4. TRANSPORTPOLITIK

31993 R 3118: Rådets förordning (EEG) nr 3118/93 av den 25 oktober 1993 om förutsättningar för transportföretag att utföra inrikes godstransporter på väg i en medlemsstat där de inte är etablerade (EGT L 279, 12.11.1993, s. 1), senast ändrad genom

- 32002 R 0484: Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 484/2002 av den 1.3.2002 (EGT L 76, 19.3.2002, s. 1).

a) Med avvikelse från artikel 1 i förordning (EEG) nr 3118/93 och fram till utgången av det andra året efter anslutningen skall transportföretag som är etablerade i Tjeckien vara uteslutna från utförande av inrikes godstransporter på väg i de övriga medlemsstaterna och transportföretag som är etablerade i de övriga medlemsstaterna skall vara uteslutna från utförande av inrikes godstransporter på väg i Tjeckien.

b) Före utgången av det andra året efter anslutningen skall medlemsstaterna meddela kommissionen om de avser att förlänga denna period med högst två år eller om de hädanefter kommer att tillämpa artikel 1 i förordningen fullt ut. Lämnas inget sådant meddelande skall artikel 1 i förordningen tillämpas. Endast transportföretag som är etablerade i de medlemsstater där artikel 1 i förordningen tillämpas får utföra inrikes godstransporter i de övriga medlemsstater där artikel 1 i förordningen också tillämpas.

c) Före utgången av det fjärde året efter anslutningen skall i händelse av allvarliga störningar eller hot om sådana på den nationella marknaden för godstransporter på väg sådana medlemsstater där, i enlighet med punkt 2 ovan, artikel 1 i förordningen inte tillämpas meddela kommissionen om de avser att förlänga denna period med högst ett år eller om de avser att hädanefter tillämpa artikel 1 i förordningen fullt ut. Lämnas inget sådant meddelande skall artikel 1 i förordningen tillämpas. Endast transportföretag som är etablerade i de medlemsstater där artikel 1 i förordningen tillämpas får utföra inrikes godstransporter i de övriga medlemsstater där artikel 1 i förordningen också tillämpas.

d) Så länge artikel 1 i förordningen inte tillämpas fullt ut i alla medlemsstater får de medlemsstater där artikel 1 i förordningen tillämpas enligt punkt 2 eller 3 ovan använda sig av det förfarande som anges nedan.

När en medlemsstat som avses i ovanstående stycke har allvarliga störningar på sin nationella marknad eller delar av denna till följd av cabotage eller som förvärrats av detta, t.ex. att utbudet i hög grad överstiger efterfrågan eller att den ekonomiska stabiliteten eller fortlevnaden för ett betydande antal företag som utför godstransporter på väg hotas, skall den underrätta kommissionen och de övriga medlemsstaterna om detta och förse dem med alla relevanta upplysningar. På grundval av denna information får medlemsstaten begära att kommissionen helt eller delvis upphäver tillämpningen av artikel 1 i förordningen för att återställa den normala situationen.

Kommissionen skall undersöka situationen på grundval av de uppgifter som lämnats av den berörda medlemsstaten och skall inom en månad efter mottagandet av begäran besluta huruvida det är nödvändigt att vidta skyddsåtgärder. Det förfarande som anges i artikel 7.3 andra, tredje och fjärde stycket samt i artikel 7.4, 7.5 och 7.6 i förordningen skall tillämpas.

En medlemsstat som avses i första stycket ovan får i trängande och exceptionella fall upphäva tillämpningen av artikel 1 i förordningen, vilket skall följas av ett meddelande i efterhand till kommissionen, med en motivering.

e) Så länge artikel 1 i förordningen inte tillämpas enligt punkterna 1-3 ovan får medlemsstaterna reglera tillträdet till sina nationella godstransporter på väg genom att successivt utbyta cabotagetillstånd på grundval av bilaterala överenskommelser. Detta får inbegripa möjligheten till fullständig liberalisering.

f) Tillämpningen av punkterna 1-4 får inte leda till att tillträdet till de nationella godstransporterna på väg ytterligare begränsas i förhållande till den situation som rådde vid anslutningsfördragets undertecknande.

--------------------------------------------------