Endast UNECE-texterna i original har bindande folkrättslig verkan. Dessa föreskrifters status och dagen för deras ikraftträdande bör kontrolleras i den senaste versionen av Uneces statusdokument TRANS/WP.29/343, som finns på följande webbplats:

http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html

Föreskrifter nr 49 från Förenta nationernas ekonomiska kommission för Europa (Unece) – Enhetliga bestämmelser om åtgärder mot utsläpp av gas- och partikelformiga föroreningar från motorer med kompressionständning samt motorer med gnisttändning för användning i fordon

Inbegripet all giltig text till och med:

INNEHÅLL

TILLÄGG

BILAGOR

1. TILLÄMPNINGSOMRÅDE

1.1. Dessa föreskrifter ska tillämpas på motorfordon i kategorierna M1, M2, N1 och N2 med en referensvikt över 2 610 kg och på alla motorfordon av kategorierna M3 och N3 (1).

På tillverkarens begäran ska typgodkännande av ett färdigbyggt fordon som beviljats enligt dessa föreskrifter utökas till motsvarande ej färdigbyggda fordon med en referensvikt under 2 610 kg. Om tillverkaren kan visa att alla karosskombinationer som förväntas byggas på det ej färdigbyggda fordonet ökar fordonets referensvikt till över 2 610 kg.

På tillverkarens begäran ska ett typgodkännande av ett fordon som utfärdas enligt dessa föreskrifter och dess tillämpningsbestämmelser utökas till att även omfatta varianter och versioner med en referensvikt som överstiger 2 380 kg, under förutsättning att det även uppfyller kraven på mätning av växthusgasutsläpp och bränsleförbrukning i enlighet med punkt 4.2 i dessa föreskrifter.

1.2. Likvärdigt typgodkännande

Följande behöver inte godkännas enligt dessa föreskrifter: motorer monterade i fordon med en referensvikt på upp till 2 840 kg som beviljats typgodkännande enligt föreskrifter nr 83 såsom en utökning.

2. DEFINITIONER

I dessa föreskrifter gäller följande definitioner:

2.1. åldringscykel: den fordons- eller motordrift (varvtal, belastning, effekt) som ska utföras under driftsackumuleringsintervallet.

2.2. typgodkännande av en motor (motorfamilj): tillstånd att använda en motortyp (motorfamilj) med avseende på mängden utsläppta gas- och partikelformiga föroreningar och rök samt system för omborddiagnos (OBD).

2.3. typgodkännande av ett fordon: typgodkännande av en fordonstyp med avseende på utsläpp av mängden gas- och partikelformiga föroreningar och rök från dess motor samt med avseende på fordonets system för omborddiagnos (OBD) och motorinstallation.

2.4. hjälpstrategi för avgasrening: en avgasreningsstrategi som aktiveras eller ändrar grundstrategin för avgasrening i ett särskilt syfte och under särskilda omgivnings- och/eller driftsförhållanden, och som bara är i funktion så länge som dessa förhållanden föreligger.

2.5. grundutsläppsstrategi (”BES”): en utsläppsstrategi vilken är aktiv inom motorns hela arbetsvarvtals- och arbetsbelastningsområde såvida inte en hjälputsläppsstrategi är aktiverad.

2.6. kontinuerlig regenerering: regenereringsprocess i ett system för efterbehandling av avgaser som sker kontinuerligt eller åtminstone en gång per WHTC-varmstartsprovning.

2.7. vevhus: utrymmen i eller utanför motorn som är kopplade till oljetråget med inre eller yttre rörledningar genom vilka gaser och ångor kan avges.

2.8. kritiska utsläppsrelaterade komponenter: följande komponenter som är konstruerade främst för utsläppsbegränsning: alla system för efterbehandling av avgaser, motorns ECU med tillhörande sensorer och ställdon samt systemet för avgasåterföring (EGR-systemet) med alla tillhörande filter, kylare, reglerventiler och rördelar.

2.9. kritiskt utsläppsrelaterat underhåll: underhåll som ska utföras på kritiska utsläppsrelaterade komponenter.

2.10. manipulationsstrategi: en utsläppsstrategi som inte uppfyller prestandakraven för en grundutsläppsstrategi och/eller en hjälputsläppsstrategi som specificeras i denna bilaga.

2.11. deNOx-system: ett system för efterbehandling av avgaser som syftar till att minska kväveoxidutsläppen (NOx) (för närvarande finns t.ex. passiva och aktiva magra NOx-katalysatorer, NOx-adsorbenter och system för selektiv katalytisk reduktion (SCR).

2.12. diagnosfelkod (DTC): en numerisk eller alfanumerisk beteckning som identifierar eller tilldelas en felfunktion.

2.13. dieselläge: normalt driftläge för en tvåbränslemotor där motorn inte använder sig av gasformigt bränsle för några motordriftsförhållanden.

2.14. körcykel: en sekvens bestående av en motorstart, en driftsperiod (av fordonet), en motoravstängning och tiden till nästa motorstart.

2.15. tvåbränslemotor: motorsystem som är konstruerat för att köras samtidigt på dieselbränsle och ett gasformigt bränsle, med separat tillförsel av båda bränslena, där driften kan avgöra hur stor mängd som förbrukas av det ena bränslet i förhållande till det andra.

2.16. tvåbränsleläge: normalt driftläge för en tvåbränslemotor där motorn samtidigt använder sig av dieselbränsle och ett gasformigt bränsle vid vissa motordriftsförhållanden.

2.17. tvåbränslefordon: fordon som drivs med en tvåbränslemotor och som får tillförsel av de bränslen som motorn använder från separata lagringssystem ombord.

2.18. konstruktionselement: i fråga om ett fordon eller en motor är detta

2.19. kontrollsystem för avgasrening: det system som säkerställer att den NOx-rening som används i motorsystemet enligt punkt 5.5 fungerar som det ska.

avgasreningssystem : de konstruktionselement och utsläppsstrategier som utvecklats eller kalibrerats för att begränsa utsläppen.

2.20. utsläppsrelaterat underhåll: underhåll som väsentligen påverkar utsläpp eller som troligen påverkar utsläppsförsämringen hos fordonet eller motorn under normal användning i drift.

2.21. utsläppsstrategi: ett konstruktionselement eller en uppsättning konstruktionselement som ingår i motorsystemets eller fordonets allmänna konstruktion och används för att begränsa utsläppen.

2.22. familj av motorer med liknande efterbehandlingssystem: motorer som en tillverkare sammanfört i en grupp av motorer som uppfyller definitionen av en motorfamilj och som dessutom har sammanförts i en undergrupp av motorer med samma slags system för efterbehandling av avgaser.

2.23. motorfamilj: en tillverkares sammanföring av motorer, vilka genom sin konstruktion, enligt definitionen i punkt 7 i dessa föreskrifter, har likvärdiga avgasutsläppsvärden.

2.24. motorsystem: motorn, avgasreningssystemet och kommunikationsgränssnittet (hårdvara och meddelanden) mellan motorns elektroniska styrenhet(er) (ECU) och andra eventuella styrdon för drivaggregat och fordonssystem.

2.25. motorstart: en motorstart består av tändning-på, igångdragning och start av förbränning och är slutförd när motorvarvtalet uppnår 150 min-1 lägre än normal tomgång för varm motor.

2.26. motortyp: en kategori motorer som inte skiljer sig åt i fråga om de väsentliga motoregenskaperna enligt bilaga I.

2.27. system för efterbehandling av avgaser: katalysator (oxidationskatalysator, trevägskatalysator eller annan katalysator), partikelfilter, deNOx-system, kombinerat system med deNOx-katalysator och partikelfilter eller någon annan form av utsläppsbegränsande anordning som är monterad nedströms motorn.

2.28. gasformiga föroreningar: avgasutsläpp av koloxid, NOx, uttryckt i NO2-ekvivalent, kolväten (dvs. totala kolväten, andra kolväten än metan samt metan).

2.29. allmän nämnare: en räknare som visar antalet gånger ett fordon har körts, med hänsyn till allmänna förhållanden.

2.30. grupp av övervakare: vid bedömning av prestanda i drift hos en OBD-motorfamilj, en uppsättning OBD-övervakare som används för att fastställa korrekt drift av avgasreningssystemet.

2.31. tändningscykelräknare: en räknare som visar antalet tändningscykler som fordonet har genomgått.

2.32. prestandakvot i drift : förhållandet mellan det antal gånger som de förhållanden vid vilka en övervakare eller grupp av övervakare bör ha upptäckt en felfunktion och antalet körcykler som är relevanta för driften av den övervakaren eller gruppen av övervakare.

2.33. lågt varvtal (nlo): lägsta motorvarvtal vid vilket 50 % av den uppgivna maximieffekten avges.

2.34. felfunktion: ett fel i eller en försämring av ett motorsystem, inbegripet OBD-systemet, som rimligen kan förväntas leda till en ökning av någon av de reglerade föroreningar som motorsystemet avger eller en minskning av OBD-systemets effektivitet.

2.35. felfunktionsindikator: en indikator som är en del av varningssystemet och som tydligt underrättar fordonets förare om en felfunktion.

2.36. tillverkare: person eller organ som inför typgodkännandemyndigheten ansvarar för samtliga led i typgodkännande- eller tillståndsförfarandet samt för att säkerställa produktionsöverensstämmelse. Det är inte nödvändigt att denna person eller detta organ är direkt engagerat i samtliga etapper av tillverkningen av det fordon, det system, den komponent eller den separata tekniska enhet som typgodkännandet avser.

2.37. högsta nettoeffekt: nettoeffektens högsta värde mätt vid full motorbelastning.

2.38. nettoeffekt: den effekt som erhålls på en provbänk i slutet av vevaxeln eller dess motsvarighet vid motsvarande motorvarvtal med de hjälpaggregat som anges i FN:s föreskrifter nr 85 och under de omgivningsförhållanden som gäller för referensändamål.

2.39. icke-utsläppsrelaterat underhåll: underhåll som inte väsentligen påverkar utsläpp och som inte har någon varaktig inverkan på utsläppsförsämringen hos fordonet eller motorn under normal användning i drift när underhållet har utförts.

2.40. omborddiagnossystem (OBD): ett system ombord på ett fordon eller en motor som kan

2.41. OBD-motorfamilj: en tillverkares sammanföring av motorsystem som har gemensamma metoder för övervakning och diagnos av utsläppsrelaterade felfunktioner.

2.42. driftssekvens: en sekvens bestående av en motorstart, en driftsperiod (av motorn), en motoravstängning och tiden till nästa start, då OBD-kontroll sker och eventuella funktionsfel kan upptäckas.

2.43. ursprunglig utsläppsbegränsande anordning: utsläppsbegränsande anordning eller en kombination av sådana anordningar som omfattas av det typgodkännande som beviljats för fordonet i fråga.

2.44. huvudmotor: motor utvald ur en motorfamilj enligt sådana kriterier att dess utsläppsegenskaper kan anses representativa för hela motorfamiljen.

2.45. anordning för efterbehandling av partikelformiga avgaser: ett system för efterbehandling av avgaser som är utformat så att det ska reducera utsläppen av partikelformiga föroreningar genom mekanisk eller aerodynamisk separation, separation genom diffusion eller tröghetsseparation.

2.46. partikelformiga föroreningar: allt material som uppsamlas på ett angivet filtermedium sedan avgasluften spätts ut med ren filtrerad luft till en temperatur på mellan 315 K (42 °C) och 325 K (52 °C). De består främst av kol, kondenserade kolväten och sulfater med tillhörande vatten.

2.47. procentuell belastning: andelen av det maximalt tillgängliga vridmoment som erhålls vid ett visst varvtal hos motorn.

2.48. prestandaövervakning: övervakning av felfunktioner som består av funktionskontroller och övervakning av parametrar som inte är direkt korrelerade till utsläppsgränsvärden och som görs av komponenter eller system för att kontrollera att de drivs inom korrekt intervall.

2.49. periodisk regenerering: den regenereringsprocess som sker med jämna mellanrum i en avgasreningsanordning efter mindre än 100 timmar av normal motordrift.

2.50. bärbart system för utsläppsmätning (PEMS-mätsystem): ett PEMS-mätsystem som uppfyller kraven i tillägg 2 till bilaga 8 i dessa föreskrifter.

2.51. kraftuttagsenhet: en motordriven anordning som driver extra utrustning som är monterad på fordonet.

2.52. kvalificerad försämrad komponent eller kvalificerat försämrat system: en komponent eller ett system som avsiktligt har försämrats, såsom genom påskyndat åldrande eller genom manipulering på kontrollerat sätt, och som i enlighet med bestämmelserna i punkt 6.3.2 i bilaga 9B och punkt A.8.2.2 i tillägg 8 till bilaga 9B i dessa föreskrifter godkänts av typgodkännandemyndigheten för användning vid demonstration av OBD-prestanda hos motorsystemet.

2.53. reagens: ett medel som förvaras i en behållare ombord på fordonet och som (efter behov) tillförs systemet för avgasefterbehandling när en signal sänds från avgasreningssystemet.

2.54. omkalibrering: fininställning av en naturgasmotor så att den ger samma prestanda (effekt och bränsleförbrukning) med en annan naturgastyp.

2.55. referensvikt: fordonets vikt i körklart skick utom den enhetliga förarvikten på 75 kg och med ett fast tillägg på 100 kg.

2.56. ersättande utsläppsbegränsande anordning: en utsläppsbegränsande anordning eller en kombination av sådana anordningar avsedd att ersätta en ursprunglig utsläppsbegränsande anordning och som kan godkännas som separat teknisk enhet.

2.57. avsökningsverktyg: en extern provningsutrustning som används för standardiserad kommunikation från utanför fordonet med OBD-systemet enligt kraven i dessa föreskrifter.

2.58. driftsackumuleringsplan: åldringscykel och driftsackumuleringsintervall för att fastställa försämringsfaktorerna för en familj av motorer med liknande efterbehandlingssystem.

2.59. serviceläge: ett särskilt tvåbränslemotorsläge som aktiveras i reparationssyfte eller för att avlägsna fordonet från trafiken när det inte kan köras i tvåbränsleläge (2).

2.60. utsläpp från avgasrör: utsläpp av gas- och partikelformiga föroreningar.

2.61. manipulering: varje inaktivering, justering eller ändring av fordonets utsläppsbegränsnings- eller framdrivningssystem, inbegripet eventuell programvara eller andra logiska kontrollkomponenter i dessa system, på så sätt att det avsiktligt eller oavsiktligt försämrar fordonets utsläppsresultat.

2.62. olastad vikt: fordonets vikt i körklart skick utan enhetsvikten för föraren på 75 kg, passagerare eller last, men med bränsletanken fylld till 90 % och, i förekommande fall, med sedvanlig uppsättning av verktyg och reservhjul ombord.

2.63. livslängd: den relevanta distans och/eller tid under vilken överensstämmelse med tillämpliga gränser för utsläpp av gas och partiklar ska garanteras.

2.64. fordonstyp med avseende på utsläpp: en grupp av fordon som inte skiljer sig åt i fråga om de väsentliga motor- och fordonsegenskaperna egenskaperna enligt bilaga 1.

2.65. väggflödesdieselpartikelfilter: ett dieselpartikelfilter (DPF) där alla avgaser tvingas att flöda genom en vägg som filtrerar bort fasta emissioner.

2.66. Wobbetal (undre Wobbetal Wl eller övre Wobbetal Wu): förhållandet mellan värmevärdet per volymenhet för en gas och kvadratroten av dess relativa densitet under samma referensförhållanden:

2.66. Wobbetal (undre Wobbetal Wl eller övre Wobbetal Wu): förhållandet mellan värmevärdet per volymenhet för en gas och kvadratroten av dess relativa densitet under samma referensförhållanden

2.67. λ-skiftfaktor (Sλ): uttryck som beskriver den anpassningsförmåga som krävs i motorns styrsystem med avseende på en ändring av luftöverskottsförhållandet λ om motorn drivs med en gas vars sammansättning skiljer sig från ren metan (se tillägg 5 till bilaga 4 för beräkning av Sλ).

3. Ansökan om typgodkännande

3.1. Ansökan om typgodkännande av ett motorsystem eller en motorfamilj som separat teknisk enhet

3.2. Ansökan om typgodkännande av ett fordon med ett godkänt motorsystem med avseende på utsläpp

3.3. Ansökan om typgodkännande av ett fordon med avseende på utsläpp

3.4. Ansökan om typgodkännande av en typ av ersättande utsläppsbegränsande anordning som separat teknisk enhet

4. TYPGODKÄNNANDE

4.1. För att erhålla typgodkännande av ett motorsystem eller en motorfamilj som separat teknisk enhet, typgodkännande av ett fordon med ett godkänt motorsystem med avseende på utsläpp eller typgodkännande av ett fordon med avseende på utsläpp ska tillverkaren, enligt bestämmelserna i dessa föreskrifter, visa att fordonen eller motorsystemen genomgår de provningar och uppfyller de krav som anges i punkt 5 och bilagorna 4, 6, 7, 9A, 9B, 9C, 10, 11 och 12. Tillverkaren ska också se till att specifikationerna för referensbränsle i bilaga 5 följs.

För att erhålla typgodkännande av ett fordon med ett godkänt motorsystem med avseende på utsläpp eller typgodkännande av ett fordon med avseende på utsläpp ska tillverkaren se till att de installationskrav som anges i punkt 6 är uppfyllda.

4.2. För att erhålla ett utökande av typgodkännandet av ett fordon med avseende på utsläpp som typgodkänts enligt dessa föreskrifter och som har en referensvikt över 2 380 kg men högst 2 610 kg, ska tillverkaren uppfylla de krav som anges i tillägg 1 till bilaga 12.

4.3. För att erhålla typgodkännande av en tvåbränslemotor eller en tvåbränslemotorfamilj som separat teknisk enhet, typgodkännande av ett tvåbränslefordon med en godkänd tvåbränslemotor med avseende på utsläpp eller typgodkännande av ett tvåbränslefordon med avseende på utsläpp, ska tillverkaren utöver kraven i punkt 4.1 visa att dessa tvåbränslefordon eller denna tvåbränslemotor har genomgått provningarna samt uppfyller kraven i bilaga 15.

4.4. Reserverad (3)

4.5. För att erhålla typgodkännande av ett motorsystem eller en motorfamilj som separat teknisk enhet eller typgodkännande av ett fordon med avseende på utsläpp, ska tillverkaren se till att kraven på bränsletyp uppfylls vid typgodkännande för generella bränsletyper, eller när det gäller en gnisttändningsmotor som drivs med naturgas och motorgas vid typgodkännande för särskilda bränsletyper enligt punkt 4.6.

4.5.1. I tillägg 4 finns tabeller med en översikt över kraven för typgodkännande av motorer som drivs med naturgas respektive motorgas samt tvåbränslemotorer.

4.6. Krav för typgodkännande för generella bränsletyper

Typgodkännande för generella bränsletyper ska beviljas enligt de krav som anges i punkterna 4.6.1–4.6.6.1.

4.6.1. Huvudmotorn ska uppfylla kraven i dessa föreskrifter vid användning av lämpliga referensbränslen enligt specifikationerna i bilaga 5. Särskilda krav ska gälla motorer som drivs med naturgas/biometan (inklusive tvåbränslemotorer), enligt punkt 4.6.3.

4.6.2. Om det enligt tillverkaren är tillåtet att driva motorfamiljen med marknadsbränslen som inte ingår bland de referensbränslen som anges i bilaga 5 eller relevanta marknadsbränslestandarder (t.ex. CEN-standarderna EN 228 när det gäller blyfri bensin och EN 590 när det gäller diesel), t.ex. drift med B100, ska tillverkaren förutom kraven i punkt 4.6.1 även uppfylla följande krav:

4.6.3. För motorer som drivs med naturgas/biometan ska tillverkaren visa att huvudmotorn kan anpassa sig till alla bränslesammansättningar som kan förekomma på marknaden.

4.6.3.1. När det gäller komprimerad naturgas/biometan (CNG) talar man generellt om två bränsletyper: gas med högt värmevärde (H-gas) och gas med lågt värmevärde (L-gas). Det finns dock en betydande spridning inom bägge typerna. De skiljer sig signifikant åt i fråga om energiinnehållet uttryckt som Wobbetal samt i fråga om sin λ-skiftfaktor (Sλ). Naturgas med en λ-skiftfaktor mellan 0,89 och 1,08 (0,89 ≤ Sλ ≤ 1,08) anses vara H-typ, medan naturgas med en λ-skiftfaktor på 1,08–1,19 (1,08 ≤ Sλ ≤ 1,19) anses vara av L-typ. Referensbränslenas sammansättning återspeglar λ-skiftfaktorns (Sλ) hela område.

Huvudmotorn ska uppfylla kraven i dessa föreskrifter vid användning av referensbränslena GR (bränsle 1) och G25 (bränsle 2), enligt specifikationerna i bilaga 5, utan någon manuell ändring av motorns bränslesystem mellan de två provningarna (självanpassning krävs). Efter bränslebytet får en WHTC-varmstartscykel köras utan mätningar. Därefter ska motorn kylas ned i enlighet med punkt 7.6.1 i bilaga 4.

4.6.3.2. När det gäller flytande naturgas/flytande biometan (LNG) ska huvudmotorn uppfylla kraven i dessa föreskrifter vid användning av referensbränslena GR (bränsle 1) och G20 (bränsle 2), enligt specifikationerna i bilaga 5, utan någon manuell ändring av motorns bränslesystem mellan de två provningarna (självanpassning krävs). Efter bränslebytet får en WHTC-varmstartscykel köras utan mätningar. Därefter ska motorn kylas ned i enlighet med punkt 7.6.1 i bilaga 4.

4.6.4. För motorer som drivs med komprimerad naturgas/biometan (CNG) och som ställs om för drift på H-gas eller L-gas med hjälp av en omkopplare, varvid anpassningen till variationerna inom de båda respektive gastyperna sker automatiskt, ska huvudmotorn för varje omkopplarläge provas med lämpligt referensbränsle enligt specifikationerna i bilaga 5. Bränslena är GR (bränsle 1) och G23 (bränsle 3) för H-gas och G25 (bränsle 2) och G23 (bränsle 3) för L-gas. Huvudmotorn ska uppfylla kraven i dessa föreskrifter i båda omkopplarlägena utan ändring av motorns bränsleinställning mellan de två provningarna i respektive omkopplarläge. Efter bränslebytet får en WHTC-varmstartscykel köras utan mätningar. Därefter ska motorn kylas ned i enlighet med punkt 7.6.1 i bilaga 4.

4.6.4.1. På tillverkarens begäran kan motorn provas med ett tredje bränsle i stället för G23 (bränsle 3) om λ-skiftfaktorn (Sλ) ligger mellan 0,89 (den nedre gränsen för GR) och 1,19 (den övre gränsen för G25), t.ex. om det tredje bränslet är ett marknadsbränsle. Resultatet av denna provning får användas som underlag för bedömning av produktionsöverensstämmelsen.

4.6.5. För motorer som drivs med naturgas ska förhållandet ”r” mellan utsläppsresultaten bestämmas för varje förorening på följande sätt:

eller

och

4.6.6. För motorgasdrivna motorer ska tillverkaren visa att huvudmotorn kan anpassa sig till alla bränslesammansättningar som kan förekomma på marknaden.

För motorgas finns det variationer i C3/C4-sammansättningen. Dessa variationer återspeglas i referensbränslena. Huvudmotorn ska uppfylla utsläppskraven på referensbränslena A och B enligt specifikationer i bilaga 5, utan ändring av motorns bränsleinställning mellan de båda provningarna. Efter bränslebytet får en WHTC-varmstartscykel köras utan mätningar. Därefter ska motorn kylas ned i enlighet med punkt 7.6.1 i bilaga 4.

4.6.6.1. Förhållandet ”r” mellan utsläppsresultaten ska bestämmas för varje förorening på följande sätt:

4.7. Krav för typgodkännande för särskilda bränsletyper avseende motorer med gnisttändning som drivs med komprimerad naturgas/biometan (CNG) eller motorgas.

4.7.1. Typgodkännande av avgasutsläpp från en motor som drivs med naturgas och som är konstruerad för drift med gas av H-typ eller L-typ

4.7.1.1. Huvudmotorn ska provas för respektive gastyp med användning av tillämpligt referensbränsle enligt specifikationer i bilaga 5. Bränslena är GR (bränsle 1) och G23 (bränsle 3) för H-gas och G25 (bränsle 2) och G23 (bränsle 3) för L-gas. Huvudmotorn ska uppfylla kraven i dessa föreskrifter utan ändring av motorns bränsleinställning mellan de båda provningarna. Efter bränslebytet får en WHTC-varmstartscykel köras utan mätningar. Därefter ska motorn kylas ned i enlighet med punkt 7.6.1 i bilaga 4.

4.7.1.2. På tillverkarens begäran kan motorn provas med ett tredje bränsle i stället för G23 (bränsle 3) om λ-skiftfaktorn (Sλ) ligger mellan 0,89 (den nedre gränsen för GR) och 1,19 (den övre gränsen för G25), t.ex. om det tredje bränslet är ett marknadsbränsle. Resultatet av denna provning får användas som underlag för bedömning av produktionsöverensstämmelsen.

4.7.1.3. Förhållandet ”r” mellan utsläppsresultaten ska bestämmas för varje förorening på följande sätt:

eller

och

4.7.1.4. Vid leveransen till kunden ska motorn vara märkt enligt specifikationerna i punkt 4.12.8, med uppgift om vilken gastyp motorn är godkänd för.

4.7.2. Typgodkännande av avgasutsläpp från en motor som drivs med naturgas eller motorgas och som är konstruerad för drift med bränsle med en viss sammansättning

4.7.2.1. Huvudmotorn ska uppfylla utsläppskraven med användning av referensbränslena GR och G25 för naturgas och referensbränslena A och B för motorgas, enligt specifikationerna i bilaga 5. Mellan provningarna får fininställning av bränslesystemet göras. Denna fininställning ska bestå av en omkalibrering av bränslets databas utan någon ändring av reglersystemets grundläggande inriktning eller av databasens grundstruktur. Vid behov får delar som är direkt förknippade med bränsleflödets storlek, t.ex. insprutningsmunstycken, bytas ut.

4.7.2.2. På tillverkarens begäran får motorn provas med referensbränslena GR och G23 eller G25 och G23. I så fall kommer typgodkännandet enbart att gälla för H-gas respektive L-gas.

4.7.2.3. Vid leveransen till kunden ska motorn vara märkt enligt specifikationerna i punkt 4.12.8, med uppgift om vilken bränslesammansättning motorn har kalibrerats för.

4.8. Krav på bränslespecifikt typgodkännande när det gäller motorer som drivs med flytande naturgas/flytande biometan (LNG)

När det gäller flytande naturgas/flytande biometan får ett bränslespecifikt typgodkännande beviljas enligt de krav som anges i avsnitten 4.8.1–4.8.2.

4.8.1. Ansökningsvillkor för bränslespecifikt typgodkännande när det gäller motorer som drivs med flytande naturgas/flytande biometan (LNG).

4.8.1.1. Tillverkaren får endast ansöka om ett bränslespecifikt typgodkännande om den motor som kalibreras för en specifik LNG-sammansättning (4) ger en λ-skiftfaktor som inte avviker med mer än 3 % från λ-skiftfaktorn för det G20-bränsle som anges i bilaga 5 och etanhalten inte överstiger 1,5 %.

4.8.1.2. I alla övriga fall ska tillverkaren ansöka om ett typgodkännande för generella bränsletyper enligt specifikationerna i punkt 4.6.3.2.

4.8.2. Särskilda provningskrav för ett bränslespecifikt typgodkännande (LNG).

4.8.2.1. När det gäller en tvåbränslemotorfamilj där motorerna kalibreras för en specifik LNG-sammansättning2 som ger en λ-skiftfaktor som inte avviker med mer än 3 % från λ-skiftfaktorn för det G20-bränsle som anges i bilaga 5 och etanhalten inte överstiger 1,5 %, ska huvudmotorn endast provas på referensgasbränslet G20 i enlighet med bilaga 5.

4.9. Typgodkännande av avgasutsläpp för en motor som ingår i en motorfamilj

4.9.1. Med undantag av det fall som beskrivs i punkt 4.8.2 ska, utan att någon ytterligare provning krävs, typgodkännandet av en huvudmotor utsträckas till att omfatta alla motorer i motorfamiljen för alla bränslesammansättningar som ligger inom det område som huvudmotorn godkänts för (för motorer som beskrivs i punkt 4.7.2) eller för samma bränsletyp som huvudmotorn godkänts för (för motorer som beskrivs i punkt 4.6 eller 4.7).

4.9.2. Om det tekniska organet fastställer att den huvudmotor som valts ut för ansökan inte är helt representativ för motorfamiljen enligt definitionen i del 1 i bilaga 1, får en alternativ och vid behov ytterligare en referensmotor väljas ut av det tekniska organet och provas.

4.10. Krav för typgodkännande av OBD-system

4.10.1. Tillverkaren ska se till att alla motorsystem och fordon är utrustade med ett OBD-system.

4.10.2. OBD-systemet ska vara utformat, konstruerat och installerat på ett fordon i enlighet med bilaga 9A så att det kan identifiera, registrera och överföra information om de typer av försämring eller funktionsfel som anges i den bilagan under fordonets hela livslängd.

4.10.3. Tillverkaren ska se till att OBD-systemet uppfyller kraven i bilaga 9A, inklusive kraven för prestanda under drift under alla normala och rimligen förutsägbara körförhållanden, samt de normala användningsförhållanden som anges i bilaga 9B.

4.10.4. När det provas med en kvalificerad försämrad komponent ska OBD-systemets felfunktionsindikator aktiveras i enlighet med bilaga 9B. OBD-systemets felfunktionsindikator får också aktiveras vid utsläppsnivåer under de OBD-gränsvärden som anges i bilaga 9A.

4.10.5. Tillverkaren ska se till att de bestämmelser om prestanda under drift hos en OBD-motorfamilj som fastställs i bilaga 9A följs.

4.10.6. Uppgifter om prestanda under drift ska lagras och göras tillgängliga utan kryptering genom OBD-systemets standardprotokoll för överföring av information i enlighet med bestämmelserna i bilaga 9A.

4.10.7. Om tillverkaren så väljer får OBD-systemen, fram till det datum som anges i punkt 13.2.3 för nya typgodkännanden, överensstämma med de alternativa bestämmelser som anges i bilaga 9A, med hänvisning till denna punkt.

4.10.8. Om tillverkaren så väljer kan han, fram till det datum som anges i punkt 13.2.2 för nya typgodkännanden, tillämpa de alternativa bestämmelserna för övervakning av dieselpartikelfiltret enligt punkt 2.3.2.2 i bilaga 9A.

4.11. Krav för typgodkännande av ersättande utsläppsbegränsande anordningar

4.11.1. Tillverkaren ska se till att ersättande utsläppsbegränsande anordningar som är avsedda att monteras i typgodkända motorsystem eller fordon som omfattas av dessa föreskrifter är typgodkända som separata tekniska enheter enligt kraven i punkterna 4.11.2–4.11.5.

Katalytiska omvandlare, deNOx-anordningar och partikelfilter ska anses vara utsläppsbegränsande anordningar i den mening som avses i dessa föreskrifter.

4.11.2. Ersättande utsläppsbegränsande originalanordningar som tillhör den typ som omfattas av punkt 3.2.12 i del 1 i bilaga I och är avsedda för montering i ett fordon som det relevanta typgodkännandedokumentet avser behöver inte uppfylla samtliga krav i bilaga 13, förutsatt att de uppfyller kraven i punkterna 2.1, 2.2 och 2.3 i den bilagan.

4.11.3. Tillverkaren ska se till att den ursprungliga utsläppsbegränsande anordningen är försedd med identifikationsmärkning.

4.11.4. Den identifikationsmärkning som avses i punkt 4.11.3 ska omfatta följande uppgifter:

4.11.5. Ersättande utsläppsbegränsande anordningar får bara typgodkännas enligt dessa föreskrifter efter det att de särskilda provningskrav som anges i bilaga 13 till dessa föreskrifter har införts (5).

4.12. Typgodkännandemärken och märkning för motorsystem och fordon

4.12.1. Ett typgodkännandenummer ska tilldelas varje godkänd typ. Dess första två siffror (för närvarande 06 motsvarande ändringsserie 06) ska ange den ändringsserie som omfattar de senaste väsentligare tekniska ändringarna som gjorts i föreskrifterna vid tiden för typgodkännandets utfärdande. Samma avtalsslutande part får inte tilldela en annan motor- eller fordonstyp samma nummer.

4.12.2. Meddelande om beviljat eller utökat typgodkännande, avslag på ansökan om typgodkännande eller tillverkningens slutgiltiga upphörande för en motor- eller fordonstyp enligt dessa föreskrifter ska inges till de parter i 1958 års överenskommelse som tillämpar dessa föreskrifter, med användande av ett formulär som överensstämmer med mallen i bilaga 2A, 2B eller 2C till dessa föreskrifter. Värden som uppmätts under typprovningen ska också anges.

4.12.3. På varje motor som överensstämmer med en motortyp som typgodkänts enligt dessa föreskrifter eller på varje fordon som överensstämmer med en fordonstyp som typgodkänts enligt dessa föreskrifter ska på ett iögonenfallande och lätt tillgängligt ställe anbringas ett internationellt typgodkännandemärke som består av:

4.12.4. Om fordonet eller motorn enligt en eller flera andra föreskrifter som är bilagda överenskommelsen överensstämmer med en godkänd typ i det land som beviljat typgodkännande enligt dessa föreskrifter behöver den symbol som föreskrivs i punkt 4.12.3.1 inte upprepas. I ett sådant fall ska föreskrifterna och typgodkännandenumren och tilläggssymbolerna i alla de föreskrifter enligt vilka typgodkännande beviljats enligt dessa föreskrifter placeras i lodräta kolumner till höger om den symbol som föreskrivs i punkt 4.12.3.1.

4.12.5. Typgodkännandemärket ska placeras nära eller på den skylt med uppgifter om fordonet som har anbringats av tillverkaren på den godkända motortypen.

4.12.6. I bilaga 3 till dessa föreskrifter ges exempel på utformningar av typgodkännandemärken.

4.12.7. Den motor som typgodkänts som en teknisk enhet ska utöver typgodkännandemärket vara försedd med följande:

4.12.8. Etiketter

För naturgas- och gasolmotorer godkända för viss bränsletyp gäller följande krav på märkskyltarna:

4.12.8.1. Innehåll

Följande information ska finnas med:

Bokstäverna och siffrorna ska vara minst 4 mm höga.

Observera: Om det inte finns plats för sådan märkning får i stället en förenklad kod användas. I detta fall ska en förklarande not som innehåller alla ovanstående uppgifter finnas lätt tillgänglig för den person som fyller på bränsletanken eller sköter underhåll eller reparationer av motorn och dess tillbehör samt för berörda myndigheter. Placeringen av och innehållet i dessa förklarande noter ska fastställas genom överenskommelse mellan tillverkaren och typgodkännandemyndigheten.

4.12.8.2. Egenskaper

Etiketterna ska vara hållbara under motorns hela livslängd. De ska vara tydligt läsbara och deras bokstäver och siffror ska vara outplånliga. Etiketterna ska dessutom fästas på ett sådant sätt att de sitter fast under motorns hela livslängd och inte kan avlägsnas utan att förstöras eller göras oläsliga.

4.12.8.3. Placering

Etiketterna ska fästas på en del av motorn som är nödvändig för dess normala drift och som normalt inte behöver bytas ut under motorns livslängd. De ska dessutom placeras så att de är väl synliga när motorn har ställts i ordning med alla de hjälpaggregat som är nödvändiga för motorns drift.

4.13. För en ansökan om typgodkännande för en fordonstyp med avseende på dess motor ska de märkningsskyltar som anges i punkt 4.12.8 även placeras nära bränslepåfyllningsöppningen.

4.14. För en ansökan om typgodkännande av en fordonstyp med en typgodkänd motor ska de märkningsskyltar som anges i punkt 4.12.8 även placeras nära bränslepåfyllningsöppningen.

5. KRAV OCH PROVNINGAR

5.1. Allmänt

5.1.1. Tillverkarna ska utrusta fordonet och motorn på ett sådant sätt att komponenter som kan påverka utsläppen är utformade, konstruerade och monterade så att fordonet och motorn vid normal användning överensstämmer med dessa föreskrifter och deras tillämpningsåtgärder.

5.1.2. Tillverkaren ska vidta tekniska åtgärder för att se till att utsläpp från avgasröret begränsas effektivt i enlighet med dessa föreskrifter under fordonets normala livslängd och under normala användningsförhållanden.

5.1.3. Krav på begränsning av utsläpp utanför cyklerna

5.1.4. Dokumentationskrav

Det utökade dokumentationsmaterialet ska innehålla information om driften av alla hjälp- och grundstrategier för avgasrening, inklusive en beskrivning av de parametrar som ändras av varje hjälpstrategi och de gränsförhållanden under vilka hjälpstrategin är aktiv samt en indikation om vilka hjälp- och grundstrategier som troligen är aktiva under förhållandena vid de provningsförfaranden som anges i bilaga 10. Det utökade dokumentationsmaterialet ska innehålla en beskrivning av bränslekontrollsystemets logik, tidsstrategier och omkopplingspunkter under alla driftsformer. Det ska även innehålla en fullständig beskrivning av det motiveringssystem som krävs i bilaga 11, inklusive tillhörande övervakningsstrategier.

5.1.5. Bestämmelser om säkerhet för elektroniska system

5.2. Föreskrifter om utsläppen av gas- och partikelformiga föroreningar

5.2.1. När de provningar som anges i bilaga 4 genomförs får gas- och partikelformiga utsläpp inte överskrida de mängder som anges i tabell 1.

5.2.2. För motorer med gnisttändning som omfattas av den provning som anges i bilaga 6 ska högsta tillåtna kolmonoxidhalt i avgaserna vid normalt tomgångsvarvtal vara den som anges av fordonstillverkaren. Den högsta kolmonoxidhalten får dock inte överstiga 0,3 volymprocent.

Vid förhöjt tomgångsvarvtal får kolmonoxidhalten i avgaserna inte överstiga 0,2 volymprocent, då motorns varvtal är minst 2 000 min–1 och lambdavärdet är 1 ± 0,03 eller i enlighet med tillverkarens specifikationer.

5.2.3. Vid slutet vevhus ska tillverkaren för den provning som anges i bilaga 4 punkterna 6.10 och 6.11 se till att motorns ventilationssystem inte medger något utsläpp av vevhusavgaser i luften. Om vevhuset är öppet ska utsläppen mätas och läggas till utsläppen från avgasröret enligt bestämmelserna i punkt 6.10 i bilaga 4.

5.3. Gränsvärden för utsläpp

I tabell 1 anges de gränsvärden som gäller för dessa föreskrifter.

Tabell 1

Gränsvärden för utsläpp

5.4. Hållbarhet och försämringsfaktorer

Tillverkaren ska fastställa de försämringsfaktorer som ska användas för att visa att gas- och partikelformiga utsläpp från en motorfamilj eller familj av motorer med liknande efterbehandlingssystem inte överstiger de utsläppsgränser som anges i punkt 5.3 under de normala livslängder som anges i nedan.

Förfaranden för att visa att ett motorsystem eller familj av motorer med liknande efterbehandlingssystem uppfyller kraven under de normala livslängderna anges i bilaga 7.

Följande körsträckor och tidsperioder ska tillämpas när det gäller provning av hållbarheten hos utsläppsbegränsande anordningar för typgodkännande och kontroll av överensstämmelsen hos fordon eller motorer som är i drift:

5.5. Krav på fungerande begränsning av kväveoxider

5.5.1. Vid ansökan om typgodkännande ska tillverkaren lägga fram information för typgodkännandemyndigheten som visar att NOx-systemets utsläppskontroll fungerar under alla för regionen (dvs. Europeiska unionen) normala förhållanden, särskilt vid låga temperaturer.

Tillverkaren ska dessutom förse typgodkännandemyndigheten med information om driftstrategin för alla system för avgasåterföring (EGR), inbegripet dess drift vid låga omgivningstemperaturer.

Denna information ska även innehålla en redogörelse för eventuella effekter på utsläppen från systemets drift vid låga omgivningstemperaturer.

Information om provningar och förfaranden för att uppfylla dessa krav anges i bilaga 11.

6. MONTERING PÅ FORDONET

6.1. Installationen av motorn i fordonet ska utföras på ett sådant sätt att det kan säkerställas att kraven för typgodkännande uppfylls. Följande egenskaper ska beaktas med avseende på typgodkännandet av motorn:

6.2. Installation av en typgodkänd motor i ett fordon

Vid installationen av en motor som typgodkänts som separat teknisk enhet i ett fordon ska dessutom följande krav uppfyllas:

6.3. Inlopp till bränsletankar för motorer som drivs med bensin eller E85

7. MOTORFAMILJ

7.1. Parametrar för bestämning av en motorfamilj

En motorfamilj enligt en motortillverkares bestämning måste uppfylla kraven i punkt 5.2 i bilaga 4.

När det gäller en tvåbränslemotor ska motorfamiljen även uppfylla tilläggskraven i punkt 3.1.1 i bilaga 15.

7.2. Val av huvudmotor

Motorfamiljens huvudmotor ska väljas i enlighet med de krav som anges i punkt 5.2.4 i bilaga 4.

När det gäller en tvåbränslemotor ska huvudmotorfamiljen även uppfylla tilläggskraven i punkt 3.1.2 i bilaga 15.

7.3. Utökning så att ett nytt motorsystem tas med i en motorfamilj

7.4. Parametrar för bestämning av en OBD-motorfamilj

OBD-motorfamiljen ska bestämmas av grundläggande konstruktionsparametrar som är gemensamma för motorsystemen i motorfamiljen enligt punkt 6.1 i bilaga 9B.

8. PRODUKTIONSÖVERENSSTÄMMELSE

8.1. Alla motorer eller fordon som bär ett typgodkännandemärke som föreskrivs enligt dessa föreskrifter ska tillverkas så att de med avseende på den beskrivning som ges i typgodkännandeintyget och dess bilagor överensstämmer med den godkända typen. Förfarandena för kontroll av produktionsöverensstämmelse ska motsvara dem som anges i tillägg 2 till 1958 års överenskommelse (E/ECE/324//E/ECE/TRANS/505/Rev.2) med de krav som anges i punkterna 8.2–8.5.

8.2. Allmänna krav

8.3. Utsläpp av föroreningar

Figur 1

Flödesschema över kontroll av produktionsöverensstämmelse

8.4. System för omborddiagnos (OBD-system)

8.5. Information från den elektroniska styrenheten som krävs vid provning i drift

9. ÖVERENSSTÄMMELSE FÖR FORDON/MOTORER I DRIFT

9.1. Inledning

I denna punkt fastställs kraven för överensstämmelse under drift för fordon som typgodkänts enligt dessa föreskrifter.

9.2. Överensstämmelse för fordon i drift

9.2.1. Åtgärder för att se till att fordon eller motorsystem som typgodkänts enligt dessa föreskrifter uppfyller kraven för överensstämmelse i drift ska vidtas i enlighet med tillägg 2 till 1958 års överenskommelse (E/ECE/324//E/ECE/TRANS/505/Rev.2) samt enligt kraven i bilaga 8 i dessa föreskrifter när det gäller fordon och motorsystem som typgodkänts enligt dessa föreskrifter.

9.2.2. De tekniska åtgärder som tillverkaren vidtar ska vara sådana att utsläpp från avgasröret begränsas effektivt under fordonets normala livslängd och under normala användningsförhållanden. Överensstämmelsen med bestämmelserna i dessa föreskrifter ska kontrolleras under den normala användningstiden för ett motorsystem installerat i ett fordon under normala användningsförhållanden enligt bilaga 8 till dessa föreskrifter.

9.2.3. Tillverkaren ska lämna en rapport om resultatet av provningen i drift till den typgodkännandemyndighet som beviljade det ursprungliga typgodkännandet i enlighet med den första plan som lämnades i samband med typgodkännandet. Eventuella avvikelser från den första planen ska motiveras och motiveringen ska godkännas av typgodkännandemyndigheten.

9.2.4. Om den typgodkännandemyndighet som beviljade det ursprungliga typgodkännandet inte godtar tillverkarens rapport enligt punkt 10 i bilaga 8 eller om tecken på bristande överensstämmelse i drift rapporteras, får myndigheten begära att tillverkaren utför en provning i verifierande syfte. Typgodkännandemyndigheten ska granska den rapport om verifieringsprovning som lämnas av tillverkaren.

9.2.5. Om den typgodkännandemyndighet som beviljade det ursprungliga typgodkännandet inte godtar resultatet av provningarna i drift eller verifieringsprovningarna enligt de kriterier som anges i bilaga 8 eller på grundval av provning i drift som utförts av en avtalsslutande part, ska den begära att tillverkaren lämnar in en åtgärdsplan för att avhjälpa den bristande överensstämmelsen i enlighet med punkt 9.3 i dessa föreskrifter och punkt 9 i bilaga 8.

9.2.6. Varje avtalsslutande part får utföra och rapportera sin egen övervakningsprovning, baserat på det förfarande för överensstämmelseprovning i drift som anges i bilaga 8. Information om anskaffning, underhåll och tillverkarens medverkan i verksamheten ska registreras. Den typgodkännandemyndighet som beviljade det ursprungliga typgodkännandet ska på begäran av en typgodkännandemyndighet lämna den information om typgodkännandet som krävs för att utföra provning i enlighet med det förfarande som anges i bilaga 8.

9.2.7. Om en avtalsslutande part visar att en motor- eller fordonstyp inte uppfyller de tillämpliga kraven i denna punkt (dvs. punkt 9.2) och bilaga 8, ska den genom sin typgodkännandemyndighet utan dröjsmål meddela detta till den typgodkännandemyndighet som beviljade det ursprungliga typgodkännandet. Efter att ha mottagit en sådan begäran ska typgodkännandemyndigheten vidta de begärda åtgärderna snarast möjligt, dock inte senare än sex månader efter denna begäran.

Efter det meddelandet ska typgodkännandemyndigheten för den avtalsslutande part som beviljade det ursprungliga typgodkännandet snarast möjligt informera tillverkaren om att motor- eller fordonstypen inte uppfyller kraven i dessa bestämmelser.

9.2.8. Efter det meddelande som avses i punkt 9.2.7 och i fall där tidigare provning i drift har visat överensstämmelse, får den typgodkännandemyndighet som beviljade det ursprungliga typgodkännandet begära att tillverkaren utför ytterligare verifieringsprovningar efter samråd med experter för den avtalsslutande part som rapporterade att fordonet inte uppfyllde kraven.

Om inga sådana provningsuppgifter är tillgängliga ska tillverkaren, senast 60 arbetsdagar efter mottagandet av det meddelande som avses i punkt 9.2.7, antingen lämna in en åtgärdsplan enligt punkt 9.3 till den typgodkännandemyndighet som beviljade det ursprungliga typgodkännandet eller också utföra kompletterade överensstämmelseprovning i drift med ett likvärdigt fordon för att kontrollera om motor- eller fordonstypen uppfyller kraven eller inte. Om tillverkaren tillfredsställande kan visa för typgodkännandemyndigheten att ytterligare tid krävs för att utföra kompletterande provningar får en förlängd tidsfrist beviljas.

9.2.9. Experter för den avtalsslutande part som i enlighet med punkt 9.2.7 rapporterade den bristande överensstämmelsen hos motor- eller fordonstypen ska uppmanas att bevittna den kompletterande överensstämmelseprovning i drift som avses i punkt 9.2.8. Provningsresultatet ska dessutom rapporteras till denna avtalsslutande part och typgodkännandemyndigheterna.

Om denna överensstämmelseprovning i drift eller verifieringsprovning bekräftar att motor- eller fordonstypen inte uppfyller kraven, ska typgodkännandemyndigheten begära att tillverkaren lämnar in en åtgärdsplan för att avhjälpa den bristande överensstämmelsen. Denna plan ska uppfylla bestämmelserna i punkt 9.3 i dessa föreskrifter och punkt 9 i bilaga 8.

Om överensstämmelseprovningen i drift eller verifieringsprovningen visar överensstämmelse, ska tillverkaren lämna en rapport till den typgodkännandemyndighet som beviljade det ursprungliga typgodkännandet. Rapporten ska lämnas av den typgodkännandemyndighet som beviljade det ursprungliga typgodkännandet till den avtalsslutande part som rapporterade att fordonstypen inte uppfyllde kraven och till typgodkännandemyndigheterna. Rapporten ska innehålla provningsresultatet enligt punkt 10 i bilaga 8.

9.2.10. Den typgodkännandemyndighet som beviljade det ursprungliga typgodkännandet ska hålla den avtalsslutande part som fastställde att motor- eller fordonstypen inte uppfyllde de tillämpliga kraven underrättad om utvecklingen och resultatet när det gäller diskussionerna med tillverkaren, verifieringsprovningen och de korrigerande åtgärderna.

9.3. Korrigerande åtgärder

9.3.1. Tillverkaren ska på begäran av typgodkännandemyndigheten och efter provning i drift enligt punkt 9.2 lämna in en åtgärdsplan till typgodkännandemyndigheten senast 60 arbetsdagar efter mottagandet av meddelandet från typgodkännandemyndigheten. Om tillverkaren tillfredsställande kan visa för typgodkännandemyndigheten att ytterligare tid krävs för att undersöka skälen till den bristande överensstämmelsen för att lämna in en åtgärdsplan får en förlängd tidsfrist beviljas.

9.3.2. De korrigerande åtgärderna ska gälla alla motorer i drift som tillhör samma motorfamiljer eller OBD-motorfamiljer, samt även utökas till motorfamiljer och OBD-motorfamiljer som kan påverkas av samma fel. Behovet att ändra typgodkännandedokumenten ska bedömas av tillverkaren och resultatet ska rapporteras till typgodkännandemyndigheten.

9.3.3. Typgodkännandemyndigheten ska samråda med tillverkaren för att se till att en överenskommelse nås om en åtgärdsplan och om planens genomförande. Om den typgodkännandemyndighet som beviljade det ursprungliga typgodkännandet fastställer att ingen överenskommelse kan nås, ska den vidta nödvändiga åtgärder, samt återkalla typgodkännandet om så krävs, för att se till att tillräckliga åtgärder har vidtagits för att se till att de serietillverkade fordonen, systemen, komponenterna eller separata tekniska enheterna överensstämmer med den godkända typen. Typgodkännandemyndigheten ska underrätta övriga avtalsslutande parters typgodkännandemyndigheter om de åtgärder som har vidtagits. Om typgodkännandet återkallas ska typgodkännandemyndigheten underrätta övriga avtalsslutande parters typgodkännandemyndigheter om detta inom 20 arbetsdagar efter återkallelsen och om orsakerna till detta.

9.3.4. Typgodkännandemyndigheten ska senast 30 arbetsdagar efter det datum då den mottog åtgärdsplanen från tillverkaren godkänna eller avslå planen. Typgodkännandemyndigheten ska inom samma tidsfrist även meddela tillverkaren och de avtalsslutande parterna sitt beslut att godkänna eller avslå åtgärdsplanen.

9.3.5. Tillverkaren ska vara ansvarig för genomförandet av den godkända åtgärdsplanen.

9.3.6. Tillverkaren ska föra ett register över alla motorsystem eller fordon som återkallats och reparerats eller ändrats samt den verkstad som utförde reparationen. Typgodkännandemyndigheten ska på begäran ha tillgång till dessa registeruppgifter under genomförandet och under fem år efter det att planens genomförande har slutförts.

9.3.7. Reparationer och ändringar som avses i punkt 9.3.6 ska registreras i ett intyg som tillverkaren ska lämna till motorns eller fordonets ägare.

9.4. Krav och provningar för provning i drift

9.4.1. Inledning

I denna punkt (punkt 9.4) anges specifikationer och provningar för den elektroniska styrenhetens data vid typgodkännande som avser provning i drift.

9.4.2. Allmänna krav

9.4.3. Kontroll av tillgång till och överensstämmelse hos den ECU-information som krävs vid provning i drift

10. PÅFÖLJDER VID BRISTANDE PRODUKTIONSÖVERENSSTÄMMELSE

11. ÄNDRING OCH UTÖKNING AV TYPGODKÄNNANDE FÖR DEN GODKÄNDA TYPEN

12. PRODUKTIONENS DEFINITIVA UPPHÖRANDE

Om innehavaren av ett typgodkännande helt upphör med tillverkningen av den fordonstyp som godkänts enligt dessa föreskrifter, ska denne underrätta den typgodkännandemyndighet som beviljat typgodkännandet. Efter att ha mottagit detta meddelande ska typgodkännandemyndigheten underrätta de övriga avtalsslutande parter till 1958 års överenskommelse som tillämpar dessa föreskrifter om detta genom ett meddelandeformulär som överensstämmer med mallen i bilaga 2A, 2B eller 2C till dessa föreskrifter.

13. ÖVERGÅNGSBESTÄMMELSER

13.1. Allmänna bestämmelser

13.1.1. Från och med dagen för det officiella ikraftträdandet av ändringsserie 06 får ingen avtalsslutande part som tillämpar dessa föreskrifter vägra att bevilja typgodkännande enligt dessa föreskrifter, ändrade genom ändringsserie 06.

13.1.2. Från och med den dag då ändringsserie 06 träder i kraft ska de avtalsslutande parter som tillämpar dessa föreskrifter endast bevilja ECE-typgodkännanden om motorn uppfyller kraven i dessa föreskrifter, ändrade genom ändringsserie 06.

13.2. Nya typgodkännanden

13.2.1. Från och med den dag då ändringsserie 06 till dessa föreskrifter träder i kraft ska de avtalsslutande parter som tillämpar dessa föreskrifter endast bevilja ECE-typgodkännanden för motorsystemet eller fordonet om det uppfyller

13.2.2. Från och med den 1 september 2014 ska de avtalsslutande parter som tillämpar dessa föreskrifter endast bevilja ECE-typgodkännanden för motorsystemet eller fordonet om det uppfyller

13.2.3. Från och med den 31 december 2015 ska de avtalsslutande parter som tillämpar dessa föreskrifter endast bevilja ECE-typgodkännanden för motorsystemet eller fordonet om det uppfyller

13.3. Begränsad giltighet för typgodkännanden

13.3.1. Från och med den 1 januari 2014 ska typgodkännanden som beviljats enligt dessa föreskrifter i deras lydelse enligt ändringsserie 05 upphöra att gälla.

13.3.2. Från och med den 1 september 2015 ska typgodkännanden som beviljats enligt dessa föreskrifter i deras lydelse enligt ändringsserie 06 och som inte uppfyller kraven i punkt 13.2.1 upphöra att gälla.

13.3.3. Från och med den 31 december 2016 ska typgodkännanden som beviljats enligt dessa föreskrifter i deras lydelse enligt ändringsserie 06 och som inte uppfyller kraven i punkt 13.2.2 upphöra att gälla.

13.4. Särskilda bestämmelser

13.4.1. De avtalsslutande parter som tillämpar dessa föreskrifter får fortsätta att bevilja typgodkännanden för de motorsystem eller fordon som uppfyller kraven i dessa föreskrifter, ändrade genom någon tidigare ändringsserie, eller var som helst i föreskrifterna, förutsatt att fordonen är avsedda för försäljning eller export till länder där motsvarande krav tillämpas enligt nationell lagstiftning.

13.4.2. Reservmotorer för fordon i bruk

De avtalsslutande parter som tillämpar dessa föreskrifter får fortsätta att bevilja typgodkännanden för de motorer som uppfyller kraven i dessa föreskrifter, ändrade genom någon tidigare ändringsserie, eller var som helst i föreskrifterna, förutsatt att motorn är avsedd som reservdel i ett fordon i bruk och på vilket denna tidigare standard var tillämpbar vid tiden för detta fordons ibruktagande.

13.4.3. När de särskilda bestämmelser som beskrivs i punkt 13.4.1 eller 13.4.2 tillämpas, ska typgodkännandeintyget i punkt 1.6. i addendum till bilagorna 2A och 2C innehålla uppgifter om dessa bestämmelser.

14. NAMN- OCH ADRESSUPPGIFTER GÄLLANDE DE TEKNISKA ORGAN SOM ANSVARAR FÖR TYPGODKÄNNANDEPROVNINGARNAS UTFÖRANDE SAMT TYPGODKÄNNANDEMYNDIGHETERNA

De parter i 1958 års överenskommelse som tillämpar dessa föreskrifter ska till FN:s sekretariat rapportera namn och adresser till de tekniska organ som ansvarar för typgodkännandeprovningar, och till de typgodkännandemyndigheter som beviljar typgodkännande och till vilka intyg om typgodkännande, utökning, avslag eller återkallande av typgodkännande som utfärdats i annat land ska sändas.

(1) Enligt definitionerna i den konsoliderade resolutionen om fordonskonstruktion (R.E.3), dokument ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.2, para. 2. - www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29resolutions.html.

(2) Om t.ex. gastanken är tom.

(3) Denna punkt är reserverad för alternativa bestämmelser som gäller alternativa krav för OBD för lätta fordon och NOx-kontroll.

(4) Detta gäller normalt för flytande biometan.

(5) Åldringsförfarandet i bilaga 13 behöver slutföras innan typgodkännandena kan utarbetas.

(6) De särskiljande numren för de avtalsslutande parterna till 1958 års överenskommelse återges i bilaga 3 till den konsoliderade resolutionen om fordonskonstruktion (R.E.3), dokument ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.2/Amend.1 - www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29resolutions

(When boost control is supplied, state the characteristic fuel delivery and boost pressure versus engine speed)

BILAGA 4

Provningsförfarande

1. Inledning

Denna bilaga baseras på förfarandet för enhetlig harmoniserad certifiering för tung trafik (WHDC, enhetliga tekniska föreskrifter (GTR) nr 4).

2. Reserverad (1)

3. Definitioner, symboler och förkortningar

3.1. Definitioner

I dessa föreskrifter ska följande definitioner gälla:

3.1.1. uppgiven maximieffekt (Pmax ): största effekt i ECE kW nettoeffekt) enligt tillverkarens uppgift i ansökan om typgodkännande.

3.1.2. fördröjning: tidsskillnaden mellan ändring av den komponent som ska mätas vid referenspunkten och ett systemsvar på 10 % av slutligt avläst värde (t10), om provtagningssonden definieras som referenspunkt. För gasformiga komponenter är detta den uppmätta komponentens transporttid från provtagningssonden till detektorn.

3.1.3. avdrift: skillnaden mellan utslaget från spänn- respektive nollställningsgas för mätinstrumentet efter och före ett avgasprov.

3.1.4. metod med fullflödesutspädning: process när det totala avgasflödet blandas med utspädningsmedel innan en del av det utspädda avgasflödet separeras för analys.

3.1.5. högt varvtal (nhi): högsta motorvarvtal vid vilket 70 % av den uppgivna maximieffekten avges.

3.1.6. lågt varvtal (nlo): lägsta motorvarvtal vid vilket 55 % av den uppgivna maximieffekten avges.

3.1.7. maximieffekt (Pmax): största effekt i kW enligt uppgift från tillverkaren.

3.1.8. varvtal för maximalt vridmoment: det varvtal vid vilket motorn ger maximalt vridmoment enligt uppgift från tillverkaren.

3.1.9. normaliserat vridmoment: motorns procentuella vridmoment normaliserat till det maximalt tillgängliga vridmoment som erhålls vid ett visst varvtal hos motorn.

3.1.10. operatörskrav: motoroperatörens inmatning för att styra motorns utmatning. Operatören kan vara en person (dvs. manuell) eller en styranordning (dvs. automatisk) som mekaniskt eller elektroniskt signalerar en inmatning som kräver en utmatning från motorn. Inmatningen kan ske från en gaspedal eller gashandtag eller motsvarande signal, en bränslespak eller -signal, en hastighetsspak eller -signal, eller en styranordnings börvärde eller signal.

3.1.11. metod med delflödesutspädning: process när en del av det totala avgasflödet separeras från det totala avgasflödet och sedan blandas med en lämplig mängd utspädningsmedel före partikelprovtagningsfiltret.

3.1.12. stationär provningscykel med ramper: provningscykel med en följd av stationära motorprovningslägen med definierade krav på varvtal och vridmoment vid varje läge och definierade ramper mellan dessa lägen (WHSC).

3.1.13. nominellt varvtal: det maximala varvtal vid full belastning som regulatorn tillåter, enligt tillverkarens uppgifter i försäljnings- och underhållsdokumentation, eller i avsaknad av regulator det varvtal vid vilket maximal effekt erhålls från motorn enligt tillverkarens uppgifter i försäljnings- och underhållsdokumentation.

3.1.14. svarstid: tidsskillnaden mellan en ändring av den komponent som ska mätas vid referenspunkten och ett systemsvar på 90 % av slutligt värde (t90) om provtagningssonden definieras som referenspunkt, förutsatt att ändringen av den uppmätta komponenten är minst 60 % av fullskaleutslag och sker på mindre än 0,1 s. Systemets svarstid består av systemets fördröjningstid och stigtid.

3.1.15. stigtid: tidsskillnaden mellan ett svar på 10 % och 90 % av slutligt avläst värde (t90 – t10).

3.1.16. spännreaktion: den genomsnittliga reaktionen på en spänngas under ett intervall om 30 sekunder.

3.1.17. specifika utsläpp: massutsläpp uttryckta i g/kWh.

3.1.18. provningscykel: en serie provningspunkter, var och en med fastlagt varvtal och vridmoment, vilka motorn ska genomgå under stationära driftsförhållanden (WHSC-provning) eller transienta driftsförhållanden (WHTC-provning).

3.1.19. omvandlingstid: tidsskillnaden mellan en ändring av den komponent som ska mätas vid referenspunkten och ett systemsvar på 50 % av slutligt avläst värde (t50), där provtagningssonden definieras som referenspunkt. Omvandlingstiden används för att justera signalerna från olika mätinstrument.

3.1.20. transient provningscykel: en provningscykel med en följd av normaliserade varvtals- och vridmomentvärden som varierar förhållandevis snabbt med tiden (WHTC).

3.1.21. nollpunktsreaktion: den genomsnittliga reaktionen på en nollpunktsgas under ett intervall om 30 sekunder.

Figur 1

Definitioner av systemsvar

3.2. Allmänna beteckningar

Beteckning Enhet Benämningar a 1 — regressionslinjens lutning a 0 — regressionslinjens skärningspunkt med y-axeln A/F st — stökiometriskt luft–bränsleförhållande c ppm/volym % koncentration c d ppm/volym % koncentration på torr bas c w ppm/volym % koncentration på våt bas cb ppm/volym % bakgrundskoncentration C d — SSV-utsläppskoefficient c gas ppm/volym % koncentration av gasformiga komponenter partiklar/cm3 genomsnittlig partikelkoncentration från de utspädda avgaserna korrigerad till standardförhållanden (273,2 K och 101,33 kPa) cs,i partiklar/cm3 diskret mätning av partikelkoncentration i de utspädda avgaserna från partikelräknaren, korrigerad till koincidens- och standardförhållanden (273,2 K och 101,33 kPa) d m diameter di partikelns elektriska rörlighetsdiameter (30, 50 eller 100 nm) d V m venturirörets mynningsdiameter D 0 m3/s PDP-kalibreringens skärningspunkt D — utspädningsfaktor Δt s tidsintervall e antalet avgivna partiklar per kWh e gas g/kWh specifika utsläpp av gasformiga komponenter e PM g/kWh specifika utsläpp av partiklar e r g/kWh specifika utsläpp under regenerering e w g/kWh viktade specifika utsläpp E CO2 % CO2-dämpning i NOx-analysator E E % verkningsgrad för etan E H2O % vattendämpning i NOx-analysator E M % verkningsgrad för metan E NOx % verkningsgrad i NOx-omvandlare f Hz datainsamlingsfrekvens f a — atmosfärisk faktor i laboratoriet F s — stökiometrisk faktor — genomsnittlig partikelkoncentrationsreduktionsfaktor för borttagaren av flyktiga partiklar, specifik för de utspädningsinställningar som används vid provningen H a g/kg inloppsluftens absoluta fuktighet H d g/kg utspädningsmedlets absoluta fuktighet i — index som betecknar momentan mätning (t.ex. 1 Hz) k — kalibreringsfaktor för att korrigera partikelräknarens mätningar till referensinstrumentets nivå, om detta inte sker internt i partikelräknaren; om kalibreringsfaktorn tillämpas internt i partikelräknaren, ska värdet 1 användas för k i ovanstående ekvation k c — bränslespecifik faktor k f,d m3/kg bränsle extra förbränningsvolym från torra avgaser k f,w m3/kg bränsle extra förbränningsvolym från våta avgaser k h,D — luftfuktighetskorrektion för NOx i kompressionständningsmotorer k h,G — luftfuktighetskorrektionsfaktor för NOx i gnisttändningsmotorer kr regenereringsjustering, enligt punkt 6.6.2. I fallet med motorer utan periodiskt regenererande efterbehandling är kr = 1. k r,d — regenereringsjusteringsfaktor nedåt k r,u — regenereringsjusteringsfaktor uppåt k w,a — korrektionsfaktor från torr till våt bas för inloppsluften k w,d — korrektionsfaktor från torr till våt bas för utspädningsmedlet k w,e — korrektionsfaktor från torr till våt bas för utspädda avgaser k w,r — korrektionsfaktor från torr till våt bas för outspädda avgaser K V — CFV-kalibreringsfunktion λ — luftöverskottsförhållande mb mg massan av uppsamlade partiklar från utspädningsmedlet m d kg massa av det prov på utspädningsmedlet som passerat genom partikelprovtagningsfiltren m ed kg total massa av utspädda avgaser under hela provningscykeln m edf kg ekvivalent massa för utspädda avgaser under hela provningscykeln m ew kg total massa avgaser under hela provningscykeln mex kg total massa av utspädda avgaser som extraheras från utspädningstunneln för provtagning av antal partiklar m f mg partikelprovtagningsfiltrets massa m gas g massa av gasformiga utsläpp under provningscykeln mp mg uppsamlad partikelprovmassa m PM g massa av partikelutsläpp under provningscykeln mPM,corr g/test partikelmassa korrigerad för extraktion av provtagningsflöde för mätning av antal partiklar m se kg massa av avgasprov under hela provningscykeln m sed kg massa av utspädda avgaser som passerar genom utspädningstunneln m sep kg massa av utspädda avgaser som passerar genom partikelfiltren m ssd kg massa av sekundärt utspädningsmedel M Nm vridmoment M a g/mol inloppsluftens molmassa M d g/mol utspädningsmedlets molmassa M e g/mol avgasernas molmassa M f Nm vridmoment som absorberas av hjälpaggregat/utrustning som ska monteras M gas g/mol gaskomponenternas molmassa M r Nm vridmoment som absorberas av hjälpaggregat/utrustning som ska monteras av N — antalet avgivna partiklar under provningscykeln n — antal mätningar nr — antal mätningar under regenerering n min–1 motorvarvtal n hi min–1 högt motorvarvtal n lo min–1 lågt motorvarvtal n pref min–1 idealt motorvarvtal n p r/s PDP-pumpvarvtal Ncold — totalt antal avgivna partiklar under WHTC-kallstartsprovningscykeln Nhot — totalt antal avgivna partiklar under WHTC-varmstartsprovningscykeln Nin partikelkoncentration uppströms Nout partikelkoncentration nedströms p a kPa mättnadstryck hos motorns inloppsluft p b kPa totalt atmosfärstryck p d kPa mättnadsångtryck hos utspädningsmedlet p p kPa absolut tryck p r kPa vattenångtrycket efter kylbad p s kPa torrt atmosfärstryck P kW effekt P f kW effekt som förbrukas av hjälpaggregat/utrustning som ska monteras P r kW effekt som förbrukas av hjälpaggregat/utrustning som ska monteras av qex kg/s massflöde för partikelprov q mad kg/s inloppsluftens massflöde på torr bas q maw kg/s inloppsluftens massflöde på våt bas q mCe kg/s kolmassflöde i de outspädda avgaserna q mCf kg/s kolmassflöde in i motorn q mCp kg/s kolmassflöde i delflödesutspädningssystemet q mdew kg/s de utspädda avgasernas massflöde på våt bas q mdw kg/s utspädningsmedlets massflöde på våt bas q medf kg/s ekvivalent massflöde för utspädda avgaser på våt bas q mew kg/s massflöde för avgaser på våt bas q mex kg/s massflöde i provgas som extraheras från utspädningstunneln q mf kg/s massflöde för bränsle q mp kg/s massflöde i provavgas till system för delflödesutspädning qsw kg/s massflöde som matas tillbaka in i utspädningstunneln för att kompensera för extraherat provtagningsflöde för mätning av antal partiklar q vCVS m3/s CVS-volymflöde q vs dm3/min systemflöde i avgasanalysatorsystemet q vt cm3/min spårgasflöde r2 — förklaringsgrad r d — spädningsförhållande r D — diameterförhållande i SSV r h — flamjoniseringsdetektorns kolvätesvarsfaktor r m — flamjoniseringsdetektorns metanolsvarsfaktor r p — tryckförhållande i SSV r s — medelprovtagningsfrekvens s standardavvikelse ρ kg/m3 densitet ρ e kg/m3 avgasdensitet σ — standardavvikelse T K absolut temperatur T a K inloppsluftens absoluta temperatur t s tid t 10 s tid från steginsignal till 10 % av slutligt avläst värde t 50 s tid från steginsignal till 50 % av slutligt avläst värde t 90 s tid från steginsignal till 90 % av slutligt avläst värde u — förhållandet mellan avgaskomponentens och avgasernas densitet (eller molmassa), dividerat med 1 000 V 0 m3/r PDP-gasvolym som pumpas per pumpvarv V s dm3 analysatorns systemvolym W act 1,0 kWh faktiskt cykelarbete under provningscykeln Wact,cold 1,0 kWh faktiskt cykelarbete under WHTC-kallstartsprovningscykeln enligt punkt 7.8.6. Wact, hot 1,0 kWh faktiskt cykelarbete under WHTC-varmstartsprovningscykeln enligt punkt 7.8.6. W ref 1,0 kWh referenscykelarbete under provningscykeln X 0 m3/r PDP-kalibreringsfunktion

3.3. Beteckningar och förkortningar för bränslesammansättning

w ALF bränslets vätehalt, massprocent w BET bränslets kolhalt, massprocent w GAM bränslets svavelhalt, massprocent w DEL bränslets kvävehalt, massprocent w EPS bränslets syrehalt, massprocent α molar vätekvot (H/C) γ molar svavelkvot (S/C) δ molar kvävekvot (N/C) ε molar syrekvot (O/C)

för ett bränsle CHαO ε N δ S γ

3.4. Symboler och förkortningar för kemiska komponenter

C1 kol 1-ekvivalent kolväte CH4 metan C2H6 etan C3H8 propan CO kolmonoxid CO2 koldioxid (kolsyra) DOP dioktylftalat HC kolväten H2O vatten NMHC andra kolväten än metan NOx kväveoxider NO kväveoxid NO2 kvävedioxid PM partiklar

3.5. Förkortningar.

CFV venturirör för kritiskt flöde CLD kemiluminiscensdetektor CVS provtagning vid konstant volym deNOx NOx-efterbehandlingssystem EGR återcirkulation av avgaser ET förångningsrör FID flamjoniseringsdetektor FTIR fouriertransformerad infrarödanalysator GC gaskromatograf HCLD uppvärmd kemiluminiscensdetektor HFID uppvärmd flamjoniseringsdetektor LDS laserdiodspektrometer LPG motorgas NDIR infrarödanalysator med spridningsoptik NG naturgas NMC icke-metanavskiljare OT utloppsrör PDP kolvpump % FS procent av fullt skalutslag PCF partikelförsorterare PFS delflödessystem PNC partikelräknare PND utspädningsanordning för partiklar PTS partikelöverföringssystem PTT partikelöverföringsrör SSV subsoniskt venturirör VGT turbin med variabel geometri VPR borttagare av flyktiga partiklar WHSC världsharmoniserad steady state-cykel WHTC världsharmoniserad transient cykel

4. Allmänna krav

Motorsystemet ska vara så konstruerat, tillverkat och monterat att motorn i normal drift kan uppfylla bestämmelserna i denna bilaga under sin livslängd, i enlighet med vad som föreskrivs i dessa föreskrifter, även när det är installerat i fordonet.

5. Funktionskrav

5.1. Utsläpp av gasformiga och partikelformiga föroreningar

Motorns utsläpp av gasformiga och partikelformiga föroreningar ska bestämmas med WHTC- och WHSC-provningscyklerna, i enlighet med punkt 7. Mätsystemen ska uppfylla linearitetskraven i punkt 9.2 och specifikationerna i punkt 9.3 (mätning av gasformiga utsläpp), punkt 9.4 (mätning av partikelutsläpp) samt i tillägg 2.

Typgodkännandemyndigheten får godkänna andra system eller analysatorer, om det kan visas att de ger likvärdiga resultat enligt punkt 5.1.1.

5.1.1. Likvärdighet

Att systemen är likvärdiga ska avgöras på grundval av en undersökning med sju provpar (eller mer) för bestämning av korrelationen mellan det aktuella systemet och ett av de referenssystem som nämns i dessa föreskrifter.

Med resultat avses utsläppsvärdet från respektive provningscykel. Korrelationsprovningen ska utföras vid samma laboratorium, i samma provningscell och på samma motor, och det ska helst göras samtidigt med de båda systemen. Huruvida medelvärdena från provparen är likvärdiga eller ej ska avgöras genom den beräkning av utfallet från F-test och t-test enligt tillägg 3 punkt A.3.3 som erhållits under dessa laboratorie-, provningscells- och motorförhållanden. Extremvärden ska fastställas i enlighet med ISO 5725 och uteslutas från databasen. System som är avsedda att användas för korrelationsprovningar ska godkännas av typgodkännandemyndigheten.

5.2. Motorfamilj

5.2.1. Allmänt

En motorfamilj karakteriseras av konstruktionsegenskaper. Dessa ska vara gemensamma för alla motorer i familjen. Vilka motorer som ingår i en motorfamilj får motortillverkaren besluta, förutsatt att släktskapskriterierna i punkt 5.2.3. följs. Motorfamiljen ska godkännas av typgodkännandemyndigheten. Tillverkaren ska ge typgodkännandemyndigheten lämplig information om utsläpp för motorfamiljens medlemmar.

5.2.2. Specialfall

I några fall kan egenskaperna påverka varandra. Man måste även ta hänsyn till sådana effekter för att säkerställa att endast de motorer som har liknande egenskaper i fråga om avgasutsläpp ingår i en motorfamilj. Dessa fall ska anges av tillverkaren och anmälas till typgodkännandemyndigheten. Detta ska sedan beaktas som kriterium för skapande av en ny motorfamilj.

När det gäller sådana anordningar eller funktioner som inte anges i punkt 5.2.3 och som starkt påverkar utsläppsnivåerna ska sådan utrustning identifieras av tillverkaren med ledning av god teknisk sed och ska anmälas till typgodkännandemyndigheten. Detta ska sedan beaktas som kriterium för skapande av en ny motorfamilj.

Förutom de parametrar som anges i punkt 5.2.3 får tillverkaren införa ytterligare kriterier som möjliggör en avgränsning av mindre familjer. Dessa parametrar är inte nödvändigtvis sådana som påverkar utsläppsnivåerna.

5.2.3. Parametrar för bestämning av en motorfamilj

5.2.3.1. Förbränningscykel

a) 2-takts

b) 4-takts

c) Roterande motor

d) Övriga

5.2.3.2. Cylinderkonfiguration

5.2.3.2.1. Cylindrarnas placering i blocket

a) V

b) I linje

c) Radiell

d) Övriga (F, W osv.)

5.2.3.2.2. Cylindrarnas inbördes läge

Motorer med samma block kan tillhöra samma familj så länge deras mått mellan cylindrarnas mittlinjer är desamma.

5.2.3.3. Huvudsakligt kylmedel

a) Luft

b) Vatten

c) Olja

5.2.3.4. Individuell cylindervolym

5.2.3.4.1. Motorer med cylindervolym i enskilda cylindrar ≥ 0,75 dm3

För att motorer med en cylindervolym i enskilda cylindrar på ≥ 0,75 dm3 ska kunna anses tillhöra samma motorfamilj får spridningen av deras individuella cylindervolym inte överstiga 15 % av den största enskilda cylindervolymen inom familjen.

5.2.3.4.2. Motorer med cylindervolym i enskilda cylindrar < 0,75 dm3

För att motorer med en cylindervolym i enskilda cylindrar på < 0,75 dm3 ska kunna anses tillhöra samma motorfamilj får spridningen av deras individuella cylindervolym inte överstiga 30 % av den största enskilda cylindervolymen inom familjen.

5.2.3.4.3. Motorer med andra gränser för cylindervolym i enskilda cylindrar

Motorer med gränser för cylindervolym i enskilda cylindrar som överskrider gränserna i punkterna 5.2.3.4.1 och 5.2.3.4.2 får anses tillhöra samma familj om typgodkännandemyndigheten godkänner det. Godkännandet ska baseras på tekniska överväganden (beräkningar, simuleringar, provresultat osv.) som visar att överskridandet av gränserna inte påverkar avgasutsläppen i nämnvärd omfattning.

5.2.3.5. Metod för luftaspiration

a) Sugmotor

b) Överladdning

c) Överladdning med laddluftkylare

5.2.3.6. Bränsletyp

a) Diesel

b) Naturgas

c) Motorgas (LPG)

d) Etanol

5.2.3.7. Typ av förbränningskammare

a) Öppen kammare

b) Delad kammare

c) Övriga

5.2.3.8. Tändningstyp

a) Gnisttändning

b) Kompressionständning

5.2.3.9. Ventiler och öppningar

a) Konfiguration

b) Antal ventiler per cylinder

5.2.3.10. Bränsletillförsel

a) Tillförsel av flytande bränsle i) Pump, (högtrycks)ledning och injektor ii) In-line- eller fördelningspump iii) Separat pump eller separat injektor iv) Common rail v) Förgasare vi) Övriga

b) Tillförsel av gasformigt bränsle i) Gasform ii) Flytande iii) Blandarenheter iv) Övriga

c) Annan typ

5.2.3.11. Diverse anordningar

a) Avgasåterföring (EGR)

b) Vatteninsprutning

c) Luftinsprutning

d) Övriga

5.2.3.12. Elektronisk styrstrategi

En grundläggande parameter för familjen är om motorn är försedd med en elektronisk styrenhet (ECU) eller ej.

För elektroniskt styrda motorer ska tillverkaren redogöra för de tekniska grunder som motiverar att dessa motorer förs samman i en familj, dvs. varför motorerna kan förväntas uppfylla samma utsläppskrav.

Grunderna kan vara beräkningar, simuleringar, skattningar, beskrivningar av insprutningsparametrar, provresultat osv.

Exempel på styrda egenskaper:

a) Tidsinställning

b) Insprutningstryck

c) Multipelinsprutning

d) Ökat tryck

e) Turbin med variabel geometri (VGT)

f) Avgasåterföring (EGR)

5.2.3.13. System för efterbehandling av avgaser

Funktion och kombination av följande anordningar betraktas som grunder för medlemskap i en motorfamilj:

a) Oxidationskatalysator

b) Trevägskatalysator

c) DeNOx-system med selektiv reduktion av NOx (tillsats av reducerande ämne)

d) Andra deNOx-system

e) Partikelfälla med passiv regenerering

f) Partikelfälla med aktiv regenerering

g) Andra partikelfällor

h) Andra anordningar

När en motor har typgodkänts utan efterbehandlingssystem, oavsett om det är som huvudmotor eller medlem av en motorfamilj, får denna motor, om den förses med oxideringskatalysator, ingå i samma motorfamilj, förutsatt att den inte kräver ändrade bränsleegenskaper.

Om den kräver särskilda bränsleegenskaper (t.ex. partikelfällor som kräver särskilda bränsletillsatser för regenerering) ska bedömningen att låta den ingå i samma familj bygga på tekniska grunder som tillverkaren lämnar. I dessa grunder ska det anges att den utrustade motorns förväntade utsläppsnivåer uppfyller samma gränsvärden som en icke utrustad motor.

När en motor har godkänts med efterbehandlingssystem, oavsett om det är som huvudmotor eller medlem av en motorfamilj, och dess huvudmotor utrustas med samma efterbehandlingssystem, får denna motor inte hänföras till samma motorfamilj om den inte är försedd med efterbehandlingssystem.

5.2.4. Val av huvudmotor

5.2.4.1. Kompressionständningsmotorer

När typgodkännandemyndigheten har samtyckt till motorfamiljen, ska familjens huvudmotor väljas, i första hand efter kriteriet högsta bränsletillförsel per takt vid det uppgivna varvtal då högst vridmoment avges. Om flera motorer delar detta högsta bränsletillförselvärde ska man i ett andra urvalssteg använda kriteriet högsta bränsletillförsel per takt vid nominellt varvtal.

5.2.4.2. Gnisttändningsmotorer

När typgodkännandemyndigheten har samtyckt till motorfamiljen, ska familjens huvudmotor väljas, i första hand efter kriteriet högsta slagvolym. Om två eller flera motorer har denna slagvolym, ska följande kriterier användas i tur och ordning:

a) högsta bränsletillförsel per takt vid varvtalet för uppgiven nominell effekt

b) tidigaste tändtidpunkt

c) lägsta avgasåterföringsvärde (EGR).

5.2.4.3. Anmärkningar om val av huvudmotor

Typgodkännandemyndigheten får konstatera att familjens högsta utsläppsnivå bäst kan karakteriseras genom provning av ytterligare motorer. I så fall ska motortillverkaren lämna lämplig information för att avgöra vilka motorer i motorfamiljen som sannolikt har högst utsläppsnivå.

Om en motorfamilj har andra variabla egenskaper som kan anses inverka på avgasutsläppen, ska dessa egenskaper också definieras och beaktas vid valet av huvudmotor.

Om motorer i en familj uppfyller samma utsläppsgränsvärden under olika livslängder ska detta beaktas vid val av huvudmotor.

6. Provningsförhållanden

6.1. Provningsförhållanden i laboratorium

Inloppsluftens absoluta temperatur (Ta) i kelvin och det torra atmosfärstrycket (p s), uttryckt i kPa, ska mätas, och parametern f a bestämmas enligt följande: I flercylindriga motorer med avgränsade grupper av inloppsrör, t.ex. i en V-motor, ska genomsnittstemperaturen mätas för varje avgränsad grupp. Parametern f a ska uppges tillsammans med provningsresultaten. För bättre repeterbarhet och reproducerbarhet rekommenderas att parametern f a befinner sig i: 0,93 ≤ f a ≤ 1,07.

a) Motorer med kompressionständning: Sugmotorer och motorer med mekanisk överladdning (1) Turboladdade motorer med eller utan kylning av inloppsluften (2)

b) Gnisttändningsmotorer: (3)

6.2. Motorer med laddluftkylning

Laddluftens temperatur registreras och ska vid det uppgivna nominella varvtalet och full belastning ligga inom ±5 K av den maximala laddlufttemperatur som anges av tillverkaren. Kylmedlets temperatur ska vara minst 293 K (20 °C).

Vid användning av ett särskilt provningssystem för laddluften eller en extern fläkt ska kylmedlets flöde ställas in så att laddluftens temperatur hålls inom ±5 K av den maximala laddlufttemperatur som angetts av tillverkaren vid nominellt varvtal och full belastning. Kylmedlets temperatur och laddluftkylarens kylmedelsflöde vid ovannämnda punkt får inte ändras under hela provningscykeln, utom om detta skulle leda till orepresentativ överkylning av laddluften. Laddluftkylarens volym ska bygga på god teknisk sed och vara representativ för en serietillverkad motors montering för drift. Provningssystemet för laddluften ska vara utformat så att ansamlingen av kondensat minimeras. Allt ansamlat kondensat ska dräneras och alla dräneringar ska vara helt tillstängda före provning av utsläpp.

Om motortillverkarens anger tryckfallsgränser över laddluftkylsystemet ska det säkerställas att tryckfallet över laddluftkylsystemet vid det motortillstånd som har angetts av tillverkaren ligger inom de gränser som tillverkaren har angett. Tryckfallet ska mätas på de ställen som anges av tillverkaren.

6.3. Motoreffekt

Grunden för mätning av specifika utsläpp är motoreffekt och cykelarbete som fastställs i enlighet med punkterna 6.3.1–6.3.5.

6.3.1. Allmänt om motorinstallation

Motorn ska provas med de hjälpaggregat/den utrustning som räknas upp i tillägg 6.

Om hjälpaggregat/utrustning inte installeras såsom krävs, ska deras effekt beaktas i enlighet med punkterna 6.3.2–6.3.5.

6.3.2. Hjälpaggregat/utrustning som ska vara monterade vid provningen av utsläpp

Om det är praktiskt olämpligt att ha hjälpaggregaten/utrustningen som krävs enligt tillägg 6 till denna bilaga påmonterade i provbänken, ska effekten som de förbrukar bestämmas och därefter subtraheras från den uppmätta motoreffekten (referens och faktisk) i motorns hela varvtalsområde för WHTC och över provningsvarvtalen för WHSC.

6.3.3. Hjälpaggregat/utrustning som ska monteras av inför provningen

Om de hjälpaggregat/den utrustning som inte krävs enligt tillägg 6 till denna bilaga inte kan monteras av, ska effekten som de förbrukar bestämmas och därefter adderas till den uppmätta motoreffekten (referens och faktisk) i motorns hela varvtalsområde för WHTC och över provningsvarvtalen för WHSC. Om detta värde är större än 3 % av den maximala effekten vid provningsvarvtalet ska det visas för typgodkännandemyndigheten.

6.3.4. Bestämning av hjälpaggregatens effekt

Den effekt som förbrukas av hjälpaggregaten/utrustningen behöver bara bestämmas om

a) hjälpaggregat/utrustning som krävs enligt tillägg 6 till denna bilaga inte monterats på motorn, och/eller

b) hjälpaggregat/utrustning som inte krävs enligt tillägg 6 till denna bilaga har monterats på motorn.

Hjälpaggregatens effektvärden och mät-/beräkningsmetoden för bestämning av hjälpaggregatens effekt ska inlämnas av motortillverkaren för provningscyklernas hela driftsområde och godkännas av typgodkännandemyndigheten.

6.3.5. Motorns cykelarbete

Beräkningen av referenscykelarbete och faktiskt cykelarbete (se punkterna 7.4.8 och 7.8.6) ska baseras på motoreffekt enligt punkt 6.3.1. I detta fall är P f och P r i ekvation 4 noll och P är lika med P m.

Om hjälpaggregat/utrustning installerats enligt punkterna 6.3.2 och/eller 6.3.3 ska den effekt som de förbrukar användas för att korrigera varje momentant cykeleffektvärde P m,i, enligt följande:

(4)

där:

P m,i är den uppmätta motoreffekten i kW, P f,i är den effekt som förbrukas av hjälpaggregat/utrustning som ska monteras i kW, P r,i är den effekt som förbrukas av hjälpaggregat/utrustning som ska monteras av i kW.

6.4. Motorns luftinloppssystem

Motorns luftinloppssystem eller ett laboratorieprovningssystem ska användas, med en luftinloppsbegränsning inom ±300 Pa av det högsta värde som tillverkaren uppger för en renluftsrenare vid nominellt varvtal och full belastning. Det statiska differenstrycket för begränsningen ska mätas på det ställe som uppges av tillverkaren.

6.5. Motorns avgassystem

Motorns avgassystem eller ett laboratorieprovningssystem ska användas, med ett avgasmottryck inom 80–100 % av det högsta värde som tillverkaren uppger vid nominellt varvtal och full belastning. Om den högsta begränsningen är 5 kPa eller mindre, ska börvärdet inte vara mindre än 1,0 kPa från detta högsta värde. Avgassystemet ska uppfylla kraven på provtagning av avgaser i punkterna 9.3.10 och 9.3.11.

6.6. Motor med system för efterbehandling av avgaser

Om motorn är utrustad med ett system för efterbehandling av avgaser ska avgasröret ha samma diameter som det avgasrör som används vid drift av fordonet, eller såsom anges av tillverkaren, på en punkt som är minst fyra rördiametrar långt räknat uppströms från inloppet till expansionsdelen där anordningen för efterbehandling av avgaser sitter. Avståndet från avgasgrenrörets fläns eller turboladdarens utlopp till systemet för efterbehandling av avgaser ska vara samma som i fordonskonfigurationen eller ligga inom tillverkarens avståndsspecifikationer. Avgasmottrycket eller strypningen ska uppfylla samma villkor som ovan och får ställas in med en ventil. För efterbehandlingsanordningar med variabel begränsning ska den största avgasbegränsningen anges vid det efterbehandlingsförhållande (inkörning/åldring och regenererings-/laddningsnivå) som anges av tillverkaren. Om den högsta begränsningen är 5 kPa eller mindre, ska börvärdet inte vara mindre än 1,0 kPa från detta högsta värde. Efterbehandlarbehållaren får tas bort under övningsprov och bestämning av vridmomentkurvan och ersättas med en motsvarande behållare med inaktivt katalysämne.

De utsläpp som mäts upp under provningscykeln ska vara representativa för utsläpp under normal drift. För motorer som är försedda med system för efterbehandling av avgaser som kräver förbrukning av en reagens, ska tillverkaren uppge vilken reagens som ska användas för alla provningar.

Motorer försedda med system för efterbehandling av avgaser som regenereras kontinuerligt kräver inget särskilt provningsförfarande, men regenereringsprocessen ska visas i enlighet med punkt 6.6.1.

För motorer som är försedda med system för efterbehandling av avgaser som regenereras periodiskt, i enlighet med punkt 6.6.2, ska utsläppsvärdena justeras för att ta hänsyn till regenereringen. I så fall beror de genomsnittliga utsläppen på hur ofta regenerering inträffar, dvs. på under hur stor andel av provningarna som regenerering inträffar.

6.6.1. Kontinuerlig regenerering

Utsläppen ska mätas på ett efterbehandlingssystem som har stabiliserats så att utsläppsegenskaperna ger repeterbara resultat. Regenereringsprocessen ska ske åtminstone en gång under WHTC-varmstartsprovningen och tillverkaren ska ange under vilka förhållanden regenereringen normalt inträffar (sotmängd, temperatur, avgasmottryck osv.).

För att visa att regenereringsprocessen är kontinuerlig ska minst tre WHTC-varmstartsprovningar genomföras. Inför denna demonstration ska motorn värmas upp i enlighet med punkt 7.4.1, motorn konditioneras enligt punkt 7.6.3 och den första WHTC-varmstartsprovningen utföras. Efterföljande varmstartsprovningar ska startas efter konditionering enligt punkt 7.6.3. Under provningarna ska avgastemperaturerna och avgastrycken registreras (temperaturen före och efter efterbehandlingssystemet, avgasmottryck osv.).

Om de förhållanden som anges av tillverkaren uppstår under provningarna och resultaten av de tre (eller fler) WHTC-varmstartsprovningarna ligger inom ± 25 % eller 0,005 g/kWh, beroende på vilket som är störst, anses efterbehandlingssystemet vara av den kontinuerligt regenererande typen och de allmänna bestämmelserna om provning i punkt 7.6 (WHTC) och punkt 7.7. (WHSC) tillämpas.

Om systemet för avgasefterbehandling har ett säkerhetsläge som går över till periodisk regenerering ska det kontrolleras i enlighet med punkt 6.6.2. I så fall får de tillämpliga utsläppsgränserna överskridas och ska inte viktas.

6.6.2. Periodisk regenerering

I system för avgasefterbehandling som bygger på en periodisk regenereringsprocess ska utsläppen mätas vid åtminstone tre WHTC-varmstartsprovningar, varav ett under och två utanför själva regenereringen på ett stabiliserat efterbehandlingssystem. Resultaten ska därefter viktas enligt ekvation 5.

Regenereringsprocessen ska inträffa åtminstone en gång under WHTC-varmstartsprovningen. Motorn får vara utrustad med en omkopplare som kan aktivera eller deaktivera regenereringsprocessen, under förutsättning att denna funktion inte påverkar den ursprungliga motorkalibreringen.

Tillverkaren ska ange under vilka parameterförhållanden regenereringsprocessen normalt inträffar (sotmängd, temperatur, avgasmottryck osv.) samt hur länge den varar. Tillverkaren ska även tillhandahålla frekvensen för regenereringen i antal provningar under vilka regenerering inträffar jämfört med antal provningar utan regenerering. Hur bestämningen av denna frekvens exakt ska gå till ska baseras på användningsdata och utifrån god branschpraxis i samråd med typgodkännande- eller certifieringsmyndigheten.

Tillverkaren ska tillhandahålla ett efterbehandlingssystem som har belastats så att regenereringen sker under WHTC-provningen. För denna provning ska motorn värmas upp i enlighet med punkt 7.4.1, motorn konditioneras enligt punkt 7.6.3 och WHTC-varmstartsprovningen startas. Under denna motoruppvärmningsfas ska det inte förekomma någon regenerering.

De genomsnittliga specifika utsläppen mellan regenereringsfaserna ska bestämmas av det aritmetiska medelvärdet av flera ungefär ekvidistanta WHTC-provningsresultat med varmstart (g/kWh). Minst en WHTC-provning med varmstart så nära en regenereringsprovning som möjligt och en WHTC-varmstartsprovning omedelbart efter en regenereringsprovning ska utföras. Som ett alternativ kan tillverkaren lämna uppgifter som visar att utsläppen förblir konstanta (±25 % eller 0,005 g/kWh, beroende på vilket som är störst) mellan regenereringsfaserna. Om så är fallet räcker det att använda utsläppen från endast en WHTC-varmstartsprovning.

Under regenereringsprovningen ska alla uppgifter som behövs för att påvisa regenereringen registreras (CO- eller NOx-utsläpp, temperatur före och efter efterbehandlingssystemet, avgasmottryck osv.).

Under regenereringsprovningen får tillämpliga utsläppsgränser överskridas.

Provningsförfarandet visas översiktligt i figur 2.

Figur 2

Översikt över periodisk regenerering

Utsläppen från WHTC-varmstarten ska viktas enligt följande:

(5)

där:

n är antalet WHTC-varmstartsprovningar utan regenerering, nr är antalet WHTC-varmstartsprovningar med regenerering (minst en provning), är genomsnittliga specifika utsläpp utan regenerering, g/kWh, är genomsnittliga specifika utsläpp med regenerering, g/kWh.

Vid bestämmandet av gäller följande bestämmelser:

a) Om regenereringen tar mer än en WHTC-varmstartsprovning, ska på varandra följande, fullständiga WHTC-varmstartsprovningar utföras och utsläppen ska fortsätta att mätas utan konditionering och utan att motorn stängs av, tills regenereringen slutförts och medelvärdet för WHTC-varmstartsprovningarna kan beräknas.

b) Om regenereringen slutförs under någon WHTC-varmstartsprovning, ska provningen fortsättas under dess hela tid.

I samförstånd med typgodkännandemyndigheten kan regenereringsjusteringsfaktorerna tillämpas antingen multiplikativt c) eller additivt d) baserat på vederhäftig teknisk analys.

c) De multiplikativa justeringsfaktorerna ska beräknas enligt följande: (uppåt) (6) (nedåt) (6a)

d) De additiva justeringsfaktorerna ska beräknas enligt följande: (uppåt) (7) (nedåt) (8)

Med referens till de specifika utsläppsberäkningarna i punkt 8.6.3 ska regenereringsjusteringsfaktorerna tillämpas enligt följande:

e) För en provning utan regenerering ska k r,u multipliceras med respektive adderas till det specifika utsläppet e i ekvation 69 eller 70.

f) För en provning med regenerering ska k r,d multipliceras med respektive adderas till det specifika utsläppet e i ekvation 69 eller 70.

På begäran av tillverkaren får regenereringsjusteringsfaktorerna

g) tillämpas på andra medlemmar av samma motorfamilj,

h) tillämpas på andra motorfamiljer som använder samma efterbehandlingssystem, om typgodkännande- eller certifieringsmyndigheten på förhand godtar det på grundval av teknisk bevisning som tillverkaren lämnar om att utsläppen är liknande.

6.7. Kylsystem

Det använda motorkylsystemet ska ha tillräcklig kapacitet för att hålla motorn vid den normala driftstemperatur som föreskrivits av tillverkaren.

6.8. Smörjolja

Smörjoljan ska specificeras av tillverkaren och vara representativ för de smörjoljor som finns tillgängliga på marknaden. Uppgifter om den smörjolja som används vid provningen ska noteras och presenteras tillsammans med provningsresultaten.

6.9. Specifikation av referensbränsle

Referensbränsle specificeras i bilaga 5.

Bränslets temperatur ska överensstämma med tillverkarens rekommendationer.

6.10. Vevhusutsläpp

Inga utsläpp från vevhuset ska släppas ut direkt i den omgivande atmosfären, med följande undantag: motorer försedda med turboladdare, pumpar, fläktar eller laddningskompressorer för luftinsprutning får släppa ut utsläpp från vevhuset till den omgivande atmosfären om utsläppen adderas till avgasutsläppen (antingen fysiskt eller matematiskt) under alla utsläppsprovningar. Tillverkare som utnyttjar detta undantag ska installera motorerna så att alla utsläpp från vevhuset kan ledas till provtagningssystemet för utsläpp.

I denna punkt ska inte utsläpp från vevhuset som leds in i avgaserna uppströms efterbehandlingen av avgaser under all drift anses släppas ut direkt till den omgivande atmosfären.

Öppna utsläpp från vevhuset ska ledas in i avgassystemet för mätning av utsläppen enligt följande:

a) Rörmaterialet ska ha en jämn innersida, vara elektriskt ledande och inte reagera med utsläppen från vevhuset. Rörets längd ska vara så kort som möjligt.

b) Antalet krökar i laboratoriets rör från vevhuset ska vara så få som möjligt och radien på krökar som inte kan undvikas ska vara så stor som möjligt.

c) Laboratoriets avgasrör från vevhuset ska vara uppvärmt, tunnväggigt eller isolerat och ska uppfylla motortillverkarens angivelser om vevhusmottryck.

d) Avgasröret från vevhuset ska anslutas till de outspädda avgaserna från ett eventuellt efterbehandlingssystem nedanför eventuella installerade avgasbegränsningar och tillräckligt långt ovanför alla provtagningssonder för att säkerställa fullständig blandning med motorns avgaser före provtagning. Avgasröret från vevhuset ska sträcka sig in i de fritt strömmande avgaserna för att undvika gränsskikteffekter och främja blandning. Utloppet från vevhusets avgasrör kan vara riktat i godtycklig riktning i förhållande till flödet av outspädda avgaser.

6.11. Punkterna 6.11.1 och 6.11.2 ska gälla för motorer med gnisttändning som drivs med bensin eller E85.

6.11.1. Trycket i vevhuset ska mätas över utsläppsprovningscyklerna vid en lämplig plats. Trycket i inloppsröret ska mätas med en noggrannhet av ±1 kPa.

6.11.2. Överensstämmelse med punkt 6.10 ska anses föreligga om det uppmätta trycket i vevhuset, vid varje mätförhållande som anges i punkt 6.11.1, inte överstiger atmosfärtrycket vid mättillfället.

7. Provningsförfaranden

7.1. Principer för mätning av utsläpp

För att mäta de specifika utsläppen ska motorn arbeta enligt de provningscykler som anges i punkterna 7.2.1 och 7.2.2. Mätningen av de specifika utsläppen kräver bestämning av komponenternas massa i avgaserna och motsvarande cykelarbete för motorn. De komponenter som bestäms genom provtagningsmetoderna beskrivs i punkterna 7.1.1 och 7.1.2.

7.1.1. Kontinuerlig provtagning

Vid kontinuerlig provtagning mäts komponentens koncentration kontinuerligt i outspädda eller utspädda avgaser. Denna koncentration multipliceras med det kontinuerliga (outspädda eller utspädda) avgasflödet vid utsläppsprovtagningen för att bestämma komponentens massflöde. Komponentens utsläpp summeras kontinuerligt över provningscykeln. Denna summa utgör den totala massan för den avgivna komponenten.

7.1.2. Partiprovtagning

Vid partiprovtagning tas ett prov av outspädda eller utspädda avgaser kontinuerligt och lagras för senare mätning. Det uttagna provet ska vara proportionellt mot flödet av outspädda eller utspädda avgaser. Exempel på partiprovtagning är insamling av utspädda gasformiga komponenter i en säck och insamling av partiklar (PM) på ett filter. Partiets provkoncentrationer multipliceras med den totala avgasmassan eller massflödet (outspätt eller utspätt) från vilket det togs ut under provningscykeln. Denna summa utgör den totala massan eller massflödet för den avgivna komponenten. För att beräkna koncentrationen av partiklar ska de partiklar som avsatts på ett filter från proportionellt uttagna avgaser divideras med mängden filtrerade avgaser.

7.1.3. Mätförfaranden

I denna bilaga används två mätförfaranden som är funktionellt likvärdiga. Båda förfaringssätten får användas både för WHTC- och WHSC-provningscykeln:

a) De gasformiga ämnena provtas kontinuerligt i de outspädda avgaserna och partiklarna bestäms med ett system med delflödesutspädning.

b) De gasformiga ämnena och partiklarna bestäms med ett system med fullflödesutspädning (CVS-system).

Alla kombinationer av de två principerna (t.ex. mätning av outspädda avgaser och fullflödesmätning av partiklar) är tillåtna.

7.2. Provningscykler

7.2.1. Transient provningscykel (WHTC)

Den transienta provningscykeln (WHTC) beskrivs i tillägg 1 som en transient uppdelad sekvens av normaliserade varvtal och vridmoment. För att kunna utföra provningen på en motor måste man räkna om de normaliserade värdena till den provade motorns verkliga värden på grundval av motorns vridmomentkurva. Denna omräkning kallas denormalisering, och den resulterande provningscykeln kallas den provade motorns referenscykel. Dessa referensvärden för varvtal och vridmoment ska användas i provningscellen och de faktiska varvtalen, vridmomenten och den faktiska effekten registreras. Provningen ska valideras med hjälp av en regressionsanalys mellan varvtalens, vridmomentens och effektens referensvärden och faktiska värden.

För beräkning av bromsspecifika utsläpp ska det faktiska arbetet under cykeln beräknas genom integration av den faktiska motoreffekten under cykeln. För att cykeln ska vara giltig ska det faktiska arbetet under cykeln ligga inom de angivna gränserna för arbete under referenscykeln.

För de gasformiga föroreningarna kan kontinuerlig provtagning (outspädda eller utspädda avgaser) eller partiprovtagning (utspädda avgaser) användas. Partikelprovet ska spädas ut med konditionerat utspädningsmedel (såsom omgivningsluft) och samlas upp på ett enda lämpligt filter. WHTC-cykeln visas schematiskt i figur 3.

Figur 3

WHTC-provningscykeln

7.2.2. Stationär provningscykel med ramper (WHSC)

Den stationära provningscykeln med ramper (WHSC) består av ett antal normaliserade varvtals- och belastningslägen som ska omvandlas till referensvärdena för den enskilda motor som provas på grundval av motorns vridmomentkurva. Motorn ska köras den föreskrivna tiden i varje läge, varigenom varvtal och belastning ska ändras linjärt inom 20 ±1 s. Provningen ska valideras med hjälp av en regressionsanalys mellan varvtalens, vridmomentens och effektens referensvärden och faktiska värden.

Koncentrationerna av alla gasformiga föroreningar, liksom avgasflödet och den avgivna effekten ska bestämmas över provningscykeln. De gasformiga föroreningarna kan registreras kontinuerligt eller samlas upp i en provtagningssäck. Partikelprovet ska spädas ut med konditionerat utspädningsmedel (såsom omgivningsluft). Under hela provningsförloppet tas ett enda partikelprov, och det samlas upp på ett enda lämpligt filter.

För beräkning av bromsspecifika utsläpp ska det faktiska arbetet under cykeln beräknas genom integration av den faktiska motoreffekten under cykeln.

WHSC visas i tabell 1. Med undantag för läge 1 definieras starten av varje läge som starten av rampen från föregående läge.

Tabell 1

WHSC-provningscykeln

Läge Normaliserat varvtal (%) Normaliserat vridmoment (%) Lägets längd (s) inkl. 20 s ramp 1 0 0 210 2 55 100 50 3 55 25 250 4 55 70 75 5 35 100 50 6 25 25 200 7 45 70 75 8 45 25 150 9 55 50 125 10 75 100 50 11 35 50 200 12 35 25 250 13 0 0 210 Sum-ma 1 895

7.3. Allmänt provningsförfarande

I följande flödesschema visas de allmänna riktlinjer som bör följas vid provning. Detaljerna i varje steg anges i tillämplig punkt. Avvikelser från riktlinjerna är tillåtna där så är befogat, men de särskilda kraven i tillämpliga punkter är obligatoriska.

För WHTC består provningsförfarandet av en kallstartsprovning följt av naturlig eller forcerad avsvalning av motorn, en värmekonditionering och en varmstartsprovning.

För WHSC består provningsförfarandet av en varmstartsprovning efter konditionering av motorn i WHSC-läge 9.

7.4. Bestämning av motorns vridmomentkurva och referenscykel

Mätningar på motorn före prov, prestandakontroller före prov och systemkalibreringar före prov ska göras innan motorns vridmomentkurva bestäms i enlighet med det övergripande schemat i punkt 7.3.

Såsom bas för alstring av referenscykel för WHTC och WHSC ska motorns vridmomentkurva tas fram vid körning med full last för bestämning av kurvorna för varvtal mot högsta vridmoment respektive varvtal mot högsta effekt. Motorns vridmomentkurva ska användas för beräkning av det verkliga motorvarvtalet (punkt 7.4.6) och motorns verkliga vridmoment (punkt 7.4.7).

7.4.1. Motoruppvärmning

Motorn ska varmköras vid 75–100 % av dess högsta effekt eller i enlighet med tillverkarens rekommendation och gott tekniskt omdöme. Mot slutet av varmkörningen ska den köras för att stabilisera temperaturen på motorns kylmedel och smörjolja till inom ±2 % av dess medelvärde under minst 2 minuter eller tills motorns termostat reglerar motorns temperatur.

7.4.2. Bestämning av varvtalsområdet för vridmomentkurvan

Lägsta och högsta varvtal för vridmomentkurvan definieras på följande sätt:

Lägsta varvtal = tomgångsvarvtal Högsta varvtal = eller det varvtal där vridmomentet vid full belastning sjunker till noll om det senare varvtalet är lägre

7.4.3. Motorns vridmomentkurva

När motorn har stabiliserats enligt punkt 7.4.1, bestäms vridmomentkurvan enligt följande:

a) Motorn avlastas och körs på tomgång.

b) Motorn körs med högsta operatörskrav på lägsta varvtal för bestämning av vridmomentkurvan.

c) Motorns varvtal ska ökas med i genomsnitt 8 ± 1 min–1 per sekund från lägsta till högsta varvtal för bestämning av vridmomentkurvan eller med en konstant ökning så att det tar 4 till 6 minuter att gå från lägsta till högsta varvtal för bestämning av vridmomentkurvan. Varvtals- och vridmomentvärdena registreras med en frekvens på minst en mätpunkt per sekund.

Vid val av alternativ b i punkt 7.4.7 för bestämning av negativt referensvridmoment, kan motorns vridmomentkurva direkt fortsätta med minsta operatörskrav från lägsta till högsta varvtal för bestämning av vridmomentkurvan.

7.4.4. Alternativa sätt att bestämma vridmomentkurvan

Om en tillverkare anser att ovanstående förfaranden inte är säkra eller representativa för en viss motor, får alternativa metoder användas. Dessa alternativa metoder måste uppfylla syftet med de beskrivna