossystemet som noterats i samband med service, i ett format som överenskommits vid typgodkännandet. Informationen ska innehålla utförliga uppgifter om frekvens och innebörd av fel som rör utsläppsrelaterade komponenter och system. Rapporter ska sammanställas minst en gång om året för varje fordonsmodell fram till dess att fordonet uppnått fem års ålder eller till dess att fordonet gått 100 000 km, beroende på vilket som inträffar först.

9.2.4 Parametrar för bestämning av familjen av fordon i drift

En familj av fordon i drift kan definieras med hjälp av grundläggande konstruktionsparametrar som ska vara gemensamma för familjens fordon. Därav följer att fordonstyper kan anses tillhöra samma familj av fordon i drift om de inte skiljer sig åt, eller ligger inom angivna toleranser, med avseende på följande parametrar:

9.2.5 Informationskrav

Typgodkännandemyndigheten utför en kontroll av överensstämmelsen hos fordon i drift på grundval av information som tillverkaren tillhandahåller. Denna information ska omfatta följande:

Den tidsperiod under vilken tillverkarens information samlats in.

9.3 Urval av fordon för kontroll av överensstämmelse hos fordon i drift

9.3.1 Den information som tillverkaren samlar in ska vara så fullständig att prestanda i drift ska kunna kontrolleras under normala användningsförhållanden. Tillverkarens provtagning ska härröra från minst två parter i överenskommelsen hos vilka skillnaderna i fråga om driftsförhållanden är väsentliga. Faktorer som skillnader i fråga om bränsle, omgivningsförhållanden, medelhastigheter och skillnader mellan stadskörning/landsvägskörning ska beaktas vid urvalet av parterna i överenskommelsen.

För OBD-IUPRM-provning ska endast de fordon som uppfyller kriterierna i punkt 2.2.1 i tillägg 3 till dessa föreskrifter ingå i urvalet.

9.3.2 Vid urvalet av parter i överenskommelsen för provtagning av fordon, får tillverkaren välja fordon från en part i överenskommelsen som anses särskilt representativ. I detta fall ska tillverkaren visa för den typgodkännandemyndighet som beviljat godkännandet att urvalet är representativt (t.ex. för att fordonsfamiljen har sin största årliga försäljning på den partens marknad). Om det för en familj krävs mer än en uppsättning provningsfordon enligt punkt 9.3.5 ska fordonen i den andra och tredje uppsättningen representera olika driftsförhållanden jämfört med dem i den första uppsättningen.

9.3.3 Utsläppsprovningen kan göras vid en provningsanläggning som är placerad inom en annan marknad eller region än där fordonen har valts ut.

9.3.4 Tillverkarens provning av överensstämmelse av utsläpp från avgasrör ska genomföras kontinuerligt på ett sätt som återspeglar produktionscykeln för de aktuella fordonstyperna i drift inom en viss familj. Den längsta tid som förflyter mellan inledandet av två kontroller av överensstämmelse hos fordon i drift får inte överstiga 18 månader. När det gäller fordonstyper som omfattas av en utökning av typgodkännandet som inte krävt någon utsläppsprovning, får denna period förlängas till 24 månader.

9.3.5 Urvalsstorlek

9.3.5.1 Vid tillämpning av det statistiska förfarande som beskrivs i tillägg 4 till dessa föreskrifter (dvs. för utsläpp från avgasrör) ska antalet uppsättningar av provfordon vara avhängigt den årliga försäljningsvolymen för en familj av fordon i drift inom en regional organisations territorium (t.ex. Europeiska unionen) enligt tabell 4.

Tabell 4

Urvalsstorlek

9.3.5.2 För prestanda under drift (IUPR) beskrivs antalet uppsättningar provfordon i tabell 4, baserat på antalet fordon inom en OBD-familj som godkänts med IUPR (som omfattas av urvalet).

För den första provtagningsperioden för en OBD-familj ska alla fordonstyper i familjen som godkänts med IURP anses omfattas av urvalet. För de efterföljande provningsperioderna ska endast de fordonstyper som inte tidigare har provats eller som omfattas av typgodkännande avseende utsläpp som har förlängts sedan den föregående provningsperioden, anses omfattas av urvalet.

För familjer med mindre än 5 000 registreringar som omfattas av urvalet inom provningsperioden ska antalet fordon i en uppsättning provfordon vara minst sex. För alla andra familjer är det minsta antalet fordon i en uppsättning provfordon 15.

Varje uppsättning provfordon ska på lämpligt sätt representera försäljningsmönstret, dvs. åtminstone fordonstyper med hög försäljningsvolym (≥ 20 % av familjen totalt) ska vara representerade.

9.4 På grundval av den kontroll som avses i punkt 9.2 ska typgodkännandmyndigheten göra något av följande:

Om IUPRM-kontrollen visar att provningskriterierna i punkt 6.1.2 a eller b i tillägg 3 till dessa föreskrifter är uppfyllda för fordonen i uppsättningen provfordon ska typgodkännandemyndigheten vidta de åtgärder som beskrivs i led d ovan.

9.4.1 Då provningar av typ I betraktas som nödvändiga för att kontrollera utsläppsbegränsande anordningars överensstämmelse med kraven på deras prestanda under drift ska sådana provningar utföras med ett provningsförfarande som uppfyller de statistikkrav som definieras i tillägg 4 till dessa föreskrifter.

9.4.2 Typgodkännandemyndigheten ska i samarbete med tillverkaren göra ett urval av fordon med tillräcklig körsträcka vars användning under normala förhållanden kan säkerställas på ett rimligt sätt. Tillverkaren ska rådfrågas om urvalet av fordonen i urvalet och tillåtas närvara vid kontrollerna av fordonens överensstämmelse.

9.4.3 Tillverkaren ska bemyndigas att under typgodkännandemyndighetens överinseende utföra kontroller, även av destruktiv karaktär, på de fordon som har utsläppsnivåer som överstiger gränsvärdena, i avsikt att fastställa möjliga orsaker till försämringen som inte kan tillskrivas tillverkaren (t.ex. användning av blyad bensin före provningen). Där kontrollresultaten bekräftar sådana orsaker ska dessa provningsresultat uteslutas från kontrollen av överensstämmelse.

10. PÅFÖLJDER VID BRISTANDE PRODUKTIONSÖVERENSSTÄMMELSE

10.1 Det typgodkännande som beviljats för en fordonstyp enligt dessa föreskrifter kan återkallas om de krav som beskrivs i punkt 8.1 inte uppfylls eller om det fordon eller något av de fordon som valts ut inte klarar de kontroller som föreskrivs i punkt 8.1.1.

10.2 Om en av de parter i överenskommelsen som tillämpar dessa föreskrifter återkallar ett typgodkännande som den tidigare beviljat, ska den genast rapportera detta till övriga parter som tillämpar dessa föreskrifter, med hjälp av en meddelandeblankett enligt förlagan i bilaga 2 till dessa föreskrifter.

11. Slutgiltigt upphörande av produktionen

En innehavare av ett typgodkännande som slutgiltigt upphör med sin produktion av en fordonstyp som typgodkänts enligt dessa föreskrifter ska underrätta typgodkännandemyndigheten om detta. Myndigheten ska då rapportera detta till övriga parter i 1958 års överenskommelse som tillämpar dessa föreskrifter, med hjälp av kopior av meddelandeblanketten enligt förlagan i bilaga 2 till dessa föreskrifter.

12. Övergångsbestämmelser

12.1 Allmänna bestämmelser

12.1.1 Från och med dagen för det officiella ikraftträdandet av ändringsserie 07 får ingen av de parter i överenskommelsen som tillämpar dessa föreskrifter vägra att bevilja typgodkännande i enlighet med dessa föreskrifter i deras lydelse enligt ändringsserie 07.

12.1.2 De bestämmelser om typgodkännande och kontroll av produktionsöverensstämmelse som anges i dessa föreskrifter, ändrade genom ändringsserie 06, förblir giltiga fram till de datum som avses i punkt 12.2.1 och 12.2.2.

12.2 Nya typgodkännanden

12.2.1 De parter i överenskommelsen som tillämpar dessa föreskrifter ska från och med den 1 september 2014 för fordon i kategori M eller N1 (Klass I) och från och med den 1 september 2015 för fordon i kategori N1 (Klass II eller III) och kategori N2, endast bevilja ECE-typgodkännande för nya fordonstyper som uppfyller följande:

12.2.2 De parter i överenskommelsen som tillämpar dessa föreskrifter ska den 1 september 2015 för fordon i kategori M eller N1 (Klass I) och från och med den 1 september 2016 för fordon i kategori N1 (Klass II eller III) och kategori N2, endast bevilja ECE-typgodkännande för nya fordon som uppfyller följande:

12.2.3 De parter i överenskommelsen som tillämpar dessa föreskrifter ska från och med den 1 september 2017 för fordon i kategori M eller N1 (Klass I) och från och med den 1 september 2018 för fordon i kategori N1 (Klass II eller III) och kategori N2, endast bevilja ECE-typgodkännande för nya fordonstyper som uppfyller följande:

12.2.4 De parter i överenskommelsen som tillämpar dessa föreskrifter ska från och med den 1 september 2018 för fordon i kategori M eller N1 (Klass I) och från och med den 1 september 2019 för fordon i kategori N1 (Klass II eller III) och kategori N2, endast bevilja ECE-typgodkännande för nya fordon som uppfyller följande:

12.3 Särskilda bestämmelser

12.3.1 De parter i överenskommelsen som tillämpar dessa föreskrifter får fortsätta att bevilja typgodkännanden för de fordon som uppfyller kraven i någon tidigare ändringsserie, eller var som helst i de här föreskrifterna, förutsatt att fordonen är avsedda för försäljning eller export till länder där motsvarande krav tillämpas enligt nationell lagstiftning.

13. Namn- och adressuppgifter för de tekniska tjänster som ansvarar för typgodkännandeprovning och för typgodkännandemyndigheterna

De parter i 1958 års överenskommelse som tillämpar dessa föreskrifter ska meddela Förenta nationernas sekretariat namn- och adressuppgifter för de tekniska tjänster som ansvarar för typgodkännandeprovning och för de typgodkännandemyndigheter som beviljar typgodkännanden och till vilka blanketter om beviljat, utökat, ej beviljat eller återkallat typgodkännande som utfärdats i andra länder ska sändas.

(1) Enligt definitionen i den konsoliderade resolutionen om fordonskonstruktion (R.E.3), punkt 2 i dokument ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.3 – www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29resolutions.html

(2) Typgodkännande A är avskaffat. Genom ändringsserie 05 till dessa föreskrifter förbjuds användning av blyad bensin.

(3) Se fotnot 1.

(4) De särskiljande landsnumren för parterna i 1958 års överenskommelse återges i bilaga 3 till den konsoliderade resolutionen om fordonskonstruktion (R.E.3), dokument ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.3 – Annex 3 – www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29resolutions.html

(5) När ett tvåbränslefordon kombineras med ett flexbränslefordon är bägge provningskraven tillämpliga.

(6) Den här bestämmelsen är tillfällig. Ytterligare kav för biodiesel kommer att föreslås senare.

(7) Denna provning kommer att utföras på båda bränslena. Referensbränslet E75 enligt bilaga 10 ska användas.

(8) Endast NOx-utsläpp ska fastställas när fordonet drivs med vätgas.

(9) Referensbränsle är ”Vätgas för förbränningsmotorer” enligt bilaga 10a.

(10) Gränsvärdena för partikelmassa och partikelantal för gnisttändningsmotorer, inklusive hybridfordon, är bara tillämpliga på fordon med motorer med direktinsprutning.

(11) Om tillverkaren så önskar kan fordon med gnisttändnings- och kompressionständningsmotorer provas med antingen E5- eller E10-bränslen och antingen B5- eller B7-bränslen. Dock gäller följande:

(12) Gränsvärden för partikelmassa och partikelantal för gnisttändningsmotorer är bara tillämpliga på fordon med motorer med direktinsprutning.

(13) Fram till tre år efter de datum som anges i punkt 12.2.1 och 12.2.2 i dessa föreskrifter för nya typgodkännanden respektive nya fordon, ska ett utsläppsgränsvärde för partikelantal på 6,0 × 1012 #/km gälla för gnisttändningsfordon med direktinsprutning, om tillverkaren väljer det.

För fordon som certifierats till det fulla förhållandet, i enlighet med punkt 7.1.4 i tillägg 1 till bilaga 11 i dessa föreskrifter visar data som samlats in från fordonen för minst en övervakningsanordning M i urvalet antingen att urvalets genomsnittliga prestandakvot i drift ligger under värdet Testmin (M) eller att minst 66 % av fordonen i urvalet har en prestandakvot i drift på mindre än Testmin (M).

4.2 Fordon med omborddiagnossystem kan kontrolleras för att se till att felfunktionsindikationer etc. fungerar korrekt under drift, i förhållande till utsläppsnivåerna (gränsvärden för felfunktionsindikationer definieras i bilaga 11 till dessa föreskrifter) och i enlighet med de typgodkända specifikationerna.

75 för övervakningsanordningar för avdunstningssystem, övervakningsanordningar för sekundära luftsystem och övervakningsanordningar som använder en nämnare som räknats upp i enlighet med punkt 7.3.2 a, b eller c i tillägg 1 till bilaga 11 till dessa föreskrifter (t.ex. övervakningsanordningar för kallstart, luftkonditioneringssystem etc.), eller

Tillverkaren ska se till att det utsläppsbegränsande systemet upprätthåller sin utsläppsbegränsande funktion under alla omgivande förhållanden, särskilt vid låg omgivningstemperatur. Detta omfattar att vidta åtgärder för att förhindra att reagens fryser under en uppställningstid på upp till sju dygn vid en temperatur på 258 K (– 15 °C) med reagensbehållaren fylld till 50 procent. Om reagenset har frusit ska tillverkaren garantera att reagenset finns tillgängligt för användning inom 20 min om fordonet startas vid 258 K (– 15 °C) mätt på insidan av reagensbehållaren, så att det utsläppsbegränsande systemet kan fungera korrekt.

8.4 När förarmotiveringssystemet har aktiverats fullt ut och fordonets fortsatta drift förhindrats, ska förarmotiveringssystemet kunna avaktiveras endast om kvantiteten reagensmedel som tillsatts i fordonet motsvarar genomsnittsförbrukningen under en körsträcka på 2 400 km, eller de fel som specificeras i punkterna 4, 5 eller 6 i detta tillägg har avhjälpts. Efter det att en reparation har utförts i syfte att avhjälpa ett fel som gjort att omborddiagnossystemet löst ut i enlighet med punkt 7.2 ovan, får förarmotiveringssystemet återstartas via omborddiagnossystemets seriella anslutning (t.ex. av ett generiskt avsökningsverktyg) så att fordonet kan startas om i självdiagnossyfte. Fordonet ska drivas i högst 50 km för att man ska kunna bekräfta att felet har avhjälpts. Förarmotiveringssystemet ska åter aktiveras fullt ut om felet kvarstår.

7.1 När det hänvisas till denna punkt ska det lagras en icke-raderbar parameterkod (PID) som anger skälet till att förarmotiveringssystemet aktiverats och det avstånd som fordonet tillryggalagt. Fordonet ska lagra en notering om PID under minst 800 dagar eller 30 000 kilometers körning. PID-noteringar ska vara tillgängliga via den seriella anslutningen till ett standardiserat diagnosuttag, på begäran av ett generiskt avsökningsverktyg i enlighet med bestämmelserna i punkt 6.5.3.1 i tillägg 1 till bilaga 11 till dessa föreskrifter. De uppgifter som lagras i PID-koden kopplas till den sammanlagda fordonsdriftsperioden under vilken detta skett, med en noggrannhet på minst 300 dagar eller 10 000 km.

3.2.14 Uppgifter om eventuella anordningar avsedda att påverka bränsleekonomin (om de inte täcks in under andra punkter): …

3.2.12.2.7.6.3 Ett uttömmande dokument som beskriver alla komponenter som feldetekteringsfunktionen känner av och som aktiverar felfunktionsindikatorn (fast antal körcykler eller statistisk metod), inklusive en förteckning över relevanta sekundära avkänningsparametrar för varje komponent som övervakas med omborddiagnossystemet. En förteckning över alla utkoder och format som används av omborddiagnossystemet (med förklaring av var och en av dessa) som har samband med enskilda utsläppsrelaterade framdrivningskomponenter och med enskilda icke-utsläppsrelaterade komponenter, i de fall övervakningen av komponenten används för att avgöra om felfunktionsindikatorn ska aktiveras. Framför allt ska en uttömmande förklaring lämnas för de uppgifter som ges i service $05 Test ID $21 till FF och de uppgifter som ges i service $06. När det gäller fordonstyper som använder en kommunikationslänk i enlighet med ISO 15765-4 ”Road vehicles – Diagnostics on Controller Area Network (CAN) – Part 4: Requirements for emissions-related systems”, ska i synnerhet en uttömmande förklaring lämnas för de uppgifter som ges i service $06 Test ID $00 till FF, för varje ID-stödd övervakning med omborddiagnos.

De fordonstyper som förtecknas i bilagan till detta intyg överensstämmer med bestämmelserna i punkt 7 i tillägg 1 till bilaga 11 till dessa föreskrifter avseende omborddiagnossystemets prestanda under drift under alla rimligen förutsebara körförhållanden.

Ett uttömmande dokument som beskriver alla avkända komponenter, med angivande av strategi för feldetektering och aktivering av felfunktionsindikatorn (fast antal körcykler eller statistisk metod), inklusive en förteckning över relevanta sekundära avkänningsparametrar för varje komponent som övervakas med omborddiagnossystemet, samt en förteckning över alla utkoder och format som används av omborddiagnossystemet (med förklaring av var och en av dessa) med koppling till enskilda utsläppsrelaterade framdrivningskomponenter och till enskilda icke-utsläppsrelaterade komponenter, i de fall övervakning av komponenten används för att avgöra om felfunktionsindikatorn ska aktiveras. Framför allt ska en uttömmande förklaring lämnas av de uppgifter som ges i service $05 Test ID $21 till FF och de uppgifter som ges i service $06. När det gäller fordonstyper som använder en kommunikationslänk i enlighet med ISO 15765-4 ”Road vehicles – Diagnostics on Controller Area Network (CAN) – Part 4: Requirements for emissions-related systems”, ska i synnerhet en uttömmande förklaring lämnas av de uppgifter som ges i service $06 Test ID $00 till FF, för varje ID-stödd övervakning med omborddiagnos.

1.13.3 Totala utväxlingsförhållanden (inklusive däckens rullningsomkrets med last): väghastighet per 1 000 min– 1 (km/h)

Fordonet ska ha justerats och vara i normalt körskick efter att ha körts in under minst 3 000 km. Däcken ska ha körts in samtidigt med fordonet eller ha ett mönsterdjup av mellan 90 och 50 % av det ursprungliga mönsterdjupet.

Det gränsvärde som anges i punkt 3.1.1 i detta tillägg höjs till ± 50 % under 1 s vid start och för fordon med manuell växel under 2 s vid växlingar.

Den totala trögheten (I) ska bestämmas under en accelerations- eller retardationsprovning med värden som är större än eller lika med de som erhålls under en körcykel.

Partikelprovtagningssystemet ska bestå av en provtagningssondspets i utspädningstunneln (PSP), ett partikelöverföringsrör (PTT), en försorterare av partiklar (PCF) och en borttagare av flyktiga partiklar (VPR) uppströms enheten för mätning av koncentrationen i partikelantal (PNC). VPR ska omfatta anordningar för provutspädning (utspädare av antal partiklar: PND1 och PND2) liksom för partikelförångning (förångningsrör, ET). Provtagningssonden ska vara installerad i utspädningsområdet på ett sådant sätt att ett representativt provgasflöde tas ut från en homogen blandning av luft/avgaser. Den totala uppehållstiden i systemet plus svarstiden T90 för PNC får inte vara längre än 20 s.

Begränsade avvikelser från specifikationerna avseende vägningskammarens temperatur och fuktighet är tillåtna under förutsättning att deras totala varaktighet inte överstiger 30 min under någon av filterkonditioneringsfaserna. Vägningskammaren ska uppfylla kraven enligt specifikationerna innan någon person går in i lokalen. Under vägningen är inga avvikelser från angivna villkor tillåtna.

Institute of Environmental Sciences and Technology, IEST-RP-CC021: Testing HEPA and ULPA Filter Media.

U.S.A. Department of Defense Test Method Standard, MIL-STD-282 method 502.1.1: DOP-Smoke Penetration of Gas-Mask Canisters

U.S.A. Department of Defense Test Method Standard, MIL-STD-282 method 102.8: DOP-Smoke Penetration of Aerosol-Filter Element

1.3.1.1 Provtagningssonden ska leverera den partikelstorlekssortering som anges i punkt 1.3.1.4 i detta tillägg. Det rekommenderas att detta resultat uppnås med användning av en öppen sond med skarpa kanter riktad rakt in i flödesriktningen samt en försorterare (cyklon, impaktor, etc.). En lämplig provtagningssond, som den som visas i figur A4a.App4/13, kan alternativt användas förutsatt att den uppfyller försorteringskraven enligt punkt 1.3.1.4 i detta tillägg.

1.2.3 De uppsamlade avgaserna ska hållas vid en temperatur under 325 K (52 °C) inom ett område 20 cm uppströms och nedströms partikelfiltrets yta, utom i fallet med en regenereringsprovning där temperaturen ska vara under 192 °C.

Renad syntetisk luft: (renhetsgrad: ≤ 1 ppm C, ≤ 1 ppm CO, ≤ 400 ppm CO2, ≤ 0,1 ppm NO); Syrehalt mellan 18 och 21 volymprocent.

Renat kväve: (renhetsgrad: ≤ 1 ppm C, ≤ 1 ppm CO, ≤ 400 ppm CO2, ≤ 0,1 ppm NO).

2.4.2 Via ett T-rör tillförs syrgas eller syntetisk luft fortlöpande till spänngasflödet, tills den avlästa koncentrationen är ca 10 % mindre än den avlästa kalibreringskoncentration som anges i punkt 2.4.1 i detta tillägg. Registrera den erhållna koncentrationen (c). Ozongeneratorn ska vara bortkopplad under hela detta förlopp.

Analysatorerna ska vara av typen NDIR med absorption. Den ska vara kalibrerad antingen med vattenånga eller med propylen (C3H6). Om analysatorn kalibreras med vattenånga ska det säkerställas att ingen vattenkondens förekommer i rör eller anslutningar under kalibreringsprocessen. Om analysatorn kalibreras med propylen ska tillverkaren tillhandahålla uppgifter för konvertering av koncentrationen av propylen till motsvarande koncentration vattenånga. Konversionsvärdena ska regelbundet kontrolleras av tillverkaren, minst en gång per år.

Vikten av en liten cylinder som fyllts antingen med kolmonoxid eller med propan bestäms med en noggrannhet av ± 0,01 g. CVS-systemet körs under cirka 5–10 min som vid en normal avgasutsläppsprovning medan kolmonoxid eller propan sprutas in i systemet. Mängden ren gas som förts in bestäms med hjälp av jämförande vägning. Den gas som samlats i säcken analyseras därefter med hjälp av den utrustning som normalt används för avgasanalys. Resultaten jämförs därefter med de koncentrationsvärden som beräknats tidigare.

3.3.1 Mätning av en begränsad mängd ren gas (CO or C3H8) med hjälp av en gravimetrisk metod.

3.2.2 En känd mängd ren gas (CO or C3H8) matas in i CVS-systemet genom det kalibrerade strypmunstycket för kritiskt flöde. Om inloppstrycket är tillräckligt högt, är flödet (q), som ställs in med hjälp av strypmunstycket, oberoende av trycket vid strypmunstyckets utlopp (kritiskt flöde). Om det inträffar avvikelser som överstiger 5 % ska orsaken till felfunktionen fastställas och korrigeras. CVS-systemet körs som vid utsläppsprovning under 5–10 min. Den gas som samlats i provtagningssäcken analyseras med sedvanlig utrustning och resultaten jämförs med den halt av gasproverna som var känd i förväg.

3.2.1 Mätning av ett konstant flöde hos en ren gas (CO or C3H8) med användande av ett munstycke för kritiskt flöde.

Den totala noggrannheten i konstantvolymprovtagningssystemet och i analyssystemet ska bestämmas genom att en känd mängd föroreningsgas införs i systemet medan det körs som under en normal provning, varefter föroreningsmassan analyseras och beräknas enligt formlerna i punkt 6.6 i denna bilaga, bortsett från att propandensiteten ska antas vara 1,967 gram per liter under standardförhållanden. Följande två metoder har visat sig ge tillräcklig noggrannhet.

En värmeväxlare (HE) med en kapacitet som är tillräcklig för att under hela provningen säkerställa att luft-/avgasblandningens temperatur, uppmätt vid en punkt omedelbart uppströms från kolvpumpen, ligger inom 6 K från den genomsnittliga drifttemperaturen under provningen. Denna anordning ska inte påverka föroreningshalterna i de utspädda gaser som efteråt uttas för analys.

Ett fullflödesavgasutspädningssystem ska användas. Detta kräver att fordonets avgaser under kontrollerade förhållanden kontinuerligt utspäds med omgivningsluft. Den totala volymen av blandningen av avgaser och utspädningsluft ska mätas och ett kontinuerligt proportionellt prov av denna volym ska uppsamlas för analys. Föroreningsmängderna bestäms ur provhalterna, som korrigerats för föroreningshalten i omgivningsluften och för det sammanlagda flödet under provningsperioden.

den korrigerade koncentrationen av partiklar från de utspädda avgaserna uttryckt som det genomsnittliga antalet partiklar per kubikcentimeter från provningen, inklusive körcykelns fulla längd; om de resulterande genomsnittliga volymkoncentrationerna från partikelräknaren inte är uppmätta under standardförhållanden (273,2 K och 101,33 kPa), ska koncentrationerna korrigeras till dessa förhållanden .

Massan M för varje förorening som släpps ut av fordonet under provningen ska bestämmas som produkten av volymhalten och volymen av gasen i fråga, med vederbörligt beaktande av följande densiteter (d) under ovannämnda referensförhållanden:

den gasvolym som kolvpumpen levererar under provningsförhållandena, uttryckt i liter per varv,

6.1.3.5 Tidstoleranserna ska vara ± 1,0 s. Dessa toleranser ska tillämpas såväl i början som i slutet av varje växlingsperiod under stadskörningscykeln (del 1) och under momenten nr 3, 5 och 7 i landsvägskörningscykeln (del 2). Det bör observeras att den tillåtna tiden av 2 s innefattar tiden för växling och, om så krävs, medger en viss grad av handlingsfrihet för att komma i fas med cykeln.

6.1.3.4 En tolerans av ± 2 km/h ska tillåtas mellan den visade hastigheten och den teoretiska hastigheten under acceleration, under konstant hastighet och under retardation när fordonets bromsar används. Om fordonet saktar in snabbare utan att bromsarna används ska endast bestämmelserna i punkt 6.4.4.3 tillämpas. Hastighetstoleranser utöver de föreskrivna ska godtas under fasbyten, förutsatt att toleranserna aldrig överskrids med mer än 0,5 s vid något tillfälle.

det varvtal som rekommenderas av tillverkaren plus 250 varv per min, eller

1.1 All utrustning ska kalibreras innan den tas i bruk för första gången och därefter så ofta som krävs och under alla omständigheter under månaden före typgodkännandeprovningen. De kalibreringsmetoder som ska användas beskrivs i detta tillägg.

7.4.4.1 Den anordning som avses i punkt 7.4.1 i denna bilaga kopplas in. Ett tryckfall från atmosfärisk nivå till en nivå som anger att en volym av 1,0 l luft flödat in i systemet för begränsning av avdunstningsutsläpp inom loppet av en min ska observeras.

5.7.3 Provningsfordonet ska med motorn avstängd och med provningsfordonets fönster och bagageutrymme(n) öppnade flyttas in i mätkammaren. Blandarfläkten/Blandarfläktarna ska justeras så att den (de) upprätthåller en minsta luftcirkulationshastighet av 8 km/h under provningsfordonets bränsletank.

5.7.2 Mätkammaren ska vädras under flera minuter omedelbart före provningen tills en stabil bakgrund kan uppnås. Kammarens blandarfläkt(ar) ska också kopplas in i samband med detta.

5.1.4.3 Mätkammaren ska vädras under flera minuter omedelbart före provningen tills en stabil bakgrund erhålls. Kammarens blandarfläkt(ar) ska kopplas in i samband med detta.

≤ 1 ppm CO, ≤ 400 ppm CO2, ≤ 0,1 ppm NO),

4.6.1 Differensen Δp mellan barometertrycket inom provningsområdet och det inre trycket i kammaren ska under hela avdunstningsutsläppsmätningarnas förlopp registreras eller införas i ett databehandlingssystem med en frekvens av minst en gång per minut.

4.5.3 Temperaturerna ska under hela avdunstningsutsläppsmätningarnas förlopp registreras eller föras in i ett databehandlingssystem med en frekvens av minst en gång/min.

4.2.2.2 Utrustningen ska kunna mäta kolvätemassan i de in- och utgående luftflödena med en noggrannhet av 0,01 gram. Ett provtagningssäcksystem kan användas för att uppsamla ett proportionellt prov av den luft som sugs ur och släpps in i kammaren. Som ett alternativ kan in- och utgående luftflöden fortlöpande analyseras med användande av en direktansluten flamjoniseringsdetektoranalysator och integreras med flödesmätningarna för att ge kontinuerliga uppgifter om den kolvätemassa som avgår.

4.2.2.1 Kammaren ska ha ett frånluftsflöde som drar ut luft ur kammaren med låg och konstant hastighet under hela provningen. Ett tilluftsflöde kan väga upp detta luftutflöde genom att omgivningsluft släpps in. Inkommande luft ska filtreras med aktivt kol så att en relativt konstant kolvätenivå erhålls. Varje metod för volymanpassning ska bibehålla skillnaden mellan kammarens inre tryck och barometertrycket mellan 0 och -5 kPa.

Regleringssystemet ska ställas in så att det ger en jämn temperaturbild med så lite över- och självsvängning och instabilitet som möjligt med avseende på den långsiktiga omgivningstemperaturprofilen. Innerytans temperatur får inte vid något tillfälle under dygnsutsläppsprovningen vara lägre än 278 K (5 oC) eller högre än 328 K (55 oC).

Mätkammaren för avdunstningsutsläpp ska vara en gastät rektangulär mätkammare som kan rymma fordonet under provningen. Fordonet ska vara tillgängligt från alla sidor och kammaren ska då den är tillsluten vara gastät i enlighet med tillägg 1 till denna bilaga. Kammarens inneryta ska vara ogenomtränglig för och inte reagera med kolväten. Temperaturregleringssystemet ska göra det möjligt att reglera kammarens inre lufttemperatur så att den under hela provningen följer den föreskrivna temperatur-/tidsprofilen med en genomsnittlig tolerans av 1 K under provningens hela längd.

3.1.1 Fordonet ska vara i gott tekniskt skick, inkört och ha körts under minst 3 000 km före provningen. Systemet för begränsning av avdunstningsutsläpp ska vara inkopplat och ha fungerat korrekt under denna period och kolkanistern (kolkanistrarna) ska ha använts normalt utan att ha utsatts för onormal urluftning eller belastning.

4.3.4 Om fordonet är stabiliserat vid 266 K (–7 oC) i ett separat område och flyttas genom ett varmt område till provningsrummet ska fordonet återstabiliseras i provningsrummet under minst sex gånger den period under vilken fordonet utsatts för högre temperaturer. Omgivningstemperaturen (uppmätt med torr termometer) ska under denna period hållas vid i genomsnitt 266 K (–7 oC) ± 3 K och får inte understiga 260 K (–13 oC) eller överstiga 272 K (–1 oC).

Temperaturen får dessutom inte vara under 263 K (–10 oC) eller över 269 K (–4 oC) under mer än tre på varandra följande min.

4.3.3.4 Fordonet ska förvaras under minst en timme efter det att det kylts till 266 K (–7 oC) ± 2 K före avgasutsläppsprovningen vid låg omgivningstemperatur. Omgivningstemperaturen (uppmätt med torr termometer) ska under denna period hållas vid i genomsnitt 266 K (–7 oC) ± 3K och får inte understiga 260 K (–13 oC) eller överstiga 272 K (–1 oC).

266 K (–7 oC) ± 3 K under varje timme av denna period och den får inte vara lägre än 260 K (–13 oC) eller högre än 272 K (–1 oC). Temperaturen får dessutom inte understiga 263 K (–10 oC) eller överstiga 269 K (–4 oC) under mer än tre på varandra följande min.

Fordonet förvaras före avgasutsläppsprovningen vid låg omgivningstemperatur under minst 12 h men högst 36 h. Omgivningstemperaturen (uppmätt med torr termometer) under denna period ska hållas vid en genomsnittlig temperatur av

När åldrandet har slutförts ska de uppgifter om tid som funktion av katalysatorns temperatur som samlats in under åldrandeprocessen redovisas i ett histogram med en temperaturklassbredd på högst 10 oC. BAT-ekvationen och beräknad effektiv referenstemperatur för åldrandecykeln enligt punkt 2.3.1.4 i denna bilaga ska användas för att avgöra om en lämplig grad av termiskt åldrande av katalysatorn faktiskt har ägt rum. Åldrandet i provbänk ska förlängas om den termiska inverkan av den beräknade tiden för åldrande inte motsvarar minst 95 % av önskat termiskt åldrande.

3.8 Kvalitetssäkring. Temperaturer och luft/bränsle-förhållande enligt punkt 3.3 och 3.4 i detta tillägg ska kontrolleras regelbundet (minst var 50:e timme) under åldrandet. Erforderliga justeringar ska göras för att se till att SBC följs på lämpligt sätt under hela åldrandeprocessen.

3.4 Mätning av luft-/bränsleförhållande. Åtgärder ska vidtas för mätning av luft-bränsleförhållandet (t.ex. med en syresensor med brett mätområde) så nära katalysatorns in- och utloppsflänsar som möjligt. Uppgifterna från dessa sensorer ska lagras digitalt med frekvensen 1 Hz (en mätning per s).

2.2 Reglera katalysatortemperaturen vid stökiometrisk drift (1–40 s av cykeln) till minst 800 oC (±10 oC) genom att välja lämpligt varvtal, lämplig belastning och lämplig tändinställning för motorn. Reglera den högsta katalysatortemperatur som förekommer under cykeln till 890 oC (±10 oC) genom att välja lämpligt luft/bränsle-förhållande för motorn under fasen med ”fet blandning” som beskrivs i tabell A9.App1/2.

6.1.2 Under de första nio cyklerna stannas fordonet fyra gånger mitt i cykeln med motorn varje gång på tomgång under 15 s.

BILAGA 10

SPECIFIKATIONER FÖR REFERENSBRÄNSLEN

1. SPECIFIKATIONER FÖR REFERENSBRÄNSLEN FÖR PROVNING AV FORDON MED AVSEENDE PÅ UTSLÄPPSGRÄNSVÄRDEN

1.1 Tekniska uppgifter om det referensbränsle som ska användas vid provning av fordon med gnisttändningsmotor

Typ: Bensin (E5)

Parameter Enhet Gränsvärden (1) Provningsmetod Minst Högst Researchoktantal, RON 95,0 — EN 25164 prEN ISO 5164 Motoroktantal, MON 85,0 — EN 25163 prEN ISO 5163 Densitet vid 15 °C kg/m3 743 756 EN ISO 3675 EN ISO 12185 Ångtryck kPa 56,0 60,0 EN ISO 13016-1 (DVPE) Vattenhalt % v/v 0,015 ASTM 1064 Destillering: — Avdunstning vid 70 °C % v/v 24,0 44,0 EN-ISO 3405 — Avdunstning vid 100 °C % v/v 48,0 60,0 EN-ISO 3405 — Avdunstning vid 150 °C % v/v 82,0 90,0 EN-ISO 3405 — Slutlig kokpunkt °C 190 210 EN-ISO 3405 Återstod % v/v — 2,0 EN-ISO 3405 Kolväteanalys: — Olefiner % v/v 3,0 13,0 ASTM D 1319 — Aromatiska föreningar % v/v 29,0 35,0 ASTM D 1319 — Bensen % v/v — 1,0 EN 12177 — Saturater % v/v rapporteras ASTM 1319 Kol/väte-förhållande rapporteras Kol/syre-förhållande rapporteras Induktionsperiod (2) min 480 — EN-ISO 7536 Syrehalt (3) % m/m Rapporteras EN 1601 Förekommande bindemedel mg/ml — 0,04 EN-ISO 6246 Svavelhalt (4) mg/kg — 10 EN ISO 20846 EN ISO 20884 Kopparkorrosion — klass 1 EN-ISO 2160 Blyhalt mg/l — 5 EN 237 Fosforhalt (5) mg/l — 1,3 ASTM D 3231 Etanol (3) % v/v 4,7 5,3 EN 1601 EN 13132

Typ: Bensin (E10)

Parameter Enhet Gränsvärden (6) Provningsmetod Minst Högst Researchoktantal, RON (7) 95,0 98,0 EN ISO 5164 Motoroktantal, MON (7) 85,0 89,0 EN ISO 5163 Densitet vid 15 °C kg/m3 743,0 756,0 EN ISO 12185 Ångtryck (DVPE) kPa 56,0 60,0 ISO 13016-1 Vattenhalt % m/m högst 0,05 Utseende vid – 7 °C: Klar och ljus EN 12937 Destillering: — avdunstning vid 70 °C % v/v 34,0 46,0 EN ISO 3405 — avdunstning vid 100 °C % v/v 54,0 62,0 EN ISO 3405 — avdunstning vid 150 °C % v/v 86,0 94,0 EN ISO 3405 — slutlig kokpunkt °C 170 195 EN ISO 3405 Återstod % v/v — 2,0 EN ISO 3405 Kolväteanalys: — olefiner % v/v 6,0 13,0 EN 22854 — aromatiska föreningar % v/v 25,0 32,0 EN 22854 — bensen % v/v — 1,00 EN 22854 EN 238 — saturater % v/v rapporteras EN 22854 Kol/väte-förhållande rapporteras Kol/syre-förhållande rapporteras Induktionsperiod (8) min 480 — EN ISO 7536 Syrehalt (9) % m/m 3,3 3,7 EN 22854 Bindemedel tvättat med lösningsmedel (Förekommande bindemedel) mg/100 ml — 4 EN ISO 6246 Svavelhalt (10) mg/kg — 10 EN ISO 20846 EN ISO 20884 Kopparkorrosion 3 h vid 50 °C — klass 1 EN ISO 2160 Blyhalt mg/l — 5 EN 237 Fosforhalt (11) mg/l — 1,3 ASTM D 3231 Etanol (9) % v/v 9,0 10,0 EN 22854

Typ: Etanol (E85)

Parameter Enhet Gränsvärden (12) Provningsmetod (13) Minst Högst Researchoktantal, RON 95,0 — EN ISO 5164 Motoroktantal, MON 85,0 — EN ISO 5163 Densitet vid 15 °C kg/m3 rapporteras ISO 3675 Ångtryck kPa 40,0 60,0 EN ISO 13016-1 (DVPE) Svavelhalt (14) (15) mg/kg — 10 EN ISO 20846 EN ISO 20884 Oxidationsstabilitet min 360 EN ISO 7536 Förekommande bindemedel (tvättat med lösningsmedel) mg/(100 ml) — 5 EN-ISO 6246 Utseende Ska bestämmas vid omgivningstemperatur eller 15 °C beroende på vad som är högst. Klar och ljus, synbart fri från suspergerade eller utfällda föroreningar Visuell kontroll Etanol och högre alkoholer (18) % V/V 83 85 EN 1601 EN 13132 EN 14517 Högre alkoholer (C3–C8) % V/V — 2,0 Metanol % V/V 0,5 Bensin (16) % V/V Återstod EN 228 Fosfor mg/l 0,3 (17) ASTM D 3231 Vattenhalt % V/V 0,3 ASTM E 1064 Halt av oorganiskt klor mg/l 1 ISO 6227 pHe 6,5 9,0 ASTM D 6423 Kopparremskorrosion (3 h vid 50 °C) Klassificering klass 1 EN ISO 2160 Surhetsgrad (räknat som ättiksyra CH3COOH) % m/m (mg/l) — 0,005 (40) ASTM D 1613 Kol/väte-förhållande rapporteras Kol/syre-förhållande rapporteras

1.2 Tekniska uppgifter om det referensbränsle som ska användas vid provning av fordon med kompressionständningsmotor

Typ: Diesel (B5)

Parameter Enhet Gränsvärden (19) Provningsmetod Minst Högst Cetantal (20) 52,0 54,0 EN-ISO 5165 Densitet vid 15 °C kg/m3 833 837 EN-ISO 3675 Destillering: — 50 %-punkten °C 245 — EN-ISO 3405 — 95 %-punkten °C 345 350 EN-ISO 3405 — Slutkokpunkt °C — 370 EN-ISO 3405 Flampunkt °C 55 — EN 22719 Filtrerbarhet i kyla (CFPP) °C — – 5 EN 116 Viskositet vid 40 °C mm2/s 2,3 3,3 EN-ISO 3104 Polycykliska aromatiska kolväten % m/m 2,0 6,0 EN 12916 Svavelhalt (21) mg/kg — 10 EN ISO 20846 EN ISO 20884 Kopparkorrosion — klass 1 EN-ISO 2160 Koksrester enligt Conradson (10 % DR) % m/m — 0,2 EN-ISO 10370 Askhalt % m/m — 0,01 EN-ISO 6245 Vattenhalt % m/m — 0,02 EN-ISO 12937 Neutralisationstal (stark syra) mg KOH/g — 0,02 ASTM D 974 Oxidationsstabilitet (22) mg/ml — 0,025 EN-ISO 12205 Smörjförmåga (HFRR-provning, smörjbarhetsgräns vid 60 °C) μm — 400 EN ISO 12156 Oxidationsstabilitet vid 110 °C (22) (24) h 20,0 EN 14112 Fettsyrametylester (23) % v/v 4,5 5,5 EN 14078

Typ: Diesel (B7)

Parameter Enhet Gränsvärden (25) Provningsmetod Minst Högst Cetanindex 46,0 EN ISO 4264 Cetantal (26) 52,0 56,0 EN ISO 5165 Densitet vid 15 °C kg/m3 833,0 837,0 EN ISO 12185 Destillering: — 50 %-punkten °C 245,0 — EN ISO 3405 — 95 %-punkten °C 345,0 360,0 EN ISO 3405 — Slutkokpunkt °C — 370,0 EN ISO 3405 Flampunkt °C 55 — EN ISO 2719 Grumlingspunkt °C — – 10 EN 23015 Viskositet vid 40 °C mm2/s 2,30 3,30 EN ISO 3104 Polycykliska aromatiska kolväten % m/m 2,0 4,0 EN 12916 Svavelhalt mg/kg — 10,0 EN ISO 20846 EN ISO 20884 Kopparkorrosion 3 h vid 50 °C — klass 1 EN ISO 2160 Koksrester enligt Conradson (10 % DR) % m/m — 0,20 EN ISO 10370 Askhalt % m/m — 0,010 EN ISO 6245 Föroreningar totalt mg/kg — 24 EN 12662 Vattenhalt mg/kg — 200 EN ISO 12937 Syratal mg KOH/g — 0,10 EN ISO 6618 Smörjförmåga (HFRR-provning, smörjbarhetsgräns vid 60 °C) μm — 400 EN ISO 12156 Oxidationsstabilitet vid 110 °C (27) h 20,0 EN 15751 Fettsyrametylester (28) % v/v 6,0 7,0 EN 14078

2. SPECIFIKATIONER FÖR DET REFERENSBRÄNSLE SOM SKA ANVÄNDAS VID PROVNING VID LÅG OMGIVNINGSTEMPERATUR AV FORDON MED GNISTTÄNDNINGSMOTOR – PROVNING AV TYP VI

Typ: Bensin (E5)

Parameter Enhet Gränsvärden (29) Provningsmetod Minst Högst Researchoktantal, RON 95,0 — EN 25164 Pr. EN ISO 5164 Motoroktantal, MON 85,0 — EN 25163 Pr. EN ISO 5163 Densitet vid 15 °C kg/m3 743 756 EN ISO 3675 EN ISO 12185 Ångtryck kPa 56,0 95,0 EN ISO 13016-1 (DVPE) Vattenhalt % v/v 0,015 ASTM E 1064 Destillering: — Avdunstning vid 70 °C % v/v 24,0 44,0 EN-ISO 3405 — Avdunstning vid 100 °C % v/v 50,0 60,0 EN-ISO 3405 — Avdunstning vid 150 °C % v/v 82,0 90,0 EN-ISO 3405 — Slutkokpunkt °C 190 210 EN-ISO 3405 Återstod % v/v — 2,0 EN-ISO 3405 Kolväteanalys: Olefiner % v/v 3,0 13,0 ASTM D 1319 Aromatiska föreningar % v/v 29,0 35,0 ASTM D 1319 Bensen % v/v — 1,0 EN 12177 Saturater % v/v rapporteras ASTM 1319 Kol/väte-förhållande rapporteras Kol/syre-förhållande rapporteras Induktionsperiod (30) min 480 — EN-ISO 7536 Syrehalt (31) % m/m rapporteras EN 1601 Förekommande bindemedel mg/ml — 0,04 EN-ISO 6246 Svavelhalt (32) mg/kg — 10 EN ISO 20846 EN ISO 20884 Kopparkorrosion — klass 1 EN-ISO 2160 Blyhalt mg/l — 5 EN 237 Fosforhalt (33) mg/l — 1,3 ASTM D 3231 Etanol (31) % v/v 4,7 5,3 EN 1601 EN 13132

Typ: Bensin (E10)

Parameter Enhet Gränsvärden (34) Provningsmetod Minst Högst Researchoktantal, RON (35) 95,0 98,0 EN ISO 5164 Motoroktantal, MON (35) 85,0 89,0 EN ISO 5163 Densitet vid 15 °C kg/m3 743,0 756,0 EN ISO 12185 Ångtryck (DVPE) kPa 56,0 95,0 ISO 13016-1 Vattenhalt högst 0,05 Utseende vid – 7 °C: Klar och ljus EN 12937 Destillering: — avdunstning vid 70 °C % v/v 34,0 46,0 EN ISO 3405 — avdunstning vid 100 °C % v/v 54,0 62,0 EN ISO 3405 — avdunstning vid 150 °C % v/v 86,0 94,0 EN ISO 3405 — slutlig kokpunkt °C 170 195 EN ISO 3405 Återstod % v/v — 2,0 EN ISO 3405 Kolväteanalys: — olefiner % v/v 6,0 13,0 EN 22854 — aromatiska föreningar % v/v 25,0 32,0 EN 22854 — bensen % v/v — 1,00 EN 22854 EN 238 — saturater % v/v rapporteras EN 22854 Kol/väte-förhållande rapporteras Kol/syre-förhållande rapporteras Induktionsperiod (36) min 480 — EN ISO 7536 Syrehalt (37) % m/m 3,3 3,7 EN 22854 Bindemedel tvättat med lösningsmedel (Förekommande bindemedel) mg/100 ml — 4 EN ISO 6246 Svavelhalt (38) mg/kg — 10 EN ISO 20846 EN ISO 20884 Kopparkorrosion 3 h vid 50 °C — klass 1 EN ISO 2160 Blyhalt mg/l — 5 EN 237 Fosforhalt (39) mg/l — 1,3 ASTM D 3231 Etanol (37) % v/v 9,0 10,0 EN 22854

Typ: Etanol (E75)

Parameter Enhet Gränsvärden (40) Provningsmetod (41) Minst Högst Researchoktantal, RON 95 — EN ISO 5164 Motoroktantal, MON 85 — EN ISO 5163 Densitet vid 15 °C kg/m3 rapporteras EN ISO 12185 Ångtryck kPa 50 60 EN ISO 1 30 16-1 (DVPE) Svavelhalt (42) (43) mg/kg — 10 EN ISO 20846 EN ISO 20884 Oxidationsstabilitet min 360 — EN ISO 7536 Förekommande bindemedel (tvättat med lösningsmedel) mg/100 ml — 4 EN ISO 6246 Utseende ska bestämmas vid omgivningstemperatur eller 15 °C beroende på vad som är högst. Klar och ljus, synbart fri från suspergerade eller utfällda föroreningar Visuell kontroll Etanol och högre alkoholer (46) % (V/V) 70 80 EN 1601 EN 13132 EN 1451 7 Högre alkoholer (C3 – C8) % (V/V) — 2 Metanol — 0,5 Bensin (44) % (V/V) Återstod EN 228 Fosfor mg/l 0,3 (45) EN 15487 ASTM D 3231 Vattenhalt % (V/V) — 0,3 ASTM E 1064 EN 15 489 Halt av oorganiskt klor mg/1 — 1 ISO 6227 – EN 15492 pHe 6,5 9 ASTM D 6423 EN 15490 Kopparremskorrosion (3 h vid 50 °C) Klassificering klass I EN ISO 2160 Surhetsgrad (räknat som ättiksyra CH3COOH) % (m/m) 0,005 ASTM 0161 3 EN 15491 mg/1 40 Kol/väte-förhållande rapporteras Kol/syre-förhållande rapporteras

(1) De värden som anges i specifikationen är ”verkliga värden”. Vid fastställandet av deras gränsvärden har man tillämpat villkoren enligt ISO 4259 ”Petroleum products – Determination and application of precision data in relation to methods of test”, och vid fastställandet av ett minimivärde har en minsta differens av 2R över noll beaktats; vid fastställandet av ett maximi- och ett minimivärde är den minsta differensen 4R (R = reproducerbarhet).

Trots denna åtgärd, som är nödvändig av tekniska skäl, ska bränsletillverkaren eftersträva ett nollvärde när det föreskrivna maximivärdet är 2R, och ett medelvärde i de fall då maximi- och minimigränsvärden anges. Skulle det vara nödvändigt att klarlägga om ett bränsle uppfyller kraven i anvisningarna ska villkoren i ISO 4259 tillämpas.

(2) Bränslet kan innehålla antioxidanter och metalldesaktivatorer som normalt används för att stabilisera strömmar av raffinaderigas, men rengörings-/dispergeringstillsatser och lösningsoljor får inte tillföras.

(3) Etanol som uppfyller kraven i EN 15376 är den enda syrehaltiga beståndsdel som avsiktligt får tillföras referensbränslet.

(4) Den verkliga svavelhalten i det bränsle som används för provning av typ I ska registreras.

(5) Detta referensbränsle får inte avsiktligt tillföras föreningar som innehåller fosfor, järn, mangan eller bly.

(6) De värden som anges i specifikationen är ”verkliga värden”. Vid fastställandet av deras gränsvärden har man tillämpat villkoren enligt ISO 4259 ”Petroleum products – Determination and application of precision data in relation to methods of test”, och vid fastställandet av ett minimivärde har en minsta differens av 2R över noll beaktats; vid fastställandet av ett maximi- och ett minimivärde är den minsta differensen 4R (R = reproducerbarhet). Trots denna åtgärd, som är nödvändig av tekniska skäl, ska bränsletillverkaren eftersträva ett nollvärde när det föreskrivna maximivärdet är 2R, och ett medelvärde i de fall då maximi- och minimigränsvärden anges. Skulle det vara nödvändigt att klarlägga om ett bränsle uppfyller kraven i anvisningarna ska villkoren i ISO 4259 tillämpas.

(7) En korrektionsfaktor på 0,2 för MON och RON ska dras från beräkningen av det slutliga resultatet i enlighet med EN 228:2008.

(8) Bränslet kan innehålla antioxidanter och metalldesaktivatorer som normalt används för att stabilisera strömmar av raffinaderigas, men rengörings-/dispergeringstillsatser och lösningsoljor får inte tillföras.

(9) Etanol är den enda syrehaltiga beståndsdel som avsiktligt får tillföras referensbränslet. Den etanol som används ska överensstämma med EN 15376.

(10) Den verkliga svavelhalten i det bränsle som används för provning av typ I ska registreras.

(11) Detta referensbränsle får inte avsiktligt tillföras föreningar som innehåller fosfor, järn, mangan eller bly.

(12) De värden som anges i specifikationen är ”verkliga värden”. Vid fastställandet av deras gränsvärden har man tillämpat villkoren enligt ISO 4259 ”Petroleum products – Determination and application of precision data in relation to methods of test”, och vid fastställandet av ett minimivärde har en minsta differens av 2R över noll beaktats; vid fastställandet av ett maximi- och ett minimivärde är den minsta differensen 4R (R = reproducerbarhet).

Trots denna åtgärd, som är nödvändig av tekniska skäl, ska bränsletillverkaren eftersträva ett nollvärde när det föreskrivna maximivärdet är 2R, och ett medelvärde i de fall maximi- och minimigränsvärden anges. Skulle det vara nödvändigt att klarlägga om ett bränsle uppfyller kraven i anvisningarna ska villkoren i ISO 4259 tillämpas.

(13) Vid en eventuell tvist ska man använda förfarandena för tvistlösning och tolkning av resultat på grundval av provningsmetodernas precision i EN ISO 4259.

(14) Vid en nationell tvist om svavelhalt ska antingen EN ISO 20846 eller EN ISO 20884 åberopas på liknande sätt som hänvisningen i den nationella bilagan till EN 228.

(15) Den verkliga svavelhalten i det bränsle som används för provning av typ I ska rapporteras.

(16) Halten blyfri bensin kan bestämmas som 100 minus summan av procentsatserna för vatten och alkoholer.

(17) Detta referensbränsle får inte avsiktligt tillföras föreningar som innehåller fosfor, järn, mangan eller bly.

(18) Etanol som uppfyller kraven i EN 15376 är den enda syrehaltiga beståndsdel som avsiktligt får tillföras detta referensbränsle.

(19) De värden som anges i specifikationen är ”verkliga värden”. Vid fastställandet av deras gränsvärden har man tillämpat villkoren enligt ISO 4259 ”Petroleum products – Determination and application of precision data in relation to methods of test”, och vid fastställandet av ett minimivärde har en minsta differens av 2R över noll beaktats; vid fastställandet av ett maximi- och ett minimivärde är den minsta differensen 4R (R = reproducerbarhet).

Trots denna åtgärd, som är nödvändig av tekniska skäl, ska bränsletillverkaren eftersträva ett nollvärde när det föreskrivna maximivärdet är 2R, och ett medelvärde i de fall maximi- och minimigränsvärden anges. Skulle det vara nödvändigt att klarlägga om ett bränsle uppfyller kraven i anvisningarna ska villkoren i ISO 4259 tillämpas.

(20) Intervallet för cetantalet står inte i överensstämmelse med kraven på ett minimiintervall på 4R. Vid en eventuell tvist mellan bränsleleverantören och bränsleanvändaren kan emellertid villkoren i ISO 4259 användas för att lösa tvisten, förutsatt att upprepade mätningar, tillräckligt många för att den nödvändiga precisionen ska uppnås, utförs (snarare än enstaka bestämningar).

(21) Den verkliga svavelhalten i det bränsle som används för provning av typ I ska rapporteras.

(22) Även om oxidationsstabiliteten kontrolleras är det troligt att produktens livslängd kommer att vara begränsad. Leverantören ska rådfrågas med avseende på lagringsförhållanden och livslängd.

(23) Halten av fettsyrametylester (FAME) enligt specifikationerna i EN 14214.

(24) Oxidationsstabiliteten kan visas enligt EN-ISO 12205 eller EN 14112. Detta krav ska ses över på grundval av CEN/TC19:s utvärderingar av oxidationsstabilitet och gränsvärden vid provning.

(25) De värden som anges i specifikationen är ”verkliga värden”. Vid fastställandet av deras gränsvärden har man tillämpat villkoren enligt ISO 4259 ”Petroleum products – Determination and application of precision data in relation to methods of test”, och vid fastställandet av ett minimivärde har en minsta differens av 2R över noll beaktats; vid fastställandet av ett maximi- och ett minimivärde är den minsta differensen 4R (R = reproducerbarhet). Trots denna åtgärd, som är nödvändig av tekniska skäl, ska bränsletillverkaren eftersträva ett nollvärde när det föreskrivna maximivärdet är 2R, och ett medelvärde i de fall då maximi- och minimigränsvärden anges. Skulle det vara nödvändigt att klarlägga om ett bränsle uppfyller kraven i anvisningarna ska villkoren i ISO 4259 tillämpas.

(26) Intervallet för cetantalet står inte i överensstämmelse med kraven på ett minimiintervall på 4R. Vid en eventuell tvist mellan bränsleleverantören och bränsleanvändaren kan emellertid villkoren i ISO 4259 användas för att lösa tvisten, förutsatt att upprepade mätningar, tillräckligt många för att den nödvändiga precisionen ska uppnås, utförs (snarare än enstaka bestämningar).

(27) Även om oxidationsstabiliteten kontrolleras är det troligt att produktens livslängd kommer att vara begränsad. Leverantören ska rådfrågas med avseende på lagringsförhållanden och livslängd.

(28) Halten av fettsyrametylester (FAME) enligt specifikationerna i EN 14214.

(29) De värden som anges i specifikationen är ”verkliga värden”. Vid fastställandet av deras gränsvärden har man tillämpat villkoren enligt ISO 4259 ”Petroleum products – Determination and application of precision data in relation to methods of test”, och vid fastställandet av ett minimivärde har en minsta differens av 2R över noll beaktats; vid fastställandet av ett maximi- och ett minimivärde är den minsta differensen 4R (R = reproducerbarhet).

Trots denna åtgärd, som är nödvändig av tekniska skäl, ska bränsletillverkaren eftersträva ett nollvärde när det föreskrivna maximivärdet är 2R, och ett medelvärde i de fall då maximi- och minimigränsvärden anges. Skulle det vara nödvändigt att klarlägga om ett bränsle uppfyller kraven i anvisningarna ska villkoren i ISO 4259 tillämpas.

(30) Bränslet får innehålla de antioxidanter och metalldesaktivatorer som normalt används för att stabilisera strömmar av raffinaderigas, men rengörings-/dispergeringstillsatser och lösningsoljor får inte tillföras.

(31) Etanol som uppfyller kraven i EN 15376 är den enda syrehaltiga beståndsdel som avsiktligt får tillföras det referensbränslet.

(32) Den verkliga svavelhalten i det bränsle som används för provning av typ VI ska registreras.

(33) Detta referensbränsle får inte avsiktligt tillföras föreningar som innehåller fosfor, järn, mangan eller bly.

(34) De värden som anges i specifikationen är ”verkliga värden”. Vid fastställandet av deras gränsvärden har man tillämpat villkoren enligt ISO 4259 ”Petroleum products – Determination and application of precision data in relation to methods of test”, och vid fastställandet av ett minimivärde har en minsta differens av 2R över noll beaktats; vid fastställandet av ett maximi- och ett minimivärde är den minsta differensen 4R (R = reproducerbarhet). Trots denna åtgärd, som är nödvändig av tekniska skäl, ska bränsletillverkaren eftersträva ett nollvärde när det föreskrivna maximivärdet är 2R, och ett medelvärde i de fall maximi- och minimigränsvärden anges. Skulle det vara nödvändigt att klarlägga om ett bränsle uppfyller kraven i anvisningarna ska villkoren i ISO 4259 tillämpas.

(35) En korrektionsfaktor på 0,2 för MON och RON ska dras från beräkningen av det slutliga resultatet i enlighet med EN 228:2008.

(36) Bränslet får innehålla de antioxidanter och metalldesaktivatorer som normalt används för att stabilisera strömmar av raffinaderigas, men rengörings-/dispergeringstillsatser och lösningsoljor får inte tillföras.

(37) Etanol är den enda syrehaltiga beståndsdel som avsiktligt får tillföras referensbränslet. Den etanol som används ska överensstämma med EN 15376.

(38) Den verkliga svavelhalten i det bränsle som används för provning av typ I ska registreras.

(39) Detta referensbränsle får inte avsiktligt tillföras föreningar som innehåller fosfor, järn, mangan eller bly.

(40) De värden som anges i specifikationen är ”verkliga värden”. Vid fastställandet av gränsvärdena har man tillämpat villkoren enligt ISO 4259, Petroleum products – Determination and application of precision data in relation to methods of test. Vid fastställandet av ett minimivärde har en minsta differens av 2R över noll beaktats. Vid fastställandet av ett maximi- och ett minimivärde är den minsta differensen 4R (R = reproducerbarhet). Trots denna åtgärd, som är nödvändig av tekniska skäl, ska bränsletillverkaren eftersträva ett nollvärde när det föreskrivna maximivärdet är 2R och ett medelvärde i de fall då maximi- och minimigränsvärden anges. Skulle det vara nödvändigt att klarlägga om ett bränsle uppfyller kraven i anvisningarna ska villkoren i ISO 4259 tillämpas.

(41) Vid en eventuell tvist ska man använda förfarandena för tvistlösning och tolkning av resultat på grundval av provningsmetodernas precision i EN ISO 4259.

(42) Vid en nationell tvist om svavelhalt ska antingen EN ISO 20846 eller EN ISO 20884 åberopas på liknande sätt som hänvisningen i den nationella bilagan till EN 228.

(43) Den verkliga svavelhalten i det bränsle som används för provning av typ VI ska registreras.

(44) Halten blyfri bensin får bestämmas som 100 minus summan av procentsatserna för vatten och alkoholer.

(45) Detta referensbränsle får inte avsiktligt tillföras föreningar som innehåller fosfor, järn, mangan eller bly.

(46) Etanol som uppfyller kraven i EN 15376 är den enda syrehaltiga beståndsdel som avsiktligt får tillföras detta referensbränsle.