BESLUT nr 1/97 av den 9 september 1997 fattat av den kommitté som inrättas genom artikel 18 i Dublinkonventionen av den 15 juni 1990 om vissa genomförandebestämmelser för konventionen (97/662/KSM)

KOMMITTÉN som inrättas genom artikel 18 i konventionen rörande bestämmandet av den ansvariga staten för prövningen av en ansökan om asyl som framställts i en av medlemsstaterna i Europeiska gemenskaperna, undertecknad i Dublin den 15 juli 1990 (1).

HAR BESLUTAT OCH BEKRÄFTAT FÖLJANDE

MED BEAKTANDE av artikel 11.6, artikel 13.2 och artikel 18.1 och 18.2 i denna konvention, och

med beaktande av följande:

Det är nödvändigt att vidta vissa åtgärder för att säkerställa effektivt genomförande av denna konvention efter det att den har trätt i kraft den 1 september 1997.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Om inte annat anges hänför sig hänvisningarna i detta beslut till artiklar, punkter och stycken till bestämmelserna i konventionen rörande bestämmandet av den ansvariga staten för prövningen av ansökan om asyl som framställts i en av medlemsstaterna i Europeiska gemenskaperna (nedan kallad "konventionen").

KAPITEL I

ALLMÄNNA RIKTLINJER FÖR GENOMFÖRANDET AV KONVENTIONEN

Artikel 2

Inlämnande av en asylansökan

1. En asylansökan skall anses som gjord från och med den tidpunkt när ett skriftligt vittnesbörd om detta - ett formulär från den asylsökande eller ett protokoll från myndigheterna, beroende på omständigheterna - har kommit fram till myndigheterna i den berörda medlemsstaten.

2. Om ansökan inte är skriftlig bör tiden mellan avsiktsförklaringen och upprättandet av protokollet vara så kort som möjligt.

Artikel 3

Reaktion på en begäran om mottagande

Reaktionen på en begäran om mottagande för att hindra att bestämmelsen om den yttersta tidsfrist på tre månader som anges i artikel 11.4 skall få verkan skall utgöras av ett skriftligt meddelande.

Artikel 4

Svarsfrist för begäran om mottagande

1. Den medlemsstat som tillfrågas om mottagande bör anstränga sig till det yttersta för att svara inom en maximal tidsfrist på en månad räknat från när begäran mottogs.

2. Om särskilda svårigheter uppstår, kan emellertid den medlemsstat som tillfrågas, innan tidsfristen på en månad har löpt ut, lämna ett preliminärt svar med angivande av den tidsfrist inom vilken den kan lämna ett slutgiltigt svar. Den senare tidsfristen skall vara så kort som möjligt och får under inga omständigheter vara längre än tre månader räknat från när begäran inkom, i enlighet med artikel 11.4.

3. Om ett negativt svar lämnas inom den nämnda tidsfristen på en månad, har den medlemsstat som framställde begäran fortfarande möjlighet att inom en månad, räknat från den tidpunkt när det negativa svaret inkom, bestrida det svaret om nya och viktiga fakta har kommit till dess kännedom efter tidpunkten för begäran, vilka visar att ansvaret ligger hos den medlemsstat till vilken begäran riktas. Sistnämnda medlemsstat måste då svara så fort som möjligt.

4. Efter ett år skall artikel 18-kommittén utvärdera det praktiska genomförandet av den här bestämmelsen. Den skall då överväga om tidsfristen på en månad kan utgöra den maximala tidsfristen.

Artikel 5

Skyndsamt förfarande

När en ansökan om asyl mottas av en medlemsstat till följd av vägrad inresa eller vistelse, anhållande på grund av olovlig vistelse eller till följd av delgivning eller verkställighet av beslut om avlägsnande, skall den medlemsstaten genast meddela detta till den medlemsstat som förmodas vara ansvarig. Ett sådant meddelande skall innehålla de faktiska och rättsliga grunderna för varför ett snabbt svar är nödvändigt och de tidsfrister inom vilka svar begärs. Medlemsstaten skall bemöda sig om att lämna svar inom de angivna tidsfristerna. Om detta inte är möjligt skall den så snabbt som möjligt underrätta den medlemsstat som framställde begäran om detta.

Artikel 6

Längre svarsfrist än åtta dagar för begäran om återtagande

1. I artikel 13.1 b föreskrivs klart och tydligt att medlemsstaterna är skyldiga att svara på begäran om återtagande inom åtta dagar räknat från det att begäran görs.

2. I undantagsfall kan medlemsstaterna inom dessa åtta dagar ge ett preliminärt svar, med angivande av den tidsfrist inom vilken de kommer att lämna ett slutgiltigt svar. Den senare tidsfristen bör vara så kort som möjligt och får under inga omständigheter vara längre än en månad räknat från den tidpunkt när det preliminära svaret avsändes.

3. Om den medlemsstat som tillfrågas inte reagerar.

- inom den tidsfrist på åtta dagar som nämns i punkt 1,

- inom den tidsfrist på en månad som nämns i punkt 2,

skall det anses som att den har gått med på återtagandet av den asylsökande.

Artikel 7

Bestämmelser inför avlägsnandet av en utlänning

Den medlemsstat som är ansvarig för prövningen av en ansökan skall lämna bevis på att utlänningen verkligen har avlägsnats från medlemsstaternas territorium. Det gäller alltså konkreta åtgärder för avslägsnande, en skyldighet som syftar till resultatet och inte till avsikten, vilket i ett sådant fall innebär att medlemsstaten skall lämna skriftliga bevis.

Artikel 8 Utresa från medlemsstaternas territorium

1. Om den asylsökande själv medför bevis på att han har lämnat medlemsstaternas territorium under mer än tre månader kan den andra medlemsstaten kontrollera sanningshalten i dessa uppgifter genom att i förekommande fall kontakta den tredje stat där utlänningen påstår att han har vistats under denna period.

2. I övriga fall skall den medlemsstat där den första ansökan har framställts lämna bevis, i synnerhet när det gäller tidpunkten för utresan och målet för den asylsökandes resa. Inom ramen för samarbetet mellan medlemsstater är det den medlemsstat där den andra ansökan har framställts som bäst kan ange tidpunkten för den asylsökandes inresa på dess territorium.

Artikel 9 Undantag om asylsökanden är innehavare av visering

1. I artikel 5.2 anges tre olika fall där medlemsstatens ansvar för prövning av asylansökan upphör även om asylsökanden är innehavare av en gällande visering som har beviljats av denna medlemsstat.

2. Det första undantaget (a) sammanhänger med om visering har utfärdats efter bemyndigande från en annan medlemsstat; som allmän regel för undantagsfallen gäller ett bevisningen åligger de medlemsstater som åberopar dem.

3. Det andra undantaget (b) följer av en situation där en ansökan görs i en medlemsstat där sökanden inte är underkastad krav på visering; då finns det inte skäl att försöka få fram upplysningar avseende bevis eftersom problemet inte är relevant.

4. Det tredje undantaget (c) gäller när asylsökanden är innehavare av transitvisering, men där denna visering har beviljats efter skriftligt bemyndigande från de diplomatiska eller konsulära myndigheterna i den medlemsstat som är det slutliga målet för resan; frågan om bevisbördan är inte relevant om det finns en föregående skriftlig bekräftelse på att transitvisering har beviljats.

Artikel 10

Bestämmande av vilken stat som är ansvarig om den asylsökande är innehavare av flera uppehållstillstånd eller viseringar

Om det finns flera uppehållstillstånd eller viseringar som har utfärdats av olika medlemsstater (särskilt när det gäller artikel 5.3 c) är någon bevisning inte nödvändig när det skall bestämmas vilken medlemsstat som är ansvarig, om de relevanta uppgifterna återfinns i de inresehandlingar som läggs fram av den asylsökande.

Artikel 11

Bestämmande av tidsfrister och faktisk inresa i en medlemsstat

1. När det gäller fastställandet av tidsfrister, skall utgångspunkten för beräkningen av förfallodagen för uppehållstillstånd eller viseringar vara det datum när asylansökan gjordes.

2. Dessutom är det inte nödvändigt att kontrollera förfallodagen för uppehållstillstånd och viseringar om dessa angivelser återfinns i den asylsökandes handlingar.

3. När det gäller bevisningen för att personen faktiskt har rest in i en medlemsstat är det lämpligt att göra skillnad mellan följande situationer:

- Om den asylsökande faktiskt har haft tillträde till en medlemsstat kan bevisningen utgöras av angivelser från den medlemsstat där asylansökan har gjorts.

- Om den asylsökande inte har lämnat medlemsstaternas territorium skall den medlemsstat som har utfärdat uppehållstillståndet eller beviljat den visering som har förfallit lämna de begärda upplysningarna.

- Om den asylsökande själv lämnar uppgifter om att han har lämnat medlemsstaternas territorium skall den andra medlemsstaten bekräfta riktigheten i hans uttalanden.

Dessa regler skall tillämpas på samma begrepp (faktisk inresa) i de två styckena i artikel 5.4.

Artikel 12

Passage av en medlemsstats gräns utan tillstånd

1. Bevisningen för att en medlemsstats gräns har passerats utan tillstånd (artikel 6 första stycket) skall granskas efter det att förteckningen över olika bevismedel har upprättats.

2. Bevisningen för att nämnda medlemsstats ansvar har upphört när den asylsökande har gjort sin ansökan i den medlemsstat där han har vistats sex månader i enlighet med artikel 6 andra stycket, skall i första hand lämnas av den medlemsstat som åberopar denna undantagsregel i en anda av samarbete mellan de båda berörda medlemsstaterna.

3. Om den asylsökande påstår att han har vistats mer än sex månader i en medlemsstat ankommer det på honom att bekräfta riktigheten i dessa uttalanden. När de första angivelserna skickas till den andra berörda medlemsstaten skall i varje fall den asylsökandes uttalanden inbegripas, vilka då i det följande kan komma att användas som angivelser mot honom.

Artikel 13

Formella föreskrifter när det gäller asylsökandens samtycke

1. Samtycke skall lämnas skriftligen.

2. Som regel skall personens samtycke lämnas när begäran om utbyte av uppgifter har framställts av den medlemsstat som gör anspråk på att vara ansvarig för prövningen av ansökan.

3. Asylsökanden skall i varje fall veta på grundval av vilka uppgifter han samtycker.

4. Samtycket skall gälla de skäl som åberopas av asylsökanden och i förekommande fall grunderna för det beslut som har fattats när det gäller honom.

Artikel 14

Förfarande för anmälan

1. Systemet med utbyte av uppgifter skall även omfatta uppgifter om förfarandena för anmälan. Anmälan skall därför göras

- så fort som möjligt, skriftligen,

- med tillgängliga tekniska medel,

- till de medlemsstater som gör anspråk på att vara ansvariga för prövningen av asylansökan.

2. Denna anmälan, genom vilken det undviks att två förfaranden inleds samtidigt i två medlemsstater, skall tillämpas när det gäller artikel 3.4 och artikel 12.

3. Om verkställigheten av ett beslut som fastställer ansvaret uppskjuts skall detta uppskov anmälas för att medlemsstaterna inte båda skall lämnas i ovisshet. Det är förvisso absolut nödvändigt att den medlemsstat där ansökan har inlämnats informeras om att asylsökanden inte överförs i väntan på att ett beslut som gäller denne fattas av den andra medlemsstaten.

Artikel 15

Enhetlig utformning av ett formulär som skall användas för att bestämma vilken medlemsstat som är ansvarig

En mall för utformning av ett enhetligt formulär rörande bestämmandet av den ansvariga staten för prövningen av en ansökan av asyl återfinns i bilaga I till detta beslut.

KAPITEL II

BERÄKNINGEN AV TIDSFRISTER INOM RAMEN FÖR KONVENTIONEN

Artikel 16

Allmän bestämmelse

Vid beräkning av de tidsfrister som anges i konventionen skall lördagar, söndagar och helgdagar beaktas.

Artikel 17

Kompletterande bestämmelse

När det gäller de tidsfrister som anges i artikel 11.4 och artikel 13.1 b skall även följande regler tillämpas:

- Tidsfristen börjar dagen efter det att ansökan har mottagits.

- Den tidsfristens sista dag skall vara sista datum för överlämnande av svaret.

KAPITEL III

ÖVERFÖRING AV ASYLSÖKANDEN

Artikel 18

Inledande bestämmelser

1. I artikel 3.7 och i artiklarna 4 8 fastställts de omständigheter under vilka en medlemsstat (nedan kallad "andra medlemsstat"), skall åtaga sig ansvaret för prövningen av en asylansökan som har gjorts i en annan medlemsstat (nedan kallad "första medlemsstat").

2. I artikel 10.1 a, c, d och e samt i artikel 11.5 och artikel 13.1 b anges skyldigheterna och fastställs tidsfristerna för omhändertagande eller återtagandet av sökanden från den första medlemsstaten till den andra medlemsstaten.

Begreppet "överföring" används i det här kapitlet för både för mottagande och återtagande.

3. Bestämmelserna om överföring av sökanden anges i artiklarna 20 22 i det här beslutet.

Artikel 19

Delgivning med asylsökanden

När den första medlemsstaten enligt artikel 11 eller artikel 13 till en annan medlemsstat riktar en ansökan om omhändertagande eller återtagande av sökanden, skall den informera sökanden så snart som möjligt och meddela resultatet av denna ansökan. När ansvaret har överförts till den andra medlemsstaten skall sökanden, genom denna delgivning, informeras om att han är föremål för överföring till den andra medlemsstaten i enlighet med artikel 11.5 och artikel 13.1 b och med beaktande av all nationell relevant lagstiftning eller varje relevant nationellt förfarande. Vid överföring som verkställs i enlighet med artikel 20.1 a och b i det här beslutet skall denna delgivning innehålla angivelser om när och var sökanden skall inställa sig vid sin ankomst till den andra medlemsstaten.

Artikel 20

Överföring av asylsökanden

1. Om en överenskommelse har träffats om att sökanden skall överföras till den andra medlemsstaten skall den första medlemsstaten så långt det är möjligt försäkra sig om att sökanden inte håller sig undan från denna överföring. Därför skall den första medlemsstaten, med beaktande av de särskilda omständigheterna i varje enskilt fall och i enlighet med den nationella lagstiftningen och de nationella förfarandena, fastställa bestämmelserna för överföring av sökanden. Denna överföring kan verkställas

a) på sökandens initiativ, med angivande av sista datum,

b) under eskort, då sökanden åtföljs av en tjänsteman från den första medlemsstaten.

2. Överföringen av sökanden skall anses verkställd om det är en överföring i enlighet med punkt 1 a ovan, när sökanden har inställt sig hos de myndigheter i den andra medlemsstaten som nämns i den delgivning som har överlämnats till honom, eller, om det är en överföring i enlighet med punkt 1 b ovan, när sökanden har mottagits av de behöriga myndigheterna i den andra medlemsstaten.

3. När överföringen sker i enlighet med punkt 1 a ovan skall den andra medlemsstaten informera den första medlemsstaten snarast möjligt efter det att överföringen har verkställts eller när sökanden inte har inställt sig inom utsatt tid.

Artikel 21

Tidsfrist för överföringen av asylsökanden

1. I artikel 11.5 och artikel 13.1 b anges att överföringen skall verkställas inom en månad efter det att den andra medlemsstaten accepterat att den har ansvar för prövningen av asylansökan. Medlemsstaterna skall göra sitt yttersta för att respektera denna tidsfrist när överföringen verkställs i enlighet med artikel 20.1 b i det här beslutet.

2. Om överenskommelse har träffats om överföring i enlighet med artikel 20.1 a i det här beslutet, men överföringen inte har kunnat verkställas på grund av att den sökande inte har samarbetat, kan den andra medlemsstaten inleda prövningen av ansökan på grundval av de uppgifter som den har tillgång till vid utgången av den tidsfrist som avses i artikel 11.5 och artikel 13.1 b.

3. Om ansökan avslås ligger ansvaret för återtagandet av den sökande kvar hos den andra medlemsstaten i enlighet med bestämmelserna i artikel 10.1 e, om inte bestämmelserna i artikel 10.2 4 skall tillämpas.

4. Om överföringen av asylsökanden måste skjutas upp på grund av särskilda omständigheter såsom sjukdom, graviditet, straffrättsligt förvar osv. och det därför inte är möjligt att verkställa överföringen inom den normala tidsfristen på en månad, skall de berörda medlemsstaterna i vederbörlig ordning samråda och besluta från fall till fall inom vilken tid överföringen skall äga rum.

5. Om den asylsökande håller sig undan verkställigheten av överföringen vilket gör denna omöjlig, har det för frågan om ansvar ingen betydelse om den asylsökande har försvunnit före eller efter den ansvariga medlemsstatens formella accepterandet av ansvar. Om den sökande senare påträffas skall de berörda medlemsstaterna i vederbörlig ordning samråda och besluta från fall till fall inom vilken tid överföringen skall äga rum.

6. Medlemsstaterna skall snarast möjligt underrätta varandra om någon av de situationer som avses i punkterna 4 och 5 ovan uppstår. I de båda fallen ovan kommer ansvaret för att ta emot eller återta den asylsökande att ligga kvar hos den medlemsstat som är ansvarig för prövningen av asylansökan enligt konventionen, utan att detta påverkar tillämpningen av artikel 10.2 4.

Artikel 22

Passersedel avsedd för överföring av asylsökanden

En modell för passersedel avsedd för överföring av asylsökanden återfinns i bilaga II till detta beslut.

KAPITEL IV

BEVISMEDEL INOM RAMEN FÖR KONVENTIONEN

Artikel 23

Principer i fråga om förvaltning av bevis

1. Det sätt på vilket bevismaterial används för att bestämma vilken stat som är ansvarig för att pröva en asylansökan är avgörande för tillämpningen av konventionen.

2. Bestämmandet av ansvaret för genomförandet av asylförfarandet bör avgöras utifrån så låga krav på bevisning som möjligt.

3. Om kraven på bevisning ställs alltför högt kommer förfarandet för att bestämma ansvarsfrågan till slut att kräva längre tid än prövningen av själva asylansökan. I så fall skulle syftet med konventionen gå förlorat och ett av målen skulle till och med äventyras, eftersom väntetiderna skulle ge upphov till en ny kategori av "flyktingar på väg", dvs. asylsökanden vars ansökan inte prövas så länge som det förfarande som föreskrivs i konventionen inte är avslutat.

4. Inom ramen för ett alltför strängt bevissystem skulle medlemsstaterna inte acceptera att ta sitt ansvar och konventionen skulle endast sällan tillämpas. Dessutom skulle de medlemsstater som har mer utbyggda nationella register än övriga parter bli förfördelade, eftersom det skulle vara lättare att fastställa deras ansvar.

5. Medlemsstaterna bör acceptera att ta ansvar för att pröva en asylansökan även på grundval av indicier, om det framgår av en övergripande prövning av den asylsökandes situation att den aktuella medlemsstaten med all sannolikhet är ansvarig.

6. Medlemsstaterna skall gemensamt, i en anda av lojalt samarbete, med hjälp av alla tillgängliga bevismedel, även den asylsökandes uttalanden, pröva om en viss medlemsstats ansvar kan vara logiskt grundat.

7. Förteckningarna A och B som avses i artiklarna 24 och 25 i det här beslutet har upprättats på grundval av föregående överväganden.

Artikel 24

Allmänna överväganden i fråga om förteckningarna A och B

1. Det har bedömts vara nödvändigt att upprätta två förteckningar över bevismedlen: bevisen enligt förteckning A samt indicier enligt förteckning B.

Dessa förteckningar återges i bilaga III till det här beslutet.

2. I förteckning A anges bevismedlen som är formella bevis för ansvar enligt konventionen, om detta inte vederläggs genom bevis för motsatsen, till exempel bevis för att dokumenten inte är äkta.

3. Förteckning B är inte uttömmande och innehåller bevismedel i form av vägledande element som kan användas inom ramen för konventionen. Det rör sig om bevismedel med indicievärde. Indicier enligt förteckning B kan ibland, beroende på det bevisvärde som tillerkänns dem, vara tillräckligt för att bestämma ansvaret. Indicier kan i princip vederläggas.

4. Dessa förteckningar kan revideras mot bakgrund av senare erfarenheter.

5. Det förefaller värdefullt att ange att dessa bevismedels bevisvärde kan variera beroende på de individuella omständigheterna i varje enskilt fall. Uppdelningen i bevis och indicier görs med avseende på bevisändamålet. Ett fingeravtryck kan till exempel tjäna som bevis för att en asylsökande har vistas i en medlemsstat, men om det rör sig om att avgöra via vilken yttre gräns den asylsökande har rest in kan det endast tjäna som indicium.

6. På grund av denna åtskillnad har det varit nödvändigt att för varje element i konventionen där det krävs bevis upprätta två olika förteckningar, en över bevis (förteckning A) och en annan över indicier (förteckning B); på så sätt har bevismedlen fördelats efter ändamål i bilaga III till detta beslut.

7. På samma sätt gäller att officiella dokuments bevisvärde inte alltid är detsamma i alla medlemsstaterna. Samma typ av dokument kan upprättas för olika ändamål, eller av olika myndigheter enligt den berörda medlemsstaten.

Artikel 25

Bevisvärde hos de element som finns i förteckningarna A och B

Bevisvärdet hos de element som ryms i förteckningarna A och B skall värderas i enlighet med följande bestämmelser:

1. Förteckning A

a) De bevismedel som anges i förteckning A är formella bevis som innebär att en medlemsstat är ansvarig för att genomföra asylförfarandet, om de inte vederläggs genom bevis på motsatsen, till exempel att det rör sig om en förfalskning.

b) Medlemsstaterna skall därför tillhandahålla mallar för sina olika administrativa dokument enligt indelningen i förteckning A. Exempel på de olika dokumenten kommer att återges i en gemensam handbok för tillämpningen av konventionen. Detta kommer att bidra till att öka effektiviteten och att hjälpa myndigheterna att avslöja falska dokument när de asylsökande visar upp sådana. En del av bevismaterialet i förteckning A är bästa tänkbara instrument för att tillämpa artiklarna 4 och 5.1. 5.4.

2. Förteckning B

a) Förteckning B innehåller indicier vars bevisvärde i ansvarsfrågan när det gäller att genomföra asylförfarandet skall avgöras från fall till fall.

b) Dessa indikationer kan visa sig vara mycket användbara i praktiken. Oavsett indikationernas antal kan de emellertid inte utgöra bevismaterial som är jämförbart med det i förteckning A när det gäller att fastställa en medlemsstats ansvar.

c) Trots att dessa element inte utgör något bevis gör de det ändå möjligt att visa mot vilken medlemsstat efterforskningarna bör riktas för att fastställa vilken medlemsstat som är ansvarig enligt konventionen.

Artikel 26

Konsekvenser när det gäller att bestämma ansvar

1. Medlemsstaten i fråga skall i sina olika register kontrollera om den är ansvarig.

2. Om flera olika medlemsstater kan vara ansvariga ankommer det på den medlemsstat i vilken en asylansökan har mottagits att undersöka vilken medlemsstat som har störst ansvar enligt konventionen och enligt principen i artikel 3.2, där det anges att kriterierna för ansvar skall tillämpas i den ordning de presenteras.

3. Ett sådant tillvägagångssätt gör det möjligt att undvika att asylansökningarna successivt överförs från en stat till en annan, vilket gör förfarandet tyngre och förlänger tidsfristen för behandlingen.

4. I det fall den asylsökande har transiterat genom flera andra medlemsstater innan han lägger fram sin ansökan i den medlemsstat där han befinner sig, innebär detta särskilt att denna stat inte skall begränsa sig till att anta att den senaste transitsstaten är ansvarig.

5. Om det finns konkreta element som anger att flera medlemsstater kan vara ansvariga, ankommer det på den stat där ansökan har lagts fram att bestämma, med beaktande av den ordning som anges i konventionen för att fastställa ansvarsfrågan, vilken av staterna som är skyldig att genomföra asylförfarandet.

Artikel 27

Accepterande av ansvar på grundval av uttalanden från asylsökanden

Utan att det påverkar tillämpningen av bestämmelserna om bevismedel i det här kapitlet kan det i enskilda fall vara möjligt att acceptera ansvaret för prövningen av en asylansökan på grundval av uttalanden från asylsökanden som är konsekventa, tillräckligt detaljerade och som går att kontrollera.

KAPITEL V

UTBYTE AV UPPGIFTER

Artikel 28

Statistiska uppgifter och information om enskilda ärenden

1. Medlemsstaterna skall övergå till att var tredje månad utbyta statistiska uppgifter om den praktiska tillämpningen av konventionen med hjälp av de tabeller som återfinns i bilaga IV till det här beslutet.

2. Den medlemsstat till vilken en ansökan enligt artikel 15 riktas skall göra sitt yttersta för att besvara den omedelbart, och under alla omständigheter inom en månad.

SLUTBESTÄMMELSE

Artikel 29

Ikraftträdande

Detta beslut träder i kraft denna dag.

Det skall tillämpas från och med den 1 september 1997.

Utfärdat i Bryssel den 9 september 1997.

På kommitténs vägnar

M. FISCHBACH

Ordförande

(1) EGT C 254, 19.8.1997.

BILAGA I

ENHETLIG UTFORMNING AV FORMULÄR FÖR BESTÄMMANDET AV DEN ANSVARIGA STATEN FÖR PRÖVNINGEN AV EN ANSÖKAN OM ASYL

>Start Grafik>

>Slut Grafik>

BILAGA II

Modell för passersedel för överföring av asylsökande

>Start Grafik>

>Slut Grafik>

BILAGA III

FÖRTECKNING A

A. BEVISMEDEL

I. Förfarande för att bestämma vilken stat som är ansvarig för en asylansökan

1. Laglig vistelseort för en familjemedlem som har beviljats flyktingstatus i en medlemsstat (artikel 4)

Bevis

- Skriftlig bekräftelse på upplysningar från den andra medlemsstaten.

- Utdrag ur register.

- Uppehållstillstånd utfärdat till den person som har beviljats flyktingstatus.

- Dokument som bevisar släktskapsförhållandet, om sådant finns tillgängligt.

- De berörda personernas samtycke.

2. Uppehållstillstånd som är gällande (artikel 5.1 och 5.3) eller uppehållstillstånd som har löpt ut mindre än två år tidigare (och datum för ikraftträdandet) (artikel 5.4)

Bevis

- Uppehållstillstånd.

- Utdrag ur utlänningsregistret eller motsvarande register.

- Rapporter/bekräftelse från den medlemsstat som har utfärdat uppehållstillståndet.

3. Viseringar som är gällande (artikel 5.2 och 5.3) och viseringar som har löpt ut mindre än sex månader tidigare (och datum för ikraftträdandet) (artikel 5.4)

Bevis

- Utfärdad visering (gällande respektive som har löpt ut).

- Utdrag ur utlänningsregistret eller motsvarande register.

- Rapporter/bekräftelse av uppgifter från den medlemsstat som har utfärdat viseringen.

4. Inresa utan tillstånd (artikel 6, första stycket) och inresa med tillstånd på territoriet via en yttre gräns (artikel 7.1)

Bevis

- Inresestämpel på ett falskt eller förfalskat pass.

- Utresestämpel från en stat som gränsar till en medlemsstat, med beaktande av vilken resväg den asylsökande har använt samt av vilket datum som gränsen passerades.

- Färdbiljett som gör det möjligt att formellt fastställa inresa via en yttre gräns.

- Inresestämpel eller motsvarande notering i resedokumentet.

5. Utresa från medlemsstaternas territorium (artikel 3.7)

Bevis

- Utresestämpel.

- Utdrag ur register i tredje land (bevis för vistelse).

- Färdbiljett som gör det möjligt att formellt fastställa att inresan har gjorts via en yttre gräns.

- Rapport/bekräftelse från den medlemsstat från vilken den asylsökande har lämnat medlemsstaternas territorium.

- Stämpel från ett tredje land som gränsar till en medlemsstat, med beaktande av vilken resväg som den asylsökande har använt samt av vilket datum som gränsen passerades.

6. Den asylsökandes vistelse under minst sex månader före framläggandet av ansökan i den medlemsstat i vilken ansökan gjordes (artikel 6, andra stycket)

Bevis

Officiella bevis som enligt de nationella bestämmelserna intygar att utlänningen har vistats i medlemsstaten under minst sex månader innan asylansökan gjordes.

7. Tidpunkten när asylansökan gjordes (artikel 8)

Bevis

- Formulär som fyllts i av den asylsökande.

- Protokoll upprättat av myndigheterna.

- Fingeravtryck som har tagits i samband med en asylansökan.

- Utdrag ur utlänningsregistret och motsvarande register.

- Skriftlig rapport från myndigheterna som intygar att en ansökan har gjorts.

II. Skyldighet att åter släppa in eller återta för den medlemsstat som är ansvarig för att pröva en asylansökan

1. Förfarande för asylansökan under prövning eller tidigare asylansökan (artikel 10.1 c, d och e)

Bevis

- Formulär som fyllts i av den asylsökande.

- Protokoll upprättat av myndigheterna.

- Fingeravtryck som har tagits i samband med en asylansökan.

- Utdrag ur utlänningsregistret och motsvarande register.

- Skriftlig rapport från myndigheterna som intygar att en ansökan har gjorts.

2. Utresa från medlemsstaternas territorium (artikel 10.3)

Bevis

- Utresestämpel.

- Utdrag ur tredje lands register (bevis för vistelse).

- Stämpel från ett tredje land som gränsar till en medlemsstat, med beaktande av vilken resväg den asylsökande har använt samt vilket datum som gränsen passerades.

- Skriftligt bevis från myndigheterna som intygar att utlänningen verkligen har avlägsnats.

3. Avlägsnande från medlemsstaternas territorium (artikel 10.4)

Bevis

- Skriftligt bevis från myndigheterna som intygar att utlänningen verkligen har avlägsnats.

- Utresestämpel.

- Bekräftelse av uppgifter om avlägsnandet från tredje land.

FÖRTECKNING B

B. VÄGLEDANDE ELEMENT

I. Förfarande för att bestämma vilken stat som är ansvarig för en asylansökan

1. Laglig vistelseort för en familjemedlem som beviljats flyktingstatus i en medlemsstat (artikel 4)

Indicier (1)

- Angivelser från den asylsökande.

- Rapport/bekräftelse av uppgifter från en internationell organisation, till exempel FN:s flyktingkommissariat.

2. Uppehållstillstånd som är gällande (artikel 5.1 och 5.3) och uppehållstillstånd som har löpt ut mindre än två år tidigare (och som var giltiga vid inresedatum) (artikel 5.4)

Indicier

- Uttalanden från den asylsökande.

- Rapporter/bekräftelse av uppgifter från en internationell organisation, till exempel FN:s flyktingkommissariat.

- Rapporter/bekräftelse av uppgifter från en medlemsstat som inte har utfärdat uppehållstillståndet.

- Rapporter/bekräftelse av uppgifter från familjemedlemmar, medresenärer osv.

3. Viseringar som är gällande (artikel 5.2 och 5.3) och viseringar som har löpt ut mindre än sex månader tidigare (och datum för ikraftträdandet) (artikel 5.4)

Indicier

- Uppgifter från den asylsökande.

- Rapporter/bekräftelse av uppgifter från en internationell organisation, till exempel FN:s flyktingkommissariat.

- Rapporter/bekräftelse av uppgifter från en medlemsstat som inte har utfärdat viseringen.

- Rapporter/bekräftelse av uppgifter från familjemedlemmar, medresenärer osv.

4. Inresa utan tillstånd (artikel 6, första stycket) och legal inresa i territoriet via en yttre gräns (artikel 7.1)

Indicier

- Uttalanden från den asylsökande.

- Rapport/bekräftelse av uppgifter från en internationell organisation, till exempel FN:s flyktingkommissariat.

- Rapport/bekräftelse av uppgifter från en annan medlemsstat eller tredje land.

- Rapport/bekräftelse av uppgifter från familjemedlemmar, medresenärer osv.

- Fingeravtryck, utom i de fall då myndigheterna har tagit fingeravtrycken när den asylsökande passerade den yttre gränsen. I så fall utgör de bevis i förteckning A:s mening.

- Färdbiljetter.

- Hotellräkningar.

- Kort som ger tillträde till offentliga eller privata institutioner i medlemsstaterna.

- Besökskort hos läkare, tandläkare osv.

- Uppgifter som intygar att den asylsökande har använt sig av en människosmugglares eller en resebyrås tjänster.

- Annat.

5. Utresa från medlemsstaternas territorium (artikel 3.7)

Indicier

- Uttalanden från den asylsökande.

- Rapport/bekräftelse av uppgifter från en internationell organisation, till exempel FN:s flyktingkommissariat.

- Rapporter/bekräftelse av uppgifter från en annan medlemsstat.

- Till artiklarna 3.7 och 10.3: utresestämpel när asylsökanden i fråga har lämnat medlemsstaternas territorium under minst tre månader.

- Rapport/bekräftelse av uppgifter från familjemedlemmar, medresenärer osv.

- Fingeravtryck, utom i de fall då myndigheterna har fingeravtrycken när den asylsökande passerade den yttre gränsen. I så fall utgör de bevis i förteckning A:s mening.

- Färdbiljetter.

- Hotellräkningar.

- Besökskort hos läkare, tandläkare osv.

- Uppgifter som intygar att den asylsökande har använt sig av en människosmugglares eller en resebyrås tjänster.

- Annat.

6. Den asylsökandes vistelse under minst sex månader i den medlemsstat i vilken ansökan görs innan ansökan gjordes (artikel 6, andra stycket)

Indicier

- Uttalanden från den asylsökande.

- Rapport/bekräftelse av uppgifter från en internationell organisation, till exempel FN:s flyktingkommissariat.

- Rapport/bekräftelse av uppgifter från familjemedlemmar, medresenärer osv.

- Uttalande som lämnats om tolererad vistelse för utlänningar.

- Fingeravtryck, utom i de fall då myndigheterna har tagit fingeravtrycken när den asylsökande passerade den yttre gränsen. I så fall utgör de bevis i förteckning A:s mening.

- Färdbiljetter.

- Hotellräkningar.

- Besökskort hos läkare, tandläkare osv.

- Uppgifter som intygar att den asylsökande har använt sig av en människosmugglares eller en resebyrås tjänster.

- Annat.

7. Tidpunkten när asylansökan gjordes (artikel 8)

Indicier

- Uppgifter från den asylsökande.

- Rapport/bekräftelse av uppgifter från en internationell organisation, till exempel FN:s flyktingkommissariat.

- Rapport/bekräftelse av upplysningar från familjemedlemmar, medresenärer osv.

- Rapport/bekräftelse från en annan medlemsstat.

II. Skyldighet att åter släppa in eller återta för den medlemsstat som är ansvarig för att pröva en asylansökan

1. Förfarande för asylansökan är under prövning, eller tidigare asylansökan (artikel 10.1 c, d och e)

Indicier

- Uttalanden från den asylsökande.

- Rapporter/bekräftelse av uppgifter från en internationell organisation, till exempel FN:s flyktingkommissariat.

- Rapporter/bekräftelse av uppgifter från en annan medlemsstat.

2. Utresa från medlemsstaternas territorium (artikel 10.3)

Indicier

- Uttalanden från den asylsökande.

- Rapport/bekräftelse av uppgifter från en internationell organisation, till exempel FN:s flyktingkommissariat.

- Rapport/bekräftelse av uppgifter från en annan medlemsstat.

- Utresestämpel när asylsökanden i fråga har lämnat medlemsstaternas territorium under minst tre månader.

- Rapport/bekräftelse av uppgifter från familjemedlemmar, medresenärer osv.

- Fingeravtryck, utom i de fall då myndigheterna har tagit fingeravtrycken när den asylsökande passerade den yttre gränsen. I så fall utgör de bevis enligt förteckning A.

- Färdbiljetter.

- Hotellräkningar.

- Besökskort hos läkare, tandläkare osv.

- Uppgifter som intygar att den asylsökande har anlitat en människosmugglares eller en resebyrås tjänster.

- Annat.

3. Avlägsnande från medlemsstaternas territorium (artikel 10.4)

Indicier

- Uttalanden från den asylsökande.

- Rapport/bekräftelse av uppgifter från en internationell organisation, till exempel FN:s flyktingkommissariat.

- Utresestämpel när asylsökanden i fråga har lämnat medlemsstaternas territorium under minst tre månader.

- Rapport/bekräftelse av uppgifter från familjemedlemmar, medresenärer osv.

- Fingeravtryck, utom i de fall då myndigheterna har tagit fingeravtrycken när den asylsökande passerade den yttre gränsen. I så fall utgår de bevis i förteckning A:s mening.

- Färdbiljetter.

- Hotellräkningar.

- Besökskort hos läkare, tandläkare osv.

- Uppgifter som intygar att den asylsökande har anlitat en människosmugglares eller en resebyrås tjänster.

- Annat.

(1) Dessa indicier skall alltid åtföljas av bevis i förteckning A:s mening.

BILAGA IV

TABELL 1

Begäran om omhändertagande (av personer) från [medlemsstat] till annan medlemsstat (tremånadersperiod)

>Start Grafik>

>Slut Grafik>

TABELL 2

Begäran om omhändertagande (av personer) till medlemsstat från andra medlemsstater (tremånadersperiod)

>Start Grafik>

>Slut Grafik>

TABELL 3

Genomsnittliga tidsfrister för svar på begäran om omhändertagande (tremånadersperiod)

>Start Grafik>

>Slut Grafik>

TABELL 4

Samtliga asylansökningar (tremånadersperiod)

>Start Grafik>

>Slut Grafik>

Statistiska uppgifter om tillämpning av Dublinkonventionen

>Start Grafik>

>Slut Grafik>