KONSOLIDERAD VERSION 
AV 
FÖRDRAGET OM EUROPEISKA UNIONENS 
FUNKTIONSSÄTTSV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/47

INGRESS 
HANS MAJESTÄT BELGARNAS KONUNG, FÖRBUNDSREPUBLIKEN TYSKLANDS PRESIDENT, FRANSKA REPUBLIKENS 
PRESIDENT, ITALIENSKA REPUBLIKENS PRESIDENT, HENNES KUNGLIGA HÖGHET STORHERTIGINNAN AV LUX ­
EMBURG OCH HENNES MAJESTÄT DROTTNINGEN AV NEDERLÄNDERNA, (  1 ) 
SOM ÄR FAST BESLUTNA  att lägga grunden till en allt fastare sammanslutning mellan de europeiska 
folken,  
SOM AVSER  att säkerställa ekonomiska och sociala framsteg i sina stater genom gemensamma åtgärder 
för att undanröja de barriärer som delar Europa,  
SOM UPPSTÄLLER  som ett väsentligt mål för sina strävanden att fortgående förbättra levnads- och 
arbetsvillkoren för sina folk,  
SOM INSER  att undanröjandet av förekommande hinder kräver samordnade åtgärder för att garantera 
en jämn utveckling, jämvikt i handelsutbytet och sund konkurrens,  
SOM ÄR ANGELÄGNA  att stärka den ekonomiska gemenskapen mellan sina länder och att trygga en 
harmonisk utveckling genom att minska klyftan mellan olika regioner samt eftersläpningen för 
mindre gynnade regioner,  
SOM ÖNSKAR  bidra till att gradvis avveckla restriktionerna i den internationella handeln genom en 
gemensam handelspolitik,  
SOM ÄMNAR  bekräfta den solidaritet som förenar Europa och utomeuropeiska länder och som önskar 
trygga deras välståndsutveckling i överensstämmelse med principerna i Förenta nationernas stadga,  
SOM FÖRESATT SIG  att genom att förena sina resurser bevara och stärka skyddet för fred och frihet och 
som uppmanar de övriga folk i Europa som bekänner sig till samma ideal att ansluta sig till deras 
strävanden,  
SOM ÄR FAST BESLUTNA  att främja utvecklingen av högsta möjliga kunskapsnivå för sina folk genom 
en bred tillgång till utbildning och kontinuerlig fortbildning,  
HAR FÖR DETTA ÄNDAMÅL SOM BEFULLMÄKTIGADE UTSETT:  
(förteckningen över befullmäktigade återges inte här)  
SOM , sedan de utväxlat sina fullmakter och funnit dem vara i god och behörig form, har enats om 
följande.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/49  
( 1 ) Republiken Bulgarien, Republiken Tjeckien, Konungariket Danmark, Republiken Estland, Irland, Republiken Grekland, 
Konungariket Spanien, Republiken Cypern, Republiken Lettland, Republiken Litauen, Republiken Ungern, Republiken 
Malta, Republiken Österrike, Republiken Polen, Republiken Portugal, Rumänien, Republiken Slovenien, Republiken 
Slovakien, Republiken Finland, Konungariket Sverige och Förenade konungariket Storbritannien och Nordirland har 
sedan dess blivit medlemmar i Europeiska unionen.
FÖRSTA DELEN  
PRINCIPERNA  
Artikel 1  
1. Detta fördrag reglerar unionens funktionssätt och fastställer områdena för, avgränsningen av 
och de närmare villkoren för utövandet av unionens befogenheter.  
2. Detta fördrag och fördraget om Europeiska unionen utgör de fördrag som unionen grundar sig 
på. De båda fördragen , som har samma rättsliga värde, ska benämnas fördragen.  
AVDELNING I  
UNIONENS BEFOGENHETSKATEGORIER OCH BEFOGENHETSOMRÅDEN  
Artikel 2  
1. När fördragen tilldelar unionen exklusiv befogenhet på ett visst område, får endast unionen 
lagstifta och anta rättsligt bindande akter medan medlemsstaterna får göra detta själva endast efter 
bemyndigande från unionen eller för att genomföra unionens akter.  
2. När fördragen tilldelar unionen en befogenhet som ska delas med medlemsstaterna på ett visst 
område, får unionen och medlemsstaterna lagstifta och anta rättsligt bindande akter på detta område. 
Medlemsstaterna ska utöva sin befogenhet i den mån som unionen inte har utövat sin befogenhet. 
Medlemsstaterna ska på nytt utöva sin befogenhet i den mån som unionen har beslutat att inte 
längre utöva sin befogenhet.  
3. Medlemsstaterna ska samordna sin ekonomiska politik och sysselsättningspolitik i enlighet med 
de närmare bestämmelserna i detta fördrag, vilka unionen har befogenhet att fastställa.  
4. Unionen ska ha befogenhet att i enlighet med bestämmelserna i fördraget om Europeiska 
unionen fastställa och genomföra en gemensam utrikes- och säkerhetspolitik, inbegripet den gradvisa 
utformningen av en gemensam försvarspolitik.  
5. På vissa områden och på de villkor som fastställs i fördragen ska unionen ha befogenhet att 
vidta åtgärder för att stödja, samordna eller komplettera medlemsstaternas åtgärder, dock utan att 
ersätta deras befogenhet på dessa områden.  
Unionens rättsligt bindande akter som antas på grundval av bestämmelserna i fördragen för dessa 
områden får inte omfatta någon harmonisering av medlemsstaternas lagar och andra författningar.  
6. Omfattningen av och de närmare villkoren för utövandet av unionens befogenheter fastställs i 
bestämmelserna i fördragen för varje område.SV C 83/50 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
Artikel 3  
1. Unionen ska ha exklusiv befogenhet på följande områden:  
a) Tullunionen.  
b) Fastställandet av de konkurrensregler som är nödvändiga för den inre marknadens funktion.  
c) Den monetära politiken för de medlemsstater som har euron som valuta.  
d) Bevarandet av havets biologiska resurser inom ramen för den gemensamma fiskeripolitiken.  
e) Den gemensamma handelspolitiken.  
2. Unionen ska också ha exklusiv befogenhet att ingå ett internationellt avtal, om ingåendet av 
avtalet föreskrivs i en unionslagstiftningsakt eller om ingåendet är nödvändigt för att unionen ska 
kunna utöva sin befogenhet internt eller i den mån ingåendet kan påverka gemensamma regler eller 
ändra räckvidden för dessa.  
Artikel 4  
1. Unionen ska ha delad befogenhet med medlemsstaterna om den genom fördragen tilldelas en 
befogenhet som inte omfattas av de områden som avses i artiklarna 3 och 6.  
2. Unionen och medlemsstaterna ska ha delade befogenheter på följande huvudområden:  
a) Inre marknaden.  
b) Socialpolitik, i fråga om aspekter som anges i detta fördrag.  
c) Ekonomisk, social och territoriell sammanhållning.  
d) Jordbruk och fiskeri, med undantag av bevarandet av havets biologiska resurser.  
e) Miljö.  
f) Konsumentskydd.  
g) Transport.  
h) Transeuropeiska nät.  
i) Energi.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/51
j) Området med frihet, säkerhet och rättvisa.  
k) Gemensamma angelägenheter i fråga om säkerhet när det gäller de aspekter på folkhälsa som 
anges i detta fördrag.  
3. När det gäller forskning, teknisk utveckling och rymden ska unionen ha befogenhet att vidta 
åtgärder, bland annat att besluta om och genomföra program, men utövandet av denna befogenhet 
får inte leda till att medlemsstaterna hindras från att utöva sina befogenheter.  
4. När det gäller utvecklingssamarbete och humanitärt bistånd ska unionen ha befogenhet att vidta 
åtgärder och en gemensam politik, men utövandet av denna befogenhet får inte leda till att medlems ­
staterna hindras från att utöva sina befogenheter.  
Artikel 5  
1. Medlemsstaterna ska samordna sin ekonomiska politik inom unionen. Rådet ska besluta om 
åtgärder i detta syfte, särskilt de allmänna riktlinjerna för denna politik.  
Särskilda bestämmelser ska tillämpas på de medlemsstater som har euron som valuta.  
2. Unionen ska vidta åtgärder för att säkerställa samordningen av medlemsstaternas sysselsätt ­
ningspolitik, särskilt genom att ange riktlinjerna för denna politik.  
3. Unionen får ta initiativ för att säkerställa samordningen av medlemsstaternas socialpolitik.  
Artikel 6  
Unionen ska ha befogenhet att vidta åtgärder för att stödja, samordna eller komplettera medlems ­
staternas åtgärder. Områdena för dessa åtgärder ska på europeisk nivå vara  
a) skydd för och förbättring av människors hälsa,  
b) industri,  
c) kultur,  
d) turism,  
e) utbildning, yrkesutbildning, ungdomsfrågor och idrott,SV C 83/52 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
f) civilskydd,  
g) administrativt samarbete.  
AVDELNING II  
ALLMÄNNA BESTÄMMELSER  
Artikel 7  
Unionen ska säkerställa samstämmigheten mellan all sin politik och verksamhet, med beaktande av 
samtliga sina mål och i enlighet med principen om tilldelade befogenheter.  
Artikel 8  
(f.d. artikel 3.2 FEG) (  1 ) 
I all sin verksamhet ska unionen syfta till att undanröja bristande jämställdhet mellan kvinnor och 
män och att främja jämställdhet mellan dem.  
Artikel 9  
Vid fastställandet och genomförandet av sin politik och verksamhet ska unionen beakta de krav som 
är förknippade med främjandet av hög sysselsättning, garantier för ett fullgott socialt skydd, kampen 
mot social utestängning samt en hög utbildningsnivå och en hög hälsoskyddsnivå för människor.  
Artikel 10  
Vid utformningen och genomförandet av sin politik och verksamhet ska unionen söka bekämpa all 
diskriminering på grund av kön, ras eller etniskt ursprung, religion eller övertygelse, funktionshinder, 
ålder eller sexuell läggning.  
Artikel 11  
(f.d. artikel 6 FEG)  
Miljöskyddskraven ska integreras i utformningen och genomförandet av unionens politik och verk ­
samhet, särskilt i syfte att främja en hållbar utveckling.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/53  
( 1 ) Denna hänvisning är endast vägledande. För ytterligare information se jämförelsetabellerna med den tidigare och den 
nya numreringen av fördragen.
Artikel 12  
(f.d. artikel 153.2 FEG)  
Konsumentskyddskraven ska beaktas när unionens övriga politik och verksamhet utformas och 
genomförs.  
Artikel 13  
Vid utformning och genomförande av unionens politik i fråga om jordbruk, fiskeri, transport, inre 
marknad, forskning och teknisk utveckling samt rymden ska unionen och medlemsstaterna fullt ut ta 
hänsyn till välfärd för djuren som kännande varelser, samtidigt som unionen och medlemsstaterna 
ska respektera medlemsstaternas lagar och andra författningar samt sedvänjor särskilt i fråga om 
religiösa riter, kulturella traditioner och regionalt arv.  
Artikel 14  
(f.d. artikel 16 FEG)  
Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 4 i fördraget om Europeiska unionen och artiklarna 
93, 106 och 107 i det här fördraget och med beaktande av den betydelse som tjänster av allmänt 
ekonomiskt intresse har för unionens gemensamma värderingar och den roll som dessa tjänster 
spelar när det gäller att främja social och territoriell sammanhållning, ska unionen och medlems ­
staterna, var och en inom ramen för sina respektive befogenheter och inom fördragens tillämpnings ­
område, sörja för att sådana tjänster utförs på grundval av principer och villkor, särskilt ekonomiska och finansiella, som gör det möjligt för dem att fullgöra sina uppgifter. Europaparlamentet och rådet 
ska genom förordningar i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet fastställa dessa principer 
och villkor, utan att det påverkar medlemsstaternas befogenheter att i överensstämmelse med för
­
dragen tillhandahålla, beställa och finansiera sådana tjänster.  
Artikel 15  
(f.d. artikel 255 FEG)  
1. För att främja en god förvaltning och se till att det civila samhället kan delta ska unionens 
institutioner, organ och byråer utföra sitt arbete så öppet som möjligt.  
2. Europaparlamentets sammanträden ska vara offentliga, liksom rådets sammanträden när det 
överlägger och röstar om ett utkast till lagstiftningsakt.  
3. Varje unionsmedborgare och varje fysisk eller juridisk person som är bosatt eller har sitt 
stadgeenliga säte i en medlemsstat ska ha rätt till tillgång till unionens institutioners, organs och 
byråers handlingar, oberoende av medium, enligt de principer och villkor som ska bestämmas i 
enlighet med den här punkten.SV C 83/54 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
Europaparlamentet och rådet ska, under hänsynstagande till allmänna eller enskilda intressen, genom 
förordningar i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet fastställa allmänna principer och 
gränser för rätten till tillgång till handlingar.  
Varje institution, organ eller byrå ska säkerställa öppenhet i sitt arbete och ska i sin arbetsordning 
utarbeta särskilda bestämmelser om tillgång till sina handlingar i enlighet med de förordningar som 
avses i andra stycket.  
Europeiska unionens domstol, Europeiska centralbanken och Europeiska investeringsbanken ska 
omfattas av denna punkt endast när de utövar sina administrativa funktioner.  
Europaparlamentet och rådet ska säkerställa att handlingar som gäller lagstiftningsförfaranden offent ­
liggörs på de villkor som fastställs i de förordningar som avses i andra stycket.  
Artikel 16  
(f.d. artikel 286 FEG)  
1. Var och en har rätt till skydd av de personuppgifter som rör honom eller henne.  
2. Europaparlamentet och rådet ska i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet fastställa 
bestämmelser om skydd för enskilda personer när det gäller behandling av personuppgifter hos 
unionens institutioner, organ och byråer och i medlemsstaterna, när dessa utövar verksamhet som 
omfattas av unionsrättens tillämpningsområde, samt om den fria rörligheten för sådana uppgifter. 
Oberoende myndigheter ska kontrollera att dessa bestämmelser följs.  
De bestämmelser som antas på grundval av denna artikel ska inte påverka tillämpningen av de 
särskilda bestämmelser som anges i artikel 39 i fördraget om Europeiska unionen.  
Artikel 17  
1. Unionen ska respektera och inte påverka den ställning som kyrkor och religiösa sammanslut ­
ningar och samfund har i medlemsstaterna enligt den nationella lagstiftningen.  
2. Unionen ska även respektera den ställning som filosofiska och konfessionslösa organisationer 
har enligt den nationella lagstiftningen.  
3. Unionen ska upprätthålla en öppen, tydlig och regelbunden dialog med dessa kyrkor och 
organisationer, varvid deras identitet och specifika bidrag ska erkännas.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/55
ANDRA DELEN  
ICKE-DISKRIMINERING OCH UNIONSMEDBORGARSKAP  
Artikel 18  
(f.d. artikel 12 FEG)  
Inom fördragens tillämpningsområde och utan att det påverkar tillämpningen av någon särskild 
bestämmelse i fördragen, ska all diskriminering på grund av nationalitet vara förbjuden.  
Europaparlamentet och rådet kan i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet anta bestäm ­
melser i syfte att förbjuda sådan diskriminering.  
Artikel 19  
(f.d. artikel 13 FEG)  
1. Utan att det påverkar tillämpningen av de övriga bestämmelserna i fördragen och inom ramen 
för de befogenheter som fördragen ger unionen, kan rådet genom enhälligt beslut i enlighet med ett 
särskilt lagstiftningsförfarande och efter Europaparlamentets godkännande vidta lämpliga åtgärder för 
att bekämpa diskriminering på grund av kön, ras, etniskt ursprung, religion eller övertygelse, funk ­
tionshinder, ålder eller sexuell läggning.  
2. Med avvikelse från punkt 1 får Europaparlamentet och rådet, i syfte att stödja de åtgärder som 
medlemsstaterna vidtar för att bidra till att förverkliga målen i punkt 1, i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet anta de grundläggande principerna för stimulansåtgärder på unionsnivå, som 
dock inte får omfatta någon harmonisering av medlemsstaternas lagar eller andra författningar.  
Artikel 20
 
(f.d. artikel 17 FEG)  
1. Ett unionsmedborgarskap införs härmed. Varje person som är medborgare i en medlemsstat ska 
vara unionsmedborgare. Unionsmedborgarskapet ska komplettera och inte ersätta det nationella 
medborgarskapet.  
2. Unionsmedborgarna ska ha de rättigheter och skyldigheter som föreskrivs i fördragen. De ska 
bland annat ha  
a) rätt att fritt röra sig och uppehålla sig inom medlemsstaternas territorier,  
b) rösträtt och valbarhet vid val till Europaparlamentet samt vid kommunala val i den medlemsstat 
där unionsmedborgaren är bosatt, på samma villkor som medborgarna i den staten,SV C 83/56 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
c) rätt till skydd inom ett tredjelands territorium, där den medlemsstat i vilken de är medborgare inte 
är representerad, av varje medlemsstats diplomatiska och konsulära myndigheter, på samma vill ­
kor som medborgarna i den staten,  
d) rätt att göra framställningar till Europaparlamentet och att vända sig till Europeiska ombuds ­
mannen samt rätt att vända sig till unionens institutioner och rådgivande organ på något av 
fördragens språk och få svar på samma språk.  
Dessa rättigheter ska utövas enligt de villkor och begränsningar som fastställs i fördragen och genom 
de åtgärder som beslutats med tillämpning av dessa.  
Artikel 21  
(f.d. artikel 18 FEG)  
1. Varje unionsmedborgare ska ha rätt att fritt röra sig och uppehålla sig inom medlemsstaternas 
territorier, om inte annat följer av de begränsningar och villkor som föreskrivs i fördragen och i bestämmelserna om genomförande av fördragen.  
2. Om en åtgärd från unionens sida är nödvändig för att uppnå detta mål och om inte befogen
­
heter för detta föreskrivs i fördragen, får Europaparlamentet och rådet i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet anta bestämmelser i syfte att underlätta utövandet av de rättigheter som avses 
i punkt 1.  
3. I samma syften som avses i punkt 1 och om inte befogenheter för detta ändamål föreskrivs i 
fördragen, får rådet i enlighet med ett särskilt lagstiftningsförfarande besluta om åtgärder om social trygghet eller socialt skydd. Rådet ska besluta med enhällighet efter att ha hört Europaparlamentet.  
Artikel 22
 
(f.d. artikel 19 FEG)  
1. Varje unionsmedborgare som är bosatt i en medlemsstat där han inte är medborgare ska ha 
rösträtt och vara valbar vid kommunala val i den medlemsstat där han är bosatt, på samma villkor 
som medborgarna i den staten. Denna rätt får utövas om inte annat följer av de närmare bestäm ­
melser som rådet antar genom enhälligt beslut i enlighet med ett särskilt lagstiftningsförfarande och 
efter att ha hört Europaparlamentet; dessa bestämmelser kan föreskriva undantag om det är motiverat 
med hänsyn till särskilda problem i en medlemsstat.  
2. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 223.1 och de bestämmelser som har antagits för 
att genomföra denna, ska varje unionsmedborgare som är bosatt i en medlemsstat där han inte är 
medborgare ha rösträtt och vara valbar vid val till Europaparlamentet i den medlemsstat där han är 
bosatt, på samma villkor som medborgarna i den staten. Denna rätt får utövas om inte annat följer 
av de närmare bestämmelser som rådet antar genom enhälligt beslut i enlighet med ett särskilt 
lagstiftningsförfarande och efter att ha hört Europaparlamentet; dessa bestämmelser kan föreskriva 
undantag om det är motiverat med hänsyn till särskilda problem i en medlemsstat.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/57
Artikel 23  
(f.d. artikel 20 FEG)  
Varje unionsmedborgare ska inom ett tredje lands territorium, där den medlemsstat i vilken han är 
medborgare inte är representerad, ha rätt till skydd av varje medlemsstats diplomatiska eller kon ­
sulära myndigheter på samma villkor som medborgarna i den staten. Medlemsstaterna ska vidta 
nödvändiga åtgärder och inleda de internationella förhandlingar som krävs för att säkerställa detta 
skydd.  
Rådet får, i enlighet med ett särskilt lagstiftningsförfarande och efter att ha hört Europaparlamentet, 
anta direktiv som föreskriver de samordnings- och samarbetsåtgärder som behövs för att främja detta 
skydd.  
Artikel 24  
(f.d. artikel 21 FEG)  
Europaparlamentet och rådet ska genom förordningar i enlighet med det ordinarie lagstiftningsför ­
farandet anta bestämmelser om de förfaranden och villkor som krävs för framläggande av ett 
medborgarinitiativ enligt artikel 11 i fördraget om Europeiska unionen, däribland det minsta antal 
medlemsstater som de medborgare som lägger fram förslaget måste komma ifrån.  
Varje unionsmedborgare ska ha rätt att göra framställningar till Europaparlamentet enligt artikel 227.  
Varje unionsmedborgare kan vända sig till den enligt artikel 228 tillsatta ombudsmannen.  
Varje unionsmedborgare kan skriftligen vända sig till varje institution eller organ som avses i denna 
artikel eller i artikel 13 i fördraget om Europeiska unionen på något av de språk som anges i 
artikel 55.1 i nämnda fördrag och få svar på samma språk.  
Artikel 25  
(f.d. artikel 22 FEG)  
Kommissionen ska vart tredje år rapportera till Europaparlamentet, rådet och Ekonomiska och sociala 
kommittén om tillämpningen av bestämmelserna i denna del. I denna rapport ska hänsyn tas till 
unionens utveckling.  
På denna grund och om inte annat följer av andra bestämmelser i fördragen får rådet genom 
enhälligt beslut i enlighet med ett särskilt lagstiftningsförfarande och efter Europaparlamentets god ­
kännande anta bestämmelser för att stärka eller komplettera de rättigheter som anges i artikel 20.2. 
Dessa bestämmelser träder i kraft efter det att de har godkänts av medlemsstaterna i enlighet med 
deras respektive konstitutionella bestämmelser.SV C 83/58 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
TREDJE DELEN  
UNIONENS POLITIK OCH INRE ÅTGÄRDER  
AVDELNING I  
DEN INRE MARKNADEN  
Artikel 26  
(f.d. artikel 14 FEG)  
1. Unionen ska besluta om åtgärder i syfte att upprätta den inre marknaden eller säkerställa dess 
funktion i enlighet med tillämpliga bestämmelser i fördragen.  
2. Den inre marknaden ska omfatta ett område utan inre gränser, där fri rörlighet för varor, 
personer, tjänster och kapital säkerställs i enlighet med bestämmelserna i fördragen.  
3. Rådet ska genom beslut på förslag från kommissionen fastställa de riktlinjer och villkor som är 
nödvändiga för att säkerställa väl avvägda framsteg inom alla berörda sektorer.  
Artikel 27  
(f.d. artikel 15 FEG)  
Kommissionen ska, när den utformar sina förslag i syfte att nå de mål som uppställts i artikel 26, ta 
hänsyn till de påfrestningar som vissa ekonomier på olika utvecklingsnivåer kommer att utsättas för 
vid upprättandet av den inre marknaden, och den får föreslå lämpliga bestämmelser.  
Om dessa bestämmelser får formen av undantag, må ste de vara av tillfällig natur och medföra minsta 
möjliga störning av den inre marknadens funktion.  
AVDELNING II  
FRI RÖRLIGHET FÖR VAROR  
Artikel 28  
(f.d. artikel 23 FEG)  
1. Unionen ska innefatta en tullunion, som ska omfatta all handel med varor och som ska 
innebära att tullar på import och export samt alla avgifter med motsvarande verkan ska vara 
förbjudna mellan medlemsstaterna och att en gemensam tulltaxa gentemot tredje land ska införas.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/59
2. Bestämmelserna i denna avdelning artikel 30 och kapitel 3 ska tillämpas på varor med ur ­
sprung i medlemsstaterna samt på varor som kommer från tredje land och som är i fri omsättning i 
medlemsstaterna.  
Artikel 29  
(f.d. artikel 24 FEG)  
Varor som kommer från tredje land ska anses vara i fri omsättning i en medlemsstat, om import ­
formaliteterna har uppfyllts och tillämpliga tullar och avgifter med motsvarande verkan har tagits ut i denna medlemsstat och hel eller partiell restitution av sådana tullar och avgifter inte har lämnats.
 
KAPITEL 1  
TULLUNIONEN 
Artikel 30  
(f.d. artikel 25 FEG)  
Tullar på import och export samt avgifter med motsvarande verkan ska vara förbjudna mellan 
medlemsstaterna. Detta förbud ska tillämpas även på tullar av fiskal karaktär.  
Artikel 31  
(f.d. artikel 26 FEG)  
Tullsatser i den gemensamma tulltaxan ska fastställas av rådet på förslag från kommissionen.  
Artikel 32  
(f.d. artikel 27 FEG)  
När kommissionen ska fullgöra sina uppgifter enligt detta kapitel ska den vägledas av  
a) nödvändigheten av att främja handelsutbytet mellan medlemsstaterna och tredje land,  
b) utvecklingen av konkurrensförhållandena inom unionen, i den mån denna utveckling medför en 
ökning av företagens konkurrensförmåga,  
c) unionens försörjningsbehov i fråga om råvaror och halvfabrikat, varvid kommissionen ska beakta 
att konkurrensvillkoren mellan medlemsstaterna med avseende på bearbetade varor inte snedvrids,  
d) nödvändigheten av att undvika allvarliga störningar i medlemsstaternas ekonomier och av att 
trygga en rationell utveckling av produktionen och en ökning av konsumtionen inom unionen.SV C 83/60 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
KAPITEL 2  
TULLSAMARBETE 
Artikel 33  
(f.d. artikel 135 FEG)  
Inom fördragens tillämpningsområde ska Europaparlamentet och rådet i enlighet med det ordinarie 
lagstiftningsförfarandet vidta åtgärder för att förstärka tullsamarbetet mellan medlemsstaterna och 
mellan de senare och kommissionen.  
KAPITEL 3  
FÖRBUD MOT KVANTITATIVA RESTRIKTIONER MELLAN 
MEDLEMSSTATERNA  
Artikel 34  
(f.d. artikel 28 FEG)  
Kvantitativa importrestriktioner samt åtgärder med motsvarande verkan ska vara förbjudna mellan 
medlemsstaterna.  
Artikel 35  
(f.d. artikel 29 FEG)  
Kvantitativa exportrestriktioner samt åtgärder med motsvarande verkan ska vara förbjudna mellan 
medlemsstaterna.  
Artikel 36  
(f.d. artikel 30 FEG)  
Bestämmelserna i artiklarna 34 och 35 ska inte hindra sådana förbud mot eller restriktioner för 
import, export eller transitering som grundas på hänsyn till allmän moral, allmän ordning eller allmän säkerhet eller intresset att skydda människors och djurs hälsa och liv, att bevara växter, att 
skydda nationella skatter av konstnärligt, historiskt eller arkeologiskt värde eller att skydda industriell 
och kommersiell äganderätt. Sådana förbud eller restriktioner får dock inte utgöra ett medel för 
godtycklig diskriminering eller innefatta en förtäckt begränsning av handeln mellan medlemsstaterna.  
Artikel 37
 
(f.d. artikel 31 FEG)  
1. Medlemsstaterna ska säkerställa att statliga handelsmonopol anpassas på sådant sätt att ingen 
diskriminering med avseende på anskaffnings- och saluföringsvillkor föreligger mellan medlemsstat ­
ernas medborgare.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/61
Bestämmelserna i denna artikel ska tillämpas på varje organ genom vilket en medlemsstat, rättsligt 
eller i praktiken, direkt eller indirekt kontrollerar, styr eller märkbart påverkar import eller export 
mellan medlemsstaterna. Dessa bestämmelser ska även tillämpas på monopol som staten överlåtit på 
andra. 
2. Medlemsstaterna ska inte vidta några nya åtgärder som strider mot de principer som anges i 
punkt 1 eller som begränsar räckvidden av de artiklar som avser förbud mot tullar och kvantitativa 
restriktioner mellan medlemsstaterna.  
3. Om ett statligt handelsmonopol har en reglering som är utformad för att underlätta avsätt ­
ningen eller det ekonomiska utbytet av jordbruksprodukter ska vid tillämpningen av reglerna i denna 
artikel likvärdiga garantier för sysselsättning och levnadsstandard tillförsäkras berörda producenter.  
AVDELNING III  
JORDBRUK OCH FISKERI  
Artikel 38  
(f.d. artikel 32 FEG)  
1. Unionen ska fastställa och genomföra en gemensam jordbruks- och fiskeripolitik.  
Den inre marknaden ska även omfatta jordbruk, fiskeri och handel med jordbruksprodukter. Med 
jordbruksprodukter ska förstås jordens, husdjursskötse lns och fiskets produkter samt produkter i 
första bearbetningsledet som har direkt samband med dessa produkter. Hänvisningar till den gemen ­
samma jordbrukspolitiken eller jordbruket och användningen av bestämningen ”jordbruk” ska anses 
omfatta även fiskerisektorn med beaktande av de särskilda kännetecknen för denna sektor.  
2. Om inte annat föreskrivs i artiklarna 39–44 ska reglerna för den inre marknadens upprättande 
och funktion tillämpas på jordbruksprodukter.  
3. De varor för vilka bestämmelserna i artiklarna 39–44 gäller är upptagna i den lista som har 
fogats som bilaga I.  
4. Den inre marknadens funktion och utveckling i fråga om jordbruksprodukter ska åtföljas av 
upprättandet av en gemensam jordbrukspolitik.  
Artikel 39  
(f.d. artikel 33 FEG)  
1. Den gemensamma jordbrukspolitiken ska ha som mål att  
a) höja produktiviteten inom jordbruket genom att främja tekniska framsteg och genom att trygga 
en rationell utveckling av jordbruksproduktionen och ett optimalt utnyttjande av produktions ­
faktorerna, särskilt arbetskraften,SV C 83/62 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
b) på så sätt tillförsäkra jordbruksbefolkningen en skälig levnadsstandard, särskilt genom en höjning 
av den individuella inkomsten för dem som arbetar i jordbruket,  
c) stabilisera marknaderna,  
d) trygga försörjningen,  
e) tillförsäkra konsumenterna tillgång till varor till skäliga priser.  
2. Vid utformningen av den gemensamma jordbrukspolitiken och de särskilda åtgärder som krävs 
för att tillämpa den ska hänsyn tas till  
a) jordbruksnäringens särskilda karaktär som är en följd av jordbrukets sociala struktur och av 
strukturella och naturbetingade olikheter mellan olika jordbruksregioner,  
b) nödvändigheten av att gradvis genomföra lämpliga anpassningsåtgärder,  
c) det faktum att jordbruket i medlemsstaterna utgör en sektor som är nära förbunden med ekono ­
min i dess helhet.  
Artikel 40  
(f.d. artikel 34 FEG)  
1. För att uppnå de mål som anges i artikel 39 upprättas en gemensam organisation av jord ­
bruksmarknaderna.  
Beroende på produkt ska denna organisation utformas på något av följande sätt:  
a) Gemensamma konkurrensregler.  
b) Obligatorisk samordning av de olika nationella marknadsorganisationerna.  
c) En europeisk marknadsorganisation.  
2. Den gemensamma organisation som upprättats enligt punkt 1 får omfatta alla de åtgärder som 
behövs för att uppnå de mål som anges i artikel 39, särskilt reglering av priser, stöd för produktion 
och saluföring av olika produkter, system för lagring och överföring samt gemensamma anordningar 
för stabilisering av import och export.  
Den gemensamma organisationen ska begränsas till att sträva efter de mål som anges i artikel 39 och 
ska utesluta varje form av diskriminering mellan producenter eller konsumenter inom unionen.  
En eventuell gemensam prispolitik ska grundas på gemensamma kriterier och på enhetliga beräk ­
ningsmetoder.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/63
3. För att målen för den gemensamma organisation som anges i punkt 1 ska uppnås får en eller 
flera utvecklings- och garantifonder för jordbruket bildas.  
Artikel 41  
(f.d. artikel 35 FEG)  
För att de mål som anges i artikel 39 ska kunna uppnås kan det inom ramen för den gemensamma 
jordbrukspolitiken särskilt bli aktuellt med bestämmelser om  
a) en effektiv samordning av insatser i fråga om yrkesutbildning, forskning och kunskapsöverföring 
på jordbruksområdet, vilket kan innebära att projekt eller institutioner ska finansieras gemensamt,  
b) gemensamma åtgärder för att främja konsumtionen av vissa varor.  
Artikel 42  
(f.d. artikel 36 FEG)  
Bestämmelserna i kapitlet om konkurrensregler ska tillämpas på produktion av och handel med 
jordbruksprodukter endast i den mån Europaparlamentet och rådet, med hänsyn till målsättningen 
i artikel 39, beslutar detta inom ramen för bestämmelserna i artikel 43.2 och enligt det förfarande som anges där.  
Rådet får på förslag av kommissionen tillåta stöd  
a) för att skydda företag som är missgynnade genom strukturella eller naturbetingade förhållanden,  
b) inom ramen för ekonomiska utvecklingsprogram.  
Artikel 43
 
(f.d. artikel 37 FEG)  
1. Kommissionen ska lägga fram förslag om utformningen och genomförandet av den gemen ­
samma jordbrukspolitiken, vilka förslag även ska innefatta att de nationella marknadsorganisatio ­
nerna ersätts med någon av de former för gemensam organisation som anges i artikel 40.1 samt att 
de åtgärder som särskilt nämnts i denna avdelning genomförs.  
Dessa förslag ska ta hänsyn till att de jordbruksfrågor som nämns i denna avdelning kan vara 
ömsesidigt beroende av varandra.  
2. Europaparlamentet och rådet ska, i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet och efter 
att ha hört Ekonomiska och sociala kommittén, upprätta den gemensamma organisation av jord ­
bruksmarknaderna som föreskrivs i artikel 40.1 och övriga bestämmelser som behövs för att uppnå 
målen för den gemensamma politiken för jordbruk och fiskeri.SV C 83/64 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
3. Rådet ska på förslag av kommissionen besluta om åtgärder om fastställande av priser, avgifter, 
stöd och kvantitativa begränsningar samt om fastställande och fördelning av fiskerimöjligheter.  
4. Under de förutsättningar som anges i punkt 2 får de nationella marknadsorganisationerna 
ersättas med den gemensamma organisation som föreskrivs i artikel 40.1  
a) om den gemensamma organisationen erbjuder de medlemsstater som motsätter sig denna åtgärd 
och som har en egen nationell organisation för ifrågavarande produktion, likvärdiga garantier för 
berörda producenters sysselsättning och levnadsstandard: därvi d ska hänsyn tas till den takt i 
vilken möjliga anpassningsåtgärder och nödvändig specialisering kan genomföras; samt  
b) om den gemensamma organisationen tillförsäkrar handeln inom unionen villkor som motsvarar 
dem som gäller på en nationell marknad.  
5. Upprättas en gemensam organisation för vissa råvaror innan det ännu finns en sådan organi ­
sation för motsvarande bearbetade produkter, får dessa råvaror importeras från länder utanför 
unionen om de används för framställning av bearbetade produkter som är avsedda för export till tredje land.  
Artikel 44
 
(f.d. artikel 38 FEG)  
När en vara är underkastad en nationell marknadsorganisation eller någon annan form av intern 
reglering med motsvarande verkan i en medlemsstat och detta påverkar konkurrensläget för en 
liknande produktion i en annan medlemsstat, ska medlemsstaterna lägga på en utjämningsavgift 
vid import av denna vara från den medlemsstat där en sådan marknadsorganisation eller reglering finns, om inte sistnämnda stat tillämpar en utjämningsavgift vid export.  
Kommissionen ska fastställa storleken av dessa avgifter till den nivå som krävs för att återställa 
jämvikten; den får också tillåta andra åtgärder, för vilka den ska fastställa villkoren och den närmare utformningen.  
AVDELNING IV
 
FRI RÖRLIGHET FÖR PERSONER, TJÄNSTER OCH KAPITAL  
KAPITEL 1  
ARBETSTAGARE  
Artikel 45  
(f.d. artikel 39 FEG)  
1. Fri rörlighet för arbetstagare ska säkerställas inom unionen.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/65
2. Denna fria rörlighet ska innebära att all diskriminering av arbetstagare från medlemsstaterna på 
grund av nationalitet ska avskaffas vad gäller anställning, lön och övriga arbets- och anställnings ­
villkor.  
3. Den ska, med förbehåll för de begränsningar som grundas på hänsyn till allmän ordning, 
säkerhet och hälsa, innefatta rätt att  
a) anta faktiska erbjudanden om anställning,  
b) förflytta sig fritt inom medlemsstaternas territorium för detta ändamål,  
c) uppehålla sig i en medlemsstat i syfte att inneha anställning där i överensstämmelse med de lagar 
och andra författningar som gäller för anställning av medborgare i den staten,  
d) stanna kvar inom en medlemsstats territorium efter att ha varit anställd där, på villkor som ska 
fastställas av kommissionen i förordningar.  
4. Bestämmelserna i denna artikel ska inte tillämpas på anställning i offentlig tjänst.  
Artikel 46  
(f.d. artikel 40 FEG)  
Europaparlamentet och rådet ska i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet och efter att ha 
hört Ekonomiska och sociala kommittén utfärda direktiv eller förordningar i vilka de åtgärder anges 
som är nödvändiga för att genomföra den fria rörlighet för arbetstagare som definieras i artikel 45, och därvid särskilt  
a) säkerställa ett nära samarbete mellan nationella arbetsmarknadsmyndigheter,  
b) avveckla sådana administrativa förfaranden och sådan administrativ praxis samt sådana kvalifika
­
tionstider för tillträde till lediga anställningar som har sin grund antingen i inhemsk lagstiftning 
eller i avtal som tidigare har ingåtts mellan medlemsstaterna, och som skulle kunna hindra den 
fria rörligheten för arbetstagare om de behölls,  
c) avveckla alla sådana kvalifikationstider och andra restriktioner, som föreskrivs antingen i inhemsk 
lagstiftning eller i avtal som tidigare har ingåtts mellan medlemsstaterna, och som för arbetstagare från övriga medlemsstater uppställer andra villkor i fråga om fritt val av anställning än för 
inhemska arbetstagare,  
d) inrätta system för arbetsförmedling som kan skapa balans mellan tillgång och efterfrågan på 
arbetsmarknaden på ett sätt som undanröjer allvarliga risker för levnadsstandarden och sysselsätt
­
ningsnivån inom olika regioner och industrier.SV C 83/66 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
Artikel 47  
(f.d. artikel 41 FEG)  
Medlemsstaterna ska inom ramen för ett gemensamt program främja utbytet av unga arbetstagare.  
Artikel 48  
(f.d. artikel 42 FEG)  
Europaparlamentet och rådet ska i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet besluta om 
sådana åtgärder inom den sociala trygghetens område som är nödvändiga för att genomföra fri 
rörlighet för arbetstagare och därvid särskilt införa ett system som tillförsäkrar migrerande arbets ­
tagare och egenföretagare samt deras familjemedlemmar att  
a) alla perioder som beaktas enligt lagstiftningen i de olika länderna läggs samman för förvärvande 
och bibehållande av rätten till förmåner och för beräkning av förmånernas storlek,  
b) förmånerna betalas ut till personer bosatta inom medlemsstaternas territorier.  
Om en rådsmedlem förklarar att ett utkast till lagstiftningsakt enligt första stycket skulle negativt 
påverka viktiga aspekter av dennes sociala trygghetssystem, särskilt dess omfattning, kostnader eller 
ekonomiska struktur, eller påverka den ekonomiska jämvikten i det systemet, får den rådsmedlem ­
men begära att utkastet överlämnas till Europeiska rådet. I detta fall ska det ordinarie lagstiftnings ­
förfarandet tillfälligt upphävas. Efter diskussion ska Europeiska rådet inom fyra månader från det tillfälliga upphävandet antingen  
a) hänskjuta utkastet till rådet, varvid det tillfälliga upphävandet av det ordinarie lagstiftningsför
­
farandet avbryts, eller  
b) underlåta att vidta någon åtgärd eller begära att kommissionen lägger fram ett nytt förslag; i så fall 
ska den akt som ursprungligen föreslogs anses som icke antagen.  
KAPITEL 2  
ETABLERINGSRÄTT 
Artikel 49  
(f.d. artikel 43 FEG)  
Inom ramen för nedanstående bestämmelser ska insk ränkningar för medborgare i en medlemsstat att 
fritt etablera sig på en annan medlemsstats territorium förbjudas. Detta förbud ska även omfatta 
inskränkningar för medborgare i en medlemsstat som är etablerad i någon medlemsstat att upprätta 
kontor, filialer eller dotterbolag.  
Etableringsfriheten ska innefatta rätt att starta och utö va verksamhet som egenföretagare samt rätt att 
bilda och driva företag, särskilt bolag som de definieras i artikel 54 andra stycket, på de villkor som 
etableringslandets lagstiftning föreskriver för egna medborgare, om inte annat följer av bestämmel ­
serna i kapitlet om kapital.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/67
Artikel 50  
(f.d. artikel 44 FEG)  
1. Europaparlamentet och rådet ska i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet och efter 
att ha hört Ekonomiska och sociala kommittén utfärda direktiv för att förverkliga etableringsfriheten 
på ett visst verksamhetsområde.  
2. Europaparlamentet, rådet och kommissionen ska fullgöra de uppgifter som tillkommer dem 
enligt ovanstående bestämmelser, särskilt genom att  
a) i allmänhet med förtur behandla sådan verksamhet där etableringsfrihet innebär ett särskilt vär ­
defullt bidrag till utvecklingen av produktion och handel,  
b) säkerställa ett nära samarbete mellan behöriga myndigheter i medlemsstaterna för att få kän ­
nedom om de särskilda förhållanden som råder på olika verksamhetsområden inom unionen,  
c) avskaffa sådana administrativa förfaranden och sådan administrativ praxis som har sin grund 
antingen i inhemsk lagstiftning eller i avtal som tidigare har ingåtts mellan medlemsstaterna och som skulle kunna hindra etableringsfrihet om de behölls,  
d) säkerställa att sådana arbetstagare från en medlemsstat som är sysselsatta inom en annan med
­
lemsstats territorium får stanna kvar där för att starta förvärvsverksamhet som egenföretagare, 
förutsatt att de uppfyller de villkor som skulle ha ställts om de hade kommit till denna stat först 
vid den tidpunkt då de önskade starta verksamheten,  
e) göra det möjligt för medborgare i en medlemsstat att förvärva och bruka fast egendom inom en 
annan medlemsstats territorium i den utsträckning detta inte strider mot principerna i artikel 39.2,  
f) genomföra en gradvis avveckling av inskränkningar i etableringsfriheten inom varje aktuell verk
­
samhetsgren i fråga om villkoren såväl för att upprätta kontor, filialer och dotterbolag inom en 
medlemsstats territorium som för att placera huvudföretagets personal på ledande och över ­
vakande befattningar i dessa kontor, filialer och dotterbolag,  
g) i den utsträckning som det är nödvändigt samordna de skyddsåtgärder som krävs i medlems ­
staterna av de i artikel 54 andra stycket avsedda bolagen i bolagsmännens och tredje mans 
intressen, i syfte att göra skyddsåtgärderna likvärdiga inom unionen, och  
h) förvissa sig om att etableringsvillkoren inte snedvrids genom stödåtgärder av medlemsstaterna.  
Artikel 51  
(f.d. artikel 45 FEG)  
Bestämmelserna i detta kapitel ska för den medlemsst at som är berörd inte omfatta verksamhet som 
hos medlemsstaten, om än endast tillfälligt, är förenad med utövandet av offentlig makt.SV C 83/68 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
Europaparlamentet och rådet får i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet besluta att 
bestämmelserna i detta kapitel inte ska tillämpas på viss verksamhet.  
Artikel 52  
(f.d. artikel 46 FEG)  
1. Bestämmelserna i detta kapitel och åtgärder som vidtagits med stöd av dessa ska inte hindra 
tillämpning av bestämmelser i lagar och andra författningar som föreskriver särskild behandling av 
utländska medborgare och som grundas på hänsyn till allmän ordning, säkerhet eller hälsa.  
2. Europaparlamentet och rådet ska i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet utfärda 
direktiv för samordning av de ovan nämnda bestämmelserna.  
Artikel 53  
(f.d. artikel 47 FEG)  
1. För att underlätta för personer att starta och utöva förvärvsverksamhet som egenföretagare ska 
Europaparlamentet och rådet i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet utfärda direktiv 
som syftar till ömsesidigt erkännande av examens-, utbildn ings- och andra behörighetsbevis och till 
samordning av medlemsstaternas bestämmelser i lagar och andra författningar om inledande och 
utövande av förvärvsverksamhet som egenföretagare.  
2. I fråga om läkaryrket, liknande yrken och farmaceutiska yrken förutsätter den gradvisa avveck ­
lingen av inskränkningarna en samordning av villkoren för att få utöva dessa yrken i de olika 
medlemsstaterna.  
Artikel 54  
(f.d. artikel 48 FEG)  
Bolag som bildats i överensstämmelse med en medlemsst ats lagstiftning och som har sitt säte, sitt 
huvudkontor eller sin huvudsakliga verksamhet inom unionen ska vid tillämpningen av bestämmel ­
serna i detta kapitel likställas med fysiska personer som är medborgare i medlemsstaterna.  
Med ” bolag ” förstås bolag enligt civil- eller handelslagstiftning, inbegripet kooperativa sammanslut ­
ningar samt andra offentligrättsliga eller privaträttsliga juridiska personer, med undantag av sådana 
som inte drivs i vinstsyfte.  
Artikel 55  
(f.d. artikel 294 FEG)  
Medlemsstaterna ska, utan att det påverkar tillämpningen av övriga bestämmelser i fördragen, ge 
medborgare i andra medlemsstater samma behandling som sina egna medborgare med avseende på 
kapitalplacering i bolag som avses i artikel 54.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/69
KAPITEL 3  
TJÄNSTER 
Artikel 56  
(f.d. artikel 49 FEG)  
Inom ramen för nedanstående bestämmelser ska inskränkningar i friheten att tillhandahålla tjänster 
inom unionen förbjudas beträffande medborgare i medlemsstater som har etablerat sig i en annan 
medlemsstat än mottagaren av tjänsten.  
Europaparlamentet och rådet får i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet besluta att 
bestämmelserna i detta kapitel ska tillämpas även på medborgare i tredje land som tillhandahåller 
tjänster och som har etablerat sig inom unionen.  
Artikel 57  
(f.d. artikel 50 FEG)  
Som ”tjänster” i fördragens mening ska anses prestationer som normalt utförs mot ersättning, i den 
utsträckning de inte faller under bestämmelserna om fri rörlighet för varor, kapital och personer.  
Med tjänster ska särskilt avses verksamhet  
a) av industriell natur,  
b) av kommersiell natur,  
c) inom hantverk,  
d) inom fria yrken.  
Utan att det påverkar tillämpningen av bestäm melserna i kapitlet om etableringsrätt får den som 
tillhandahåller en tjänst tillfälligt utöva sin verksamhet i den medlemsstat där tjänsten tillhandahålls 
på samma villkor som denna stat uppställer för sina egna medborgare.  
Artikel 58  
(f.d. artikel 51 FEG)  
1. Fri rörlighet för tjänster på transportområdet regleras av bestämmelserna i avdelningen om 
transporter.  
2. Liberaliseringen av de bank- och försäkringstjänster som är förbundna med kapitalrörelser ska 
genomföras parallellt med liberaliseringen av rörligheten för kapital.SV C 83/70 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
Artikel 59  
(f.d. artikel 52 FEG)  
1. Europaparlamentet och rådet ska, i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet och efter 
att ha hört Ekonomiska och sociala kommittén, utfärda direktiv för att genomföra liberaliseringen av 
en särskild tjänst.  
2. De direktiv som nämns i punkt 1 ska i allmänhet i första hand avse sådana tjänster som direkt 
inverkar på produktionskostnaderna eller vilkas liberalisering bidrar till att underlätta varuutbytet.  
Artikel 60  
(f.d. artikel 53 FEG)  
Medlemsstaterna ska sträva efter att gå utöver den liberalisering av tjänster som de direktiv kräver 
som utfärdas enligt artikel 59.1, om deras allmänna ekonomiska läge och situationen inom den 
berörda ekonomiska sektorn tillåter det.  
Kommissionen ska i detta syfte lämna rekommendationer till de medlemsstater som saken gäller.  
Artikel 61  
(f.d. artikel 54 FEG)  
Så länge inskränkningarna i friheten att tillhandahålla tjänster inte har avvecklats, ska varje medlems ­
stat tillämpa dessa inskränkningar på alla i artikel 56 första stycket avsedda personer som tillhan ­
dahåller tjänster, utan att göra åtskillnad i fråga om nationalitet eller hemvist.  
Artikel 62  
(f.d. artikel 55 FEG)  
Bestämmelserna i artiklarna 51–54 ska tillämpas på de sakområden som regleras i detta kapitel.  
KAPITEL 4  
KAPITAL OCH BETALNINGAR  
Artikel 63  
(f.d. artikel 56 FEG)  
1. Inom ramen för bestämmelserna i detta kapitel ska alla restriktioner för kapitalrörelser mellan 
medlemsstater samt mellan medlemsstater och tredje land vara förbjudna.  
2. Inom ramen för bestämmelserna i detta kapitel ska alla restriktioner för betalningar mellan 
medlemsstater samt mellan medlemsstater och tredje land vara förbjudna.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/71
Artikel 64  
(f.d. artikel 57 FEG)  
1. Bestämmelserna i artikel 63 ska inte påverka tillämpningen gentemot tredje land av restriktio ­
ner som är i kraft den 31 december 1993 enligt nationell lagstiftning eller unionsrätt för sådana 
kapitalrörelser till eller från tredje land som gäller direktinvesteringar, inbegripet investeringar i fast 
egendom, etablering, tillhandahållande av finansiella tjänster eller emission och introduktion av 
värdepapper på kapitalmarknader. I fråga om restriktioner som är i kraft enligt nationell lagstiftning i Bulgarien, Estland och Ungern ska det rel evanta datumet vara den 31 december 1999.  
2. Utan att göra avkall på sin strävan att i största möjliga utsträckning förverkliga målet om fria 
kapitalrörelser mellan medlemsstater och tredje land och utan att det påverkar tillämpningen av 
andra kapitel i fördragen, ska Europaparlamentet och rådet i enlighet med det ordinarie lagstiftnings
­
förfarandet besluta om åtgärder beträffande kapitalrörelser till eller från tredje land som gäller direkt ­
investeringar, inbegripet investeringar i fast egendom, etablering, tillhandahållande av finansiella 
tjänster eller emission och introduktion av värdepapper på kapitalmarknader.  
3. Med avvikelse från punkt 2 får endast rådet, i enlighet med ett särskilt lagstiftningsförfarande, 
med enhällighet och efter att ha hört Europaparlamentet besluta om åtgärder som utgör ett steg 
tillbaka inom unionsrätten när det gäller liberaliseringen av kapitalrörelser till eller från ett tredjeland.  
Artikel 65  
(f.d. artikel 58 FEG)  
1. Bestämmelserna i artikel 63 ska inte påverka medlemsstaternas rätt att  
a) tillämpa sådana bestämmelser i sin skattelagstiftning som skiljer mellan skattebetalare som har 
olika bostadsort eller som har investerat sitt kapital på olika ort,  
b) vidta alla nödvändiga åtgärder för att förhindra överträdelser av nationella lagar och andra författ ­
ningar, särskilt i fråga om beskattning och tillsyn över finansinstitut, eller att i administrativt eller 
statistiskt informationssyfte fastställa förfaranden för deklaration av kapitalrörelser eller att vidta 
åtgärder som är motiverade med hänsyn till allmän ordning eller allmän säkerhet.  
2. Bestämmelserna i detta kapitel ska inte påverka tillämpligheten av sådana restriktioner för 
etableringsrätten som är förenliga med fördragen.  
3. De åtgärder och förfaranden som avses i punkterna 1 och 2 får inte utgöra ett medel för 
godtycklig diskriminering eller en förtäckt begränsning av den fria rörligheten för kapital och betal ­
ningar enligt artikel 63.SV C 83/72 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
4. I avsaknad av åtgärder enligt artikel 64.3 får kommissionen eller, om ett beslut av kommi ­
ssionen saknas tre månader efter den berörda medlemsstatens ansökan, rådet anta ett beslut som 
föreskriver att restriktiva skatteåtgärder som en medlemsstat vidtar med avseende på ett eller flera tredjeländer ska anses förenliga med fördragen om de är berättigade med hänsyn till något av 
unionens mål och förenliga med en väl fungerande inre marknad. Rådet ska besluta med enhällighet 
på ansökan av en medlemsstat.  
Artikel 66
 
(f.d. artikel 59 FEG)  
Om kapitalrörelser till eller från tredje land under exceptionella förhållanden orsakar eller hotar att 
orsaka allvarliga svårigheter för den ekonomiska och monetära unionens funktion, får rådet genom 
beslut på förslag av kommissionen och efter att ha hört Europeiska centralbanken vidta skydds ­
åtgärder gentemot tredje land för en tid som inte får överstiga sex månader, om sådana åtgärder är 
absolut nödvändiga.  
AVDELNING V  
ETT OMRÅDE MED FRIHET, SÄKERHET OCH RÄTTVISA  
KAPITEL 1  
ALLMÄNNA BESTÄMMELSER  
Artikel 67  
(f.d. artikel 61 FEG och f.d. artikel 29 FEU)  
1. Unionen ska utgöra ett område med frihet, säkerhet och rättvisa med respekt för de grund ­
läggande rättigheterna och de olika rättssystemen och rättsliga traditionerna i medlemsstaterna.  
2. Unionen ska säkerställa att det inte förekommer någon kontroll av personer vid de inre 
gränserna, och den ska utarbeta en gemensam politik för asyl, invandring och kontroll av de yttre 
gränserna som grundar sig på solidaritet mellan medlemsstaterna och som är rättvis för medborgare i 
tredjeländer. I denna avdelning likställs statslösa personer med medborgare i tredjeländer.  
3. Unionen ska verka för att säkerställa en hög säkerhetsnivå genom förebyggande och bekämp ­
ning av brottslighet, rasism och främlingsfientlighet, genom åtgärder för samordning och samarbete 
mellan polismyndigheter och straffrättsliga myndigheter och andra behöriga myndigheter samt öm ­
sesidigt erkännande av domar och beslut i brottmål och, vid behov, genom tillnärmning av den 
straffrättsliga lagstiftningen.  
4. Unionen ska underlätta tillgången till rättsväsendet, särskilt genom principen om ömsesidigt 
erkännande av rättsliga och utomrättsliga avgöranden på det civila området.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/73
Artikel 68  
Europeiska rådet ska fastställa strategiska riktlinjer för lagstiftningsprogrammet och den operativa 
programplaneringen på området med frihet, säkerhet och rättvisa.  
Artikel 69  
De nationella parlamenten ska, när det gäller lagstiftningsförslag och lagstiftningsinitiativ som läggs 
fram inom ramen för kapitlen 4 och 5, se till att subsidiaritetsprincipen respekteras i enlighet med 
protokollet om tillämpning av subsidiaritets- och proportionalitetsprinciperna.  
Artikel 70  
Utan att det påverkar tillämpningen av artiklarna 258, 259 och 260 får rådet på förslag av kom ­
missionen besluta om åtgärder som fastställer formerna för hur medlemsstaterna i samarbete med 
kommissionen ska genomföra en objektiv och opartisk utvärdering av hur medlemsstaternas myn ­
digheter genomför unionens politik enligt denna avdelning, särskilt för att främja en fullständig till ­
lämpning av principen om ömsesidigt erkännande. Europaparlamentet och de nationella parlamenten ska informeras om innehållet i och resultatet av utvärderingen.  
Artikel 71
 
(f.d. artikel 36 FEU)  
En ständig kommitté ska inrättas i rådet för att se till att det operativa samarbetet inom unionen 
främjas och förstärks i frågor som rör den inre säkerheten. Utan att det påverkar tillämpningen av 
artikel 240 ska den främja samordningen av de åtgärder som vidtas av medlemsstaternas behöriga 
myndigheter. Företrädare för unionens berörda organ och byråer får medverka i kommitténs arbete. 
Europaparlamentet och de nationella parlamenten ska informeras om arbetet.  
Artikel 72  
(f.d. artikel 64.1 FEG och f.d. artikel 33 FEU)  
Denna avdelning ska inte påverka medlemsstaternas ansvar för att upprätthålla lag och ordning och 
skydda den inre säkerheten.  
Artikel 73  
Medlemsstaterna får inbördes och på eget ansvar organisera sådana former för samarbete och sam ­
ordning som de finner lämpliga mellan de behöriga avdelningarna vid sina administrationer med ansvar för att skydda den nationella säkerheten.SV C 83/74 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
Artikel 74  
(f.d. artikel 66 FEG)  
Rådet ska besluta om åtgärder för att säkerställa ett administrativt samarbete mellan de behöriga 
myndigheterna i medlemsstaterna på de områden som avses i denna avdelning och även mellan dessa 
myndigheter och kommissionen. Rådet ska besluta på förslag av kommissionen, om inte annat följer 
av artikel 76, och efter att ha hört Europaparlamentet.  
Artikel 75  
(f.d. artikel 60 FEG)  
Om det är nödvändigt för att uppnå målen i artikel 67, när det gäller att förebygga och bekämpa 
terrorism och därmed sammanhängande verksamhet, ska Europaparlamentet och rådet genom för ­
ordningar i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet fastställa en ram för administrativa 
åtgärder avseende kapitalrörelser och betalningar, såsom frysning av tillgångar, finansiella medel eller 
ekonomiska vinster som tillhör, ägs eller innehas av fysiska eller juridiska personer, av grupper eller 
av enheter som inte är stater.  
Rådet ska på förslag av kommissionen besluta om åtgärder för att genomföra den ram som avses i 
första stycket.  
De akter som avses i denna artikel ska innehålla nödvändiga bestämmelser om rättsliga garantier.  
Artikel 76  
De akter som avses i kapitlen 4 och 5, samt de åtgärder som avses i artikel 74 och som säkerställer 
ett administrativt samarbete på de områden som avses i dessa kapitel, ska antas  
a) på förslag av kommissionen, eller  
b) på initiativ av en fjärdedel av medlemsstaterna.  
KAPITEL 2  
POLITIK SOM GÄLLER GRÄNSKONTROLL, ASYL OCH INVANDRING  
Artikel 77  
(f.d. artikel 62 FEG)  
1. Unionen ska utforma en politik med syftet att  
a) säkerställa att det inte förekommer någon kontroll av personer, oavsett deras medborgarskap, när 
de passerar de inre gränserna,SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/75
b) säkerställa kontroll av personer och en effektiv övervakning i fråga om passage av de yttre 
gränserna,  
c) stegvis införa ett integrerat system för förvaltning av de yttre gränserna.  
2. Vid tillämpning av punkt 1 ska Europaparlamentet och rådet i enlighet med det ordinarie 
lagstiftningsförfarandet besluta om åtgärder om  
a) den gemensamma politiken för viseringar och andra uppehållstillstånd för kortare tid,  
b) kontroll av de personer som passerar de yttre gränserna,  
c) villkoren för att medborgare i tredjeländer ska få resa fritt inom unionen under en kortare tid,  
d) alla nödvändiga åtgärder för att stegvis upprätta ett integrerat system för förvaltning av de yttre 
gränserna,  
e) slopad kontroll av personer, oavsett deras medborgarskap, när de passerar de inre gränserna.  
3. Om en åtgärd från unionens sida är nödvändig för att underlätta utövandet av den rätt som 
avses i artikel 20.2 a, och om inte befogenheter för detta ändamål föreskrivs i fördragen, får rådet i 
enlighet med ett särskilt lagstiftningsförfarande anta bestämmelser om pass, identitetskort, bevis om 
uppehållstillstånd eller andra jämförbara dokument. Rådet ska besluta med enhällighet efter att ha 
hört Europaparlamentet.  
4. Denna artikel ska inte påverka medlemsstaternas befogenheter att fastställa sina geografiska 
gränser i enlighet med internationell rätt.  
Artikel 78  
(f.d. artiklarna 63 punkterna 1 och 2 och 64.2 FEG)  
1. Unionen ska utforma en gemensam politik avseende asyl, subsidiärt skydd och tillfälligt skydd i 
syfte att erbjuda en lämplig status till alla tredjelandsmedborgare som har behov av internationellt 
skydd och att säkerställa principen om ”non-refoulement”. Denna politik ska överensstämma med 
Genèvekonventionen av den 28 juli 1951, med protokollet av den 31 januari 1967 om flyktingars 
rättsliga ställning och med andra tillämpliga fördrag.  
2. Vid tillämpning av punkt 1 ska Europaparlamentet och rådet i enlighet med det ordinarie 
lagstiftningsförfarandet besluta om åtgärder om ett gemensamt europeiskt asylsystem som omfattar  
a) en enhetlig asylstatus för tredjelandsmedborgare som ska gälla i hela unionen,  
b) en enhetlig status för subsidiärt skydd för de tredjelandsmedborgare som, utan att beviljas 
europeisk asyl, har behov av internationellt skydd,SV C 83/76 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
c) ett gemensamt system, i händelse av en massiv tillströmning, för tillfälligt skydd för fördrivna 
personer, 
d) gemensamma förfaranden för att bevilja och återkalla enhetlig asylstatus eller subsidiärt skydd,  
e) kriterier och mekanismer för att avgöra vilken medlemsstat som har ansvaret för att pröva en 
ansökan om asyl eller subsidiärt skydd,  
f) normer för mottagande av personer som söker asyl eller subsidiärt skydd,  
g) partnerskap och samarbete med tredjeländer för att hantera flöden av personer som söker asyl 
eller subsidiärt eller tillfälligt skydd.  
3. Om en eller flera medlemsstater försätts i en nödsituation med plötslig tillströmning av med ­
borgare från tredjeländer, får rådet på förslag av kommissionen besluta om provisoriska åtgärder till 
förmån för den eller de medlemsstater som berörs. Rådet ska besluta efter att ha hört Europapar ­
lamentet.  
Artikel 79  
(f.d. artikel 63.3 och 63.4 FEG)  
1. Unionen ska utforma en gemensam invandringspolitik i syfte att i alla lägen säkerställa en 
effektiv förvaltning av migrationsströmmarna, en rättvis behandling av tredjelandsmedborgare som vistas lagligen i medlemsstaterna samt förebyggande av och förstärkt bekämpning av olaglig invand
­
ring och människohandel.  
2. Vid tillämpning av punkt 1 ska Europaparlamentet och rådet i enlighet med det ordinarie 
lagstiftningsförfarandet besluta om åtgärder på följande områden:  
a) Villkor för inresa och vistelse, normer för medlemsstaternas utfärdande av visering och uppehålls ­
tillstånd för längre tid, inbegripet sådana som avser familjeåterförening.  
b) Fastställande av rättigheterna för tredjelandsmedborgare som vistas lagligen i en medlemsstat, 
inbegripet villkoren för fri rörlighet och vistelse i övriga medlemsstater.  
c) Olaglig invandring och olaglig vistelse, inbegripet avvisning, utvisning och återvändande av per ­
soner som vistas olagligt.  
d) Bekämpning av människohandel, särskilt handel med kvinnor och barn.  
3. Unionen får med tredjeländer ingå avtal med syftet att de tredjelandsmedborgare som inte 
uppfyller eller som inte längre uppfyller villkoren för inresa, närvaro eller vistelse på en medlemsstats 
territorium ska återtas i sina ursprungsländer eller de länder de kommer från.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/77
4. Europaparlamentet och rådet får i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet föreskriva 
åtgärder för att stimulera och stödja medlemsstaternas verksamhet för att främja integrationen av 
tredjelandsmedborgare som vistas lagligen på deras territorium; dessa får dock inte omfatta någon 
harmonisering av medlemsstaternas lagar och andra författningar.  
5. Denna artikel ska inte inverka på medlemsst aternas rätt att bestämma hur många tredjelands ­
medborgare som får beviljas inresa från ett tredjeland till deras territorium för att där söka sysselsätt ­
ning som arbetstagare eller egenföretagare.  
Artikel 80  
Den unionspolitik som avses i detta kapitel och dess genomförande ska styras av principen om 
solidaritet och rättvis ansvarsfördelning, även i finansiellt avseende, mellan medlemsstaterna. Varje gång det är nödvändigt ska de unionsakter som antas enligt detta kapitel innehålla lämpliga åtgärder för tillämpningen av denna princip.
 
KAPITEL 3  
CIVILRÄTTSLIGT SAMARBETE 
Artikel 81  
(f.d. artikel 65 FEG)  
1. Unionen ska utveckla ett rättsligt samarbete i civilrättsliga frågor som har gränsöverskridande 
följder, vilket bygger på principen om ömsesidigt erkännande av domstolsavgöranden och utom ­
rättsliga avgöranden. Detta samarbete får inbegripa beslut om åtgärder om tillnärmning av medlems ­
staternas lagar och andra författningar.  
2. Vid tillämpning av punkt 1, särskilt när det är nödvändigt för att den inre marknaden ska 
fungera väl, ska Europaparlamentet och rådet i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet 
besluta om åtgärder för att säkerställa  
a) ömsesidigt erkännande mellan medlemsstaterna av domstolsavgöranden och utomrättsliga avgö ­
randen samt verkställigheten av dessa,  
b) gränsöverskridande delgivning av rättegångshandlingar och utomrättsliga handlingar,  
c) förenlighet mellan tillämpliga bestämmelser i medlemsstaterna om lagkonflikter och om dom ­
stolars behörighet,  
d) samarbete som rör bevisupptagning,  
e) faktisk tillgång till rättslig prövning,  
f) undanröjande av hinder mot väl fungerande civilrättsliga förfaranden, vid behov genom att främja 
förenligheten mellan de civilprocessrättsliga regler som är tillämpliga i medlemsstaterna,SV C 83/78 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
g) utveckling av alternativa metoder för att lösa tvister,  
h) stöd till utbildning av domare och övrig personal inom rättsväsendet.  
3. Med avvikelse från punkt 2 ska åtgärder som rör familjerätten och som har gränsöverskridande 
följder föreskrivas av rådet i enlighet med ett särskilt lagstiftningsförfarande. Rådet ska besluta med 
enhällighet efter att ha hört Europaparlamentet.  
Rådet får på förslag av kommissionen anta ett beslut där det anges vilka aspekter av familjerätten 
som har gränsöverskridande följder och som kan bli för emål för akter som antas i enlighet med det 
ordinarie lagstiftningsförfarandet. Rådet ska besluta med enhällighet efter att ha hört Europaparla ­
mentet.  
Det förslag som avses i andra stycket ska översändas till de nationella parlamenten. Om en invänd ­
ning från ett nationellt parlament har meddelats inom sex månader från detta översändande, ska beslutet inte antas. I avsaknad av invändningar får rådet anta beslutet.
 
KAPITEL 4  
STRAFFRÄTTSLIGT SAMARBETE  
Artikel 82  
(f.d. artikel 31 FEU)  
1. Det straffrättsliga samarbetet inom unionen ska bygga på principen om ömsesidigt erkännande 
av domar och rättsliga avgöranden och inbegripa en tillnärmning av medlemsstaternas lagar och 
andra författningar på de områden som avses i punkt 2 och artikel 83.  
Europaparlamentet och rådet ska i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet besluta om 
åtgärder för att  
a) fastställa regler och förfaranden för att säkerställa att alla former av domar och rättsliga avgö ­
randen erkänns i hela unionen,  
b) förebygga och lösa behörighetskonflikter mellan medlemsstaterna,  
c) stödja utbildningen av domare och övrig personal inom rättsväsendet,  
d) underlätta samarbetet mellan rättsliga eller likvärdiga myndigheter i medlemsstaterna inom ramen 
för lagföring och verkställighet av beslut.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/79
2. Om det är nödvändigt för att underlätta det ömsesidiga erkännandet av domar och rättsliga 
avgöranden samt polissamarbete och rättsligt samarbete i sådana straffrättsliga frågor som har en 
gränsöverskridande dimension, får Europaparlamentet och rådet genom direktiv i enlighet med det 
ordinarie lagstiftningsförfarandet fastställa minimiregler. I dessa minimiregler ska skillnaderna mellan medlemsstaternas rättsliga traditioner och rättssystem beaktas.  
De ska omfatta  
a) ömsesidig tillåtlighet av bevis mellan medlemsstaterna,  
b) personers rättigheter vid det straffrättsliga förfarandet,  
c) brottsoffers rättigheter,  
d) andra specifika delar av det straffrättsliga förfarandet, vilka rådet i förväg har reglerat genom ett 
beslut; vid antagandet av detta beslut ska rådet besluta med enhällighet efter Europaparlamentets godkännande.  
Antagande av de minimiregler som avses i denna punkt ska inte hindra medlemsstaterna från att 
behålla eller införa en högre skyddsnivå för personer.  
3. Om en rådsmedlem anser att ett utkast till direktiv enligt punkt 2 skulle negativt påverka 
grundläggande aspekter av dennes straffrättsliga system, får den rådsmedlemmen begära att utkastet 
till direktiv överlämnas till Europeiska rådet. I detta fall ska det ordinarie lagstiftningsförfarandet 
tillfälligt upphävas. Efter diskussion, och om konsensus uppnås, ska Europeiska rådet inom fyra 
månader från det tillfälliga upphävandet hänskjuta utkastet till rådet, varvid det tillfälliga upphävandet 
av det ordinarie lagstiftningsförfarandet avbryts.  
Om ingen enighet uppnås och om minst nio medlemsstater önskar upprätta ett fördjupat samarbete 
på grundval av utkastet till direktiv, ska de inom samma tidsfrist underrätta Europaparlamentet, rådet och kommissionen om detta. I detta fall ska det bemyndigande att inleda ett fördjupat samarbete 
enligt artikel 20.2 i fördraget om Europeiska unionen och artikel 329.1 i det här fördraget anses vara 
beviljat och bestämmelserna om fördjupat samarbete ska tillämpas.  
Artikel 83
 
(f.d. artikel 31 FEU)  
1. Europaparlamentet och rådet får genom direktiv i enlighet med det ordinarie lagstiftningsför ­
farandet fastställa minimiregler om fastställande av brottsrekvisit och påföljder inom områden med 
särskilt allvarlig brottslighet med ett gränsöverskridande inslag till följd av brottens karaktär eller 
effekter eller av ett särskilt behov av att bekämpa dem på gemensamma grunder.SV C 83/80 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
Detta gäller följande områden av brottslighet: terrorism, människohandel och sexuellt utnyttjande av 
kvinnor och barn, olaglig narkotikahandel, olaglig handel med vapen, penningtvätt, korruption, 
förfalskning av betalningsmedel, it-brottslighet och organiserad brottslighet.  
Med hänsyn till brottslighetens utveckling får rådet anta ett beslut där andra områden av brottslighet 
anges som uppfyller de kriterier som avses i denna punkt. Rådet ska besluta med enhällighet efter 
Europaparlamentets godkännande.  
2. Om en tillnärmning av medlemsstaternas straffrättsliga lagar och andra författningar visar sig 
nödvändig för att säkerställa att unionens politik på ett område som omfattas av harmoniserings ­
åtgärder ska kunna genomföras effektivt, får minimiregler för fastställande av brottsrekvisit och påföljder på det berörda området meddelas i direktiv. Dessa direktiv ska antas enligt samma ordinarie 
eller särskilda lagstiftningsförfarande som använts för beslutet om harmoniseringsåtgärderna i fråga, 
utan att det påverkar tillämpningen av artikel 76.  
3. Om en rådsmedlem anser att ett utkast till direktiv enligt punkt 1 eller 2 skulle negativt 
påverka grundläggande aspekter av dennes straffrättsliga system, får den rådsmedlemmen begära 
att utkastet till direktiv överlämnas till Europeiska rådet. I detta fall ska det ordinarie lagstiftnings
­
förfarandet tillfälligt upphävas. Efter diskussion, och om konsensus uppnås, ska Europeiska rådet 
inom fyra månader från det tillfälliga upphävandet hänskjuta utkastet till rådet, varvid det tillfälliga upphävandet av det ordinarie lagstiftningsförfarandet avbryts.  
Om ingen enighet uppnås och om minst nio medlemsstater önskar upprätta ett fördjupat samarbete 
på grundval av utkastet till direktiv, ska de inom samma tidsfrist underrätta Europaparlamentet, rådet och kommissionen om detta. I detta fall ska det bemyndigande att inleda ett fördjupat samarbete 
som avses i artikel 20.2 i fördraget om Europeiska unionen och artikel 329.1 i det här fördraget 
anses vara beviljat, och bestämmelserna om fördjupat samarbete ska tillämpas.  
Artikel 84  
Europaparlamentet och rådet får i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet föreskriva 
åtgärder för att uppmuntra och stödja medlemsstaternas åtgärder när det gäller att förebygga brotts
­
lighet; dessa får dock inte omfatta någon harmonisering av medlemsstaternas lagar och andra författ ­
ningar.  
Artikel 85  
(f.d. artikel 31 FEU)  
1. Eurojusts uppgift ska vara att stödja och stärka samordning och samarbete mellan de nationella 
myndigheter som har till uppgift att utreda och lagföra allvarlig brottslighet som berör två eller flera 
medlemsstater eller som det krävs lagföring för på gemensamma grunder, på grundval av operationer 
som genomförs och information som lämnas av myndigheterna i medlemsstaterna och av Europol.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/81
Europaparlamentet och rådet ska i detta hänseende, genom förordningar i enlighet med det ordinarie 
lagstiftningsförfarandet, reglera Eurojusts struktur, arbetssätt, verksamhetsområde och uppgifter. 
Dessa uppgifter får omfatta  
a) inledande av brottsutredningar och förslag till inledande av lagföringsförfaranden som genomförs 
av de behöriga nationella myndigheterna, särskilt de som gäller brott som skadar unionens 
ekonomiska intressen,  
b) samordning av de utredningar och lagföringsförfaranden som avses i led a,  
c) stärkande av det rättsliga samarbetet, bland annat genom lösning av behörighetskonflikter och 
nära samarbete med det europeiska rättsliga nätverket.  
Dessa förordningar ska även fastställa villkoren för deltagande av Europaparlamentet och de natio ­
nella parlamenten i utvärderingen av Eurojusts verksamhet.  
2. Inom ramen för de lagföringsförfaranden som avses i punkt 1 och utan att det påverkar till ­
lämpningen av artikel 86 ska de formella processrättsliga åtgärderna vidtas av behöriga nationella tjänstemän.  
Artikel 86  
1. För att bekämpa brott som skadar unionens ekonomiska intressen får rådet genom förord
­
ningar i enlighet med ett särskilt lagstiftningsförfarande inrätta en europeisk åklagarmyndighet som baseras på Eurojust. Rådet ska besluta med enhällighet efter Europaparlamentets godkännande.  
Om enhällighet inte kan nås, får en grupp om minst nio medlemsstater begära att utkastet till 
förordning överlämnas till Europeiska rådet. I detta fall ska förfarandet i rådet tillfälligt upphävas. Efter diskussion, och om konsensus uppnås, ska Europeiska rådet inom fyra månader från det 
tillfälliga upphävandet hänskjuta utkastet till rådet för antagande.  
Om ingen enighet uppnås och om minst nio medlemsstater önskar upprätta ett fördjupat samarbete 
på grundval av utkastet till förordning, ska de inom samma tidsfrist underrätta Europaparlamentet, 
rådet och kommissionen om detta. I detta fall ska det bemyndigande att inleda ett fördjupat sam
­
arbete som avses i artikel 20.2 i fördraget om Europeiska unionen och artikel 329.1 i det här fördraget anses vara beviljat, och bestämmelserna om fördjupat samarbete ska tillämpas.
 
2. Den europeiska åklagarmyndigheten är behörig att, i förekommande fall i samverkan med 
Europol, utreda och lagföra gärningsmän och andra medverkande som har begått brott som skadar 
unionens ekonomiska intressen, i enlighet med den för ordning som avses i punkt 1. Myndigheten 
ska föra talan för dessa brott vid medlemsstaternas behöriga domstolar.SV C 83/82 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
3. De förordningar som avses i punkt 1 ska innehålla stadgan för den europeiska åklagarmyn ­
digheten, villkoren för dess verksamhet, de processrättsliga reglerna för denna verksamhet, liksom 
regler om tillåtligheten av bevisning och regler för domstolskontroll av de processuella åtgärder som myndigheten beslutar när den utövar sin verksamhet.  
4. Europeiska rådet får samtidigt eller senare anta ett beslut om ändring av punkt 1 i syfte att 
utsträcka den europeiska åklagarmyndighetens befogenheter till att även omfatta kampen mot den 
grova brottslighet som har ett gränsöverskridande inslag och, som en följd av detta, om ändring av 
punkt 2 när det gäller gärningsmän och andra medverkande som begått grova brott som påverkar mer än en medlemsstat. Europeiska rådet ska besluta med enhällighet efter Europaparlamentets godkännande och efter att ha hört kommissionen.
 
KAPITEL 5  
POLISSAMARBETE  
Artikel 87  
(f.d. artikel 30 FEU)  
1. Unionen ska utveckla ett polissamarbete mellan alla behöriga myndigheter i medlemsstaterna, 
inbegripet polisen, tullen och andra brottsbekämpande organ som är specialiserade på att förebygga, upptäcka och utreda brott.  
2. Vid tillämpning av punkt 1 får Europaparlamentet och rådet i enlighet med det ordinarie 
lagstiftningsförfarandet föreskriva åtgärder om  
a) insamling, lagring, behandling, analys och utbyte av relevant information,  
b) stöd till utbildning av personal samt samarbete om personalutbyte, utrustning och kriminalteknisk 
forskning,  
c) gemensam utredningsteknik i samband med upptäckt av allvarliga former av organiserad brotts
­
lighet.  
3. Rådet får i enlighet med ett särskilt lagstiftningsförfarande föreskriva åtgärder om operativt 
samarbete mellan de myndigheter som avses i denna artikel. Rådet ska besluta med enhällighet efter att ha hört Europaparlamentet.
 
Om enhällighet inte kan nås, får en grupp om minst nio medlemsstater begära att utkastet till 
åtgärder överlämnas till Europeiska rådet. I detta fall ska förfarandet i rådet tillfälligt upphävas. Efter 
diskussion, och om konsensus uppnås, ska Europeiska rådet inom fyra månader från det tillfälliga 
upphävandet hänskjuta utkastet till rådet för antagande.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/83
Om ingen enighet uppnås och om minst nio medlemsstater önskar upprätta ett fördjupat samarbete 
på grundval av utkastet till åtgärder, ska de inom samma tidsfrist underrätta Europaparlamentet, rådet 
och kommissionen om detta. I detta fall ska det bemyndigande att inleda ett fördjupat samarbete 
som avses i artikel 20.2 i fördraget om Europeiska unionen och artikel 329.1 i det här fördraget anses vara beviljat, och bestämmelserna om fördjupat samarbete ska tillämpas.  
Det särskilda förfarande som anges i andra och tredje styckena ska inte tillämpas på akter som 
innebär en utveckling av Schengenregelverket.  
Artikel 88
 
(f.d. artikel 30 FEU)  
1. Europols uppgift ska vara att stödja och stärka medlemsstaternas polismyndigheters och andra 
brottsbekämpande organs insatser samt deras ömsesidiga samarbete för att förebygga och bekämpa 
allvarlig brottslighet som berör två eller flera medlemsstater, terrorism och sådana former av brotts ­
lighet som skadar ett gemensamt intresse som omfattas av unionens politik.  
2. Europaparlamentet och rådet ska genom förordningar i enlighet med det ordinarie lagstiftnings ­
förfarandet reglera Europols struktur, arbetssätt, verksamhetsområde och uppgifter. Dessa uppgifter 
får omfatta  
a) insamling, lagring, behandling, analys och utbyte av information, särskilt från medlemsstaternas 
myndigheter eller från ett tredjelands myndigheter eller från utomstående organ,  
b) samordning, organisering och genomförande av utredningar och operativa insatser tillsammans 
med medlemsstaternas behöriga myndigheter eller inom gemensamma utredningsgrupper, i före ­
kommande fall i samverkan med Eurojust.  
Dessa förordningar ska även fastställa närmare bestämmelser för den kontroll av Europols verk ­
samhet som Europaparlamentet utför under medverkan av de nationella parlamenten.  
3. Europols alla operativa insatser ska genomföras i samverkan och i samförstånd med myndig ­
heterna i den eller de medlemsstater vars territorium berörs. Tvångsåtgärder får genomföras endast av de behöriga nationella myndigheterna.  
Artikel 89
 
(f.d. artikel 32 FEU)  
Rådet ska i enlighet med ett särskilt lagstiftningsförfarande fastställa på vilka villkor och inom vilka 
gränser som de behöriga myndigheterna i de medlemsstater som avses i artiklarna 82 och 87 får 
agera på en annan medlemsstats territorium i samverkan och i samförstånd med myndigheterna i 
denna medlemsstat. Rådet ska besluta med enhällighet efter att ha hört Europaparlamentet.SV C 83/84 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
AVDELNING VI  
TRANSPORTER  
Artikel 90  
(f.d. artikel 70 FEG)  
På det område som behandlas i denna avdelning ska fördragens mål uppnås inom ramen för en 
gemensam transportpolitik.  
Artikel 91  
(f.d. artikel 71 FEG)  
1. För att genomföra artikel 90 och med beaktande av transportfrågornas särskilda karaktär ska 
Europaparlamentet och rådet i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet och efter att ha 
hört Ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén fastställa  
a) gemensamma regler för internationella transporter till eller från en medlemsstats territorium eller 
genom en eller flera medlemsstaters territorier,  
b) de villkor under vilka utomlands hemmahörande transportföretag får utföra transporter i en 
medlemsstat,  
c) åtgärder för att förbättra transportsäkerheten,  
d) alla andra lämpliga bestämmelser.  
2. Vid beslut om de åtgärder som avses i punkt 1 ska sådana fall beaktas där tillämpningen av 
åtgärderna skulle kunna få allvarliga återverkningar på levnadsstandarden och sysselsättningen i vissa 
regioner samt på utnyttjandet av transportmedel.  
Artikel 92  
(f.d. artikel 72 FEG)  
Till dess att de bestämmelser som avses i artikel 91.1 har fastställts, får ingen medlemsstat, utan att 
rådet med enhällighet har beslutat om en åtgärd genom vilken undantag beviljas, vidta någon åtgärd 
som direkt eller indirekt ger de olika bestämmelser, som gällde på transportområdet den 1 januari 
1958 eller som, för stater som senare ansluter sig gäller på detta område, vid tidpunkten för dessas 
anslutning, mindre gynnsamma effekter för andra medlemsstaters transportföretag än för inhemska 
transportföretag.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/85
Artikel 93  
(f.d. artikel 73 FEG)  
Stöd är förenligt med fördragen, om det tillgodoser behovet av samordning av transporter eller om 
det innebär ersättning för allmän trafikplikt.  
Artikel 94  
(f.d. artikel 74 FEG)  
Varje åtgärd som vidtas inom ramen för fördragen med avseende på fraktsatser och befordringsvill ­
kor ska avvägas med hänsyn till den ekonomiska situationen för transportföretagen.  
Artikel 95  
(f.d. artikel 75 FEG)  
1. Vid transporter inom unionen ska all sådan diskriminering vara förbjuden som består i att 
transportföretag tillämpar olika fraktsatser och befordringsvillkor för att frakta samma slag av gods 
samma väg på grund av godsets ursprungs- eller bestämmelseland.  
2. Punkt 1 ska inte hindra Europaparlamentet och rådet att vidta andra åtgärder enligt 
artikel 91.1.  
3. Rådet ska på förslag från kommissionen samt efter att ha hört Europaparlamentet och Ekono ­
miska och sociala kommittén utfärda föreskrifter för att genomföra bestämmelserna i punkt 1.  
Rådet får särskilt meddela de bestämmelser som behövs för att göra det möjligt för unionens 
institutioner att övervaka efterlevnaden av ordningen i punkt 1 och för att säkerställa att fördelarna 
med denna fullt ut kommer brukarna till godo.  
4. Kommissionen ska på eget initiativ eller på begäran av en medlemsstat undersöka de fall av 
diskriminering som avses i punkt 1 och efter samråd med alla berörda medlemsstater fatta nödvän ­
diga beslut inom ramen för de regler som har fastst ällts enligt bestämmelserna i punkt 3.  
Artikel 96  
(f.d. artikel 76 FEG)  
1. Det är förbjudet för medlemsstaterna att på transporter inom unionen tillämpa fraktsatser och 
villkor som i något avseende innefattar stöd eller skydd till förmån för ett eller flera särskilda företag 
eller näringsgrenar om inte tillstånd har getts av kommissionen.SV C 83/86 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
2. Kommissionen ska på eget initiativ eller på begäran av en medlemsstat granska de fraktsatser 
och villkor som avses i punkt 1 och särskilt beakta, å ena sidan, krav på en ändamålsenlig regional ­
ekonomisk politik, de underutvecklade regionernas behov och problemen i regioner som allvarligt 
påverkas av politiska förhållanden samt å andra sidan, sådana fraktsatsers och villkors inverkan på 
konkurrensen mellan olika transportgrenar.  
Kommissionen ska efter samråd med alla medlemsstater som saken gäller fatta nödvändiga beslut.  
3. De förbud som anges i punkt 1 gäller inte tariffer som fastställts för att bemöta konkurrens.  
Artikel 97  
(f.d. artikel 77 FEG)  
Pålagor eller avgifter vid gränspassage som transp ortföretag tar ut utöver fraktsatserna får inte 
överstiga vad som är skäligt, sedan de kostnader som gränspassagen faktiskt föranlett beaktats.  
Medlemsstaterna ska sträva efter att gradvis sänka dessa kostnader.  
Kommissionen får ge medlemsstaterna rekommendationer om tillämpningen av denna artikel.  
Artikel 98  
(f.d. artikel 78 FEG)  
Bestämmelserna i denna avdelning ska inte hindra åtgärder som vidtagits i Förbundsrepubliken 
Tyskland i den utsträckning sådana åtgärder är nödvändiga för att uppväga de ekonomiska nackdelar 
som uppkommit genom Tysklands delning för näringslivet i vissa av de områden i Förbundsrepu ­
bliken som påverkats av delningen. Fem år efter ikraftträdandet av Lissabonfördraget får rådet på 
förslag av kommissionen anta ett beslut om upphävande av denna artikel.  
Artikel 99  
(f.d. artikel 79 FEG)  
Vid kommissionens sida ska finnas en rådgivande kommitté som ska bestå av experter vilka utses av 
medlemsstaternas regeringar. När kommissionen finner det lämpligt ska den höra kommittén i 
transportfrågor.  
Artikel 100  
(f.d. artikel 80 FEG)  
1. Bestämmelserna i denna avdelning ska gälla transporter på järnväg, landsväg och inre vatten ­
vägar.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/87
2. Europaparlamentet och rådet får i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet fastställa 
lämpliga bestämmelser för sjöfart och luftfart. De ska besluta efter att ha hört Ekonomiska och 
sociala kommittén och Regionkommittén.  
AVDELNING VII  
GEMENSAMMA REGLER OM KONKURRENS, BESKATTNING OCH TILLNÄRMNING 
AV LAGSTIFTNING 
KAPITEL 1  
KONKURRENSREGLER  
AVSNITT 1 
REGLER TILLÄMPLIGA PÅ FÖRETAG  
Artikel 101  
(f.d. artikel 81 FEG)  
1. Följande är oförenligt med den inre marknaden och förbjudet: alla avtal mellan företag, beslut 
av företagssammanslutningar och samordnade förfaranden som kan påverka handeln mellan med ­
lemsstater och som har till syfte eller resultat att hindra, begränsa eller snedvrida konkurrensen inom 
den inre marknaden, särskilt sådana som innebär att  
a) inköps- eller försäljningspriser eller andra affärsvillkor direkt eller indirekt fastställs,  
b) produktion, marknader, teknisk utveckling eller investeringar begränsas eller kontrolleras,  
c) marknader eller inköpskällor delas upp,  
d) olika villkor tillämpas för likvärdiga transaktioner med vissa handelspartner, varigenom dessa får 
en konkurrensnackdel,  
e) det ställs som villkor för att ingå avtal att den andra parten åtar sig ytterligare förpliktelser, som 
varken till sin natur eller enligt handelsbruk har något samband med föremålet för avtalet.  
2. Avtal eller beslut som är förbjudna enligt denna artikel är ogiltiga.  
3. Bestämmelserna i punkt 1 får dock förklaras icke tillämpliga  
— på avtal eller grupper av avtal mellan företag,  
— beslut eller grupper av beslut av företagssammanslutningar,SV C 83/88 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
— samordnade förfaranden eller grupper av samordnade förfaranden,  
som bidrar till att förbättra produktionen eller distributionen av varor eller till att främja tekniskt eller 
ekonomiskt framåtskridande, samtidigt som konsumenterna tillförsäkras en skälig andel av den vinst 
som därigenom uppnås och som inte  
a) ålägger de berörda företagen begränsningar som inte är nödvändiga för att uppnå dessa mål,  
b) ger dessa företag möjlighet att sätta konkurrensen ur spel för en väsentlig del av varorna i fråga.  
Artikel 102  
(f.d. artikel 82 FEG)  
Ett eller flera företags missbruk av en domin erande ställning på den inre marknaden eller inom en 
väsentlig del av denna är, i den mån det kan påverka handeln mellan medlemsstater, oförenligt med 
den inre marknaden och förbjudet.  
Sådant missbruk kan särskilt bestå i att  
a) direkt eller indirekt påtvinga någon oskäliga inköps- eller försäljningspriser eller andra oskäliga 
affärsvillkor,  
b) begränsa produktion, marknader eller teknisk utveckling till nackdel för konsumenterna,  
c) tillämpa olika villkor för likvärdiga transaktioner med vissa handelspartner, varigenom dessa får 
en konkurrensnackdel,  
d) ställa som villkor för att ingå avtal att den andra parten åtar sig ytterligare förpliktelser som 
varken till sin natur eller enligt handelsbruk har något samband med föremålet för avtalet.  
Artikel 103  
(f.d. artikel 83 FEG)  
1. De förordningar och direktiv som behövs för att tillämpa de principer som anges i artiklarna 
101 och 102 ska rådet fastställa på förslag från kommissionen och efter att ha hört Europaparla ­
mentet.  
2. De bestämmelser som avses i punkt 1 ska särskilt syfta till att  
a) genom införande av böter och viten säkerställa att de förbud som anges i artikel 101.1 och 
artikel 102 iakttas,SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/89
b) fastställa närmare regler för hur artikel 101.3 ska tillämpas med hänsyn till behovet av att å ena 
sidan säkerställa en effektiv övervakning och att å andra sidan så långt som möjligt förenkla den 
administrativa kontrollen,  
c) vid behov närmare ange räckvidden för bestämmelserna i artiklarna 101 och 102 inom olika 
näringsgrenar,  
d) fastställa kommissionens och Europeiska unionens domstols uppgifter vid tillämpningen av de 
bestämmelser som avses i denna punkt,  
e) fastställa förhållandet mellan å ena sidan den nationella lagstiftningen och å andra sidan bestäm ­
melserna i detta avsnitt samt bestämmelser som har antagits enligt denna artikel.  
Artikel 104  
(f.d. artikel 84 FEG)  
Till dess att de bestämmelser som antagits enligt artikel 103 har trätt i kraft ska myndigheterna i 
varje medlemsstat i överensstämmelse med landets rättsordnin g och bestämmelserna i artikel 101, 
särskilt punkt 3, och artikel 102, avgöra om avtal, beslut och samordnade förfaranden är tillåtna 
samt om missbruk av en dominerande ställning på den inre marknaden föreligger.  
Artikel 105  
(f.d. artikel 85 FEG)  
1. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 104 ska kommissionen säkerställa tillämpningen 
av de principer som anges i artiklarna 101 och 102. Den ska på begäran av en medlemsstat eller på 
eget initiativ och i samarbete med medlemsstaternas behöriga myndigheter, som ska ge kommi ­
ssionen sitt bistånd, undersöka fall av förmodade överträdelser av dessa principer. Om kommissionen 
finner att en överträdelse ägt rum, ska den föreslå lämpliga åtgärder för att få denna att upphöra.  
2. Om överträdelsen inte upphör, ska kommissionen genom ett motiverat beslut fastslå att en 
överträdelse av principerna föreligger. Kommissionen får offentliggöra sitt beslut och bemyndiga 
medlemsstaterna att, på de villkor och enligt de regler som den fastställer, vidta de åtgärder som 
krävs för att avhjälpa situationen.  
3. Kommissionen får anta förordningar avseende de avtalskategorier för vilka rådet har antagit en 
förordning eller ett direktiv i enlighet med artikel 103.2 b.  
Artikel 106  
(f.d. artikel 86 FEG)  
1. Medlemsstaterna ska beträffande offentliga företag och företag som de beviljar särskilda eller 
exklusiva rättigheter inte vidta och inte heller bibehålla någon åtgärd som strider mot reglerna i fördragen, i synnerhet reglerna i artiklarna 18 samt 101–109.SV C 83/90 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
2. Företag som anförtrotts att tillhandahålla tjänster av allmänt ekonomiskt intresse eller som har 
karaktären av fiskala monopol ska vara underkastade reglerna i fördragen, särskilt konkurrens ­
reglerna, i den mån tillämpningen av dessa regler inte rättsligt eller i praktiken hindrar att de 
särskilda uppgifter som tilldelats dem fullgörs. Utvecklingen av handeln får inte påverkas i en 
omfattning som strider mot unionens intresse.  
3. Kommissionen ska säkerställa att bestämmelserna i denna artikel tillämpas och, när det är 
nödvändigt, utfärda lämpliga direktiv eller beslut vad avser medlemsstaterna.  
AVSNITT 2  
STATLIGT STÖD  
Artikel 107  
(f.d. artikel 87 FEG)  
1. Om inte annat föreskrivs i fördragen, är stöd som ges av en medlemsstat eller med hjälp av 
statliga medel, av vilket slag det än är, som snedvrider eller hotar att snedvrida konkurrensen genom 
att gynna vissa företag eller viss produktion, oförenligt med den inre marknaden i den utsträckning 
det påverkar handeln mellan medlemsstaterna.  
2. Förenligt med den inre marknaden är  
a) stöd av social karaktär som ges till enskilda konsumenter, under förutsättning att stödet ges utan 
diskriminering med avseende på varornas ursprung,  
b) stöd för att avhjälpa skador som orsakats av naturkatastrofer eller andra exceptionella händelser,  
c) stöd som ges till näringslivet i vissa av de områden i Förbundsrepubliken Tyskland som påverkats 
genom Tysklands delning i den utsträckning stödet är nödvändigt för att uppväga de ekonomiska 
nackdelar som uppkommit genom denna delning. Fem år efter ikraftträdandet av Lissabonför ­
draget får rådet på förslag av kommissionen anta ett beslut om upphävande av denna punkt.  
3. Som förenligt med den inre marknaden kan anses  
a) stöd för att främja den ekonomiska utvecklingen i regioner där levnadsstandarden är onormalt låg 
eller där det råder allvarlig brist på sysselsättning och i de regioner som avses i artikel 349, med hänsyn till deras strukturella, ekonomiska och sociala situation,
 
b) stöd för att främja genomförandet av viktiga projekt av gemensamt europeiskt intresse eller för att 
avhjälpa en allvarlig störning i en medlemsstats ekonomi,SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/91
c) stöd för att underlätta utveckling av vissa näringsverksamheter eller vissa regioner, när det inte 
påverkar handeln i negativ riktning i en omfattning som strider mot det gemensamma intresset,  
d) stöd för att främja kultur och bevara kulturarvet, om sådant stöd inte påverkar handelsvillkoren 
och konkurrensen inom unionen i en omfattning som strider mot det gemensamma intresset,  
e) stöd av annat slag i enlighet med vad rådet på förslag från kommissionen kan komma att 
bestämma genom beslut.  
Artikel 108  
(f.d. artikel 88 FEG)  
1. Kommissionen ska i samarbete med medlemsstaterna fortlöpande granska alla stödprogram 
som förekommer i dessa stater. Den ska till medlemsstaterna lämna förslag till lämpliga åtgärder som 
krävs med hänsyn till den pågående utvecklingen eller den inre marknadens funktion.  
2. Om kommissionen, efter att ha gett berörda parter tillfälle att yttra sig, finner att stöd som 
lämnas av en stat eller med statliga medel inte är förenligt med den inre marknaden enligt artikel 107, eller att sådant stöd missbrukas, ska den besluta om att staten i fråga ska upphäva eller 
ändra dessa stödåtgärder inom den tidsfrist som kommissionen fastställer.  
Om staten i fråga inte rättar sig efter detta beslut inom föreskriven tid får kommissionen eller andra 
berörda stater, med avvikelse från artiklarna 258 och 259, hänskjuta ärendet direkt till Europeiska 
unionens domstol.  
På begäran av en medlemsstat kan rådet enhälligt beslu ta att stöd som denna stat lämnar eller avser 
att lämna ska anses vara förenligt med den inre marknaden, med avvikelse från bestämmelserna i 
artikel 107 eller de förordningar som avses i artikel 109, om ett sådant beslut är motiverat på grund 
av exceptionella omständigheter. Om kommissionen beträffande ett sådant stöd redan har inlett det 
förfarande som avses i första stycket av denna punkt, ska kommissionen – i sådana fall där staten har 
lämnat in en begäran till rådet – skjuta upp förfarandet till dess rådet har tagit ställning till statens 
begäran.  
Om rådet inte har tagit ställning till nämnda begäran inom tre månader efter det att den inlämnats, 
ska kommissionen fatta beslut i ärendet.
 
3. Kommissionen ska underrättas i så god tid att den kan yttra sig om alla planer på att vidta eller 
ändra stödåtgärder. Om den anser att någon sådan plan inte är förenlig med den inre marknaden 
enligt artikel 107, ska den utan dröjsmål inleda det för farande som anges i punkt 2. Medlemsstaten i 
fråga får inte genomföra åtgärden förrän detta förfarande lett till ett slutgiltigt beslut.SV C 83/92 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
4. Kommissionen får anta förordningar avseende de kategorier av statligt stöd som rådet i enlighet 
med artikel 109 har fastställt som möjliga att undanta från förfarandet i punkt 3 i den här artikeln.  
Artikel 109  
(f.d. artikel 89 FEG)  
Rådet får på förslag av kommissionen och efter att ha hört Europaparlamentet anta de förordningar 
som behövs för tillämpningen av artiklarna 107 och 108 och får särskilt fastställa villkoren för 
tillämpningen av artikel 108.3 och vilka slag av stödåtgärder som ska vara undantagna från detta 
förfarande.  
KAPITEL 2  
BESTÄMMELSER OM SKATTER OCH AVGIFTER 
Artikel 110  
(f.d. artikel 90 FEG)  
Ingen medlemsstat ska, direkt eller indirekt, på varor från andra medlemsstater lägga interna skatter 
eller avgifter, av vilket slag de än är, som är högre än de skatter eller avgifter som direkt eller indirekt 
läggs på liknande inhemska varor.  
Vidare ska ingen medlemsstat på varor från andra medlemsstater lägga sådana interna skatter eller 
avgifter som är av sådan art att de indirekt skyddar andra varor.  
Artikel 111  
(f.d. artikel 91 FEG)  
För varor som exporteras till någon annan medlemsstats territorium får återbetalning av interna 
skatter eller avgifter inte ske med belopp som överstiger de interna skatter eller avgifter som direkt eller indirekt lagts på varorna.  
Artikel 112
 
(f.d. artikel 92 FEG)  
Vad beträffar andra skatter eller avgifter än omsättningsskatter, punktskatter och andra indirekta 
skatter eller avgifter får befrielse och återbetalning vid export till andra medlemsstater medges och 
utjämningsskatter eller utjämningsavgifter vid import från medlemsstaterna tas ut, endast om rådet i 
förväg på förslag från kommissionen för en begränsad tid har godkänt de planerade åtgärderna.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/93
Artikel 113  
(f.d. artikel 93 FEG)  
Rådet ska enhälligt i enlighet med ett särskilt lagstiftningsförfarande och efter att ha hört Europa ­
parlamentet och Ekonomiska och sociala kommittén anta bestämmelser om harmonisering av lag ­
stiftningen om omsättningsskatter, punktskatter och andra indirekta skatter eller avgifter, i den mån 
en sådan harmonisering är nödvändig för att säkerställa att den inre marknaden upprättas och 
fungerar och för att undvika snedvridning av konkurrensen.  
KAPITEL 3  
TILLNÄRMNING AV LAGSTIFTNING  
Artikel 114  
(f.d. artikel 95 FEG)  
1. Om inte annat föreskrivs i fördragen ska följande bestämmelser tillämpas för att nå de mål som 
anges i artikel 26. Europaparlamentet och rådet ska i enlighet med det ordinarie lagstiftningsför ­
farandet och efter att ha hört Ekonomiska och sociala kommittén, besluta om åtgärder för till ­
närmning av sådana bestämmelser i lagar och andra författningar i medlemsstaterna som syftar till 
att upprätta den inre marknaden och få den att fungera.  
2. Punkt 1 gäller inte bestämmelser om skatter och avgifter, bestämmelser om fri rörlighet för 
personer eller bestämmelser om anställdas rättigheter och intressen.  
3. Kommissionen ska i sina förslag enligt punkt 1 om hälsa, säkerhet samt miljö- och kon ­
sumentskydd utgå från en hög skyddsnivå och särskilt beakta ny utveckling som grundas på veten ­
skapliga fakta. Europaparlamentet och rådet ska också, inom ramen för sina respektive befogenheter, 
sträva efter att nå detta mål.  
4. Om en medlemsstat, efter det att Europaparlamentet och rådet, rådet eller kommissionen har 
beslutat om en harmoniseringsåtgärd, anser det nödvän digt att behålla nationella bestämmelser som 
grundar sig på väsentliga behov enligt artikel 36 eller som avser miljö- eller arbetsmiljöskydd, ska 
den till kommissionen anmäla dessa bestämmelser samt skälen för att behålla dem.  
5. Dessutom gäller, utan att detta påverkar tillämpningen av punkt 4, att om en medlemsstat efter 
det att Europarlamentet och rådet, rådet eller kommissionen har beslutat om en harmoniserings ­
åtgärd anser det nödvändigt att införa natione lla bestämmelser grundade på nya vetenskapliga belägg 
med anknytning till miljöskydd eller arbetsmiljöskydd för att lösa ett problem som är specifikt för 
den medlemsstaten och som har uppkommit efter beslutet om harmoniseringsåtgärden, ska med ­
lemsstaten underrätta kommissionen om de planerade bestämmelserna samt om skälen för att införa dem.SV C 83/94 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
6. Kommissionen ska inom sex månader efter en sådan anmälan som avses i punkterna 4 och 5 
godkänna eller förkasta de ifrågavarande nationella bestämmelserna sedan den konstaterat huruvida 
dessa utgör ett medel för godtycklig diskriminering eller innebär förtäckta handelshinder mellan 
medlemsstaterna samt huruvida de kommer att utgöra ett hinder för den inre marknadens funktion.  
Om kommissionen inte fattar beslut inom denna period ska de nationella bestämmelser som avses i 
punkterna 4 och 5 anses godkända.  
Om det är berättigat på grund av frågans komplexitet och om det inte finns någon fara för männi ­
skors hälsa, får kommissionen meddela den berörda medlemsstaten att den period som avses i denna punkt kan förlängas med ytterligare högst sex månader.  
7. Om en medlemsstat i enlighet med punkt 6 bemyndigas att behålla eller införa nationella 
bestämmelser som avviker från en harmoniseringsåtgärd, ska kommissionen omedelbart undersöka om den ska föreslå en anpassning av den åtgärden.  
8. Om en medlemsstat tar upp ett särskilt problem som rör folkhälsan på ett område som tidigare 
har varit föremål för harmoniseringsåtgärder, ska medlemsstaten göra kommissionen uppmärksam på 
detta och kommissionen ska omedelbart undersöka om den ska föreslå rådet lämpliga åtgärder.  
9. Med avvikelse från det förfarande som anges i artiklarna 258 och 259 kan kommissionen eller 
någon av medlemsstaterna hänskjuta ärendet direkt till Europeiska unionens domstol, om kommi
­
ssionen eller medlemsstaten anser att en annan medlemsstat missbrukar befogenheterna enligt denna 
artikel.  
10. De ovannämnda harmoniseringsåtgärderna ska vid behov omfatta en skyddsklausul som till ­
låter medlemsstaterna att på en eller flera av de icke-ekonomiska grunder som anges i artikel 36 vidta 
provisoriska åtgärder, som ska vara underkastade ett kontrollförfarande från unionens sida.  
Artikel 115  
(f.d. artikel 94 FEG)  
Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 114 ska rådet enhälligt i enlighet med ett särskilt 
lagstiftningsförfarande och efter att ha hört Europaparlamentet och Ekonomiska och sociala kom ­
mittén utfärda direktiv om tillnärmning av sådana lagar och andra författningar i medlemsstaterna 
som direkt inverkar på den inre marknadens upprättande eller funktion.  
Artikel 116  
(f.d. artikel 96 FEG)  
Om kommissionen finner att en skillnad mellan bestämmelserna i medlemsstaternas lagar eller andra 
författningar framkallar en snedvridning av konkurrensvillkoren på den inre marknaden som behöver 
elimineras, ska den samråda med de medlemsstater som saken gäller.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/95
Om samrådet inte leder till ett avtal som eliminerar snedvridningen ska Europaparlamentet och rådet, 
i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet, utfärda nödvändiga direktiv. Alla övriga lämpliga 
åtgärder enligt fördragen får beslutas.  
Artikel 117  
(f.d. artikel 97 FEG)  
1. När det finns anledning att befara att införandet eller ändringen av en bestämmelse i lag eller 
annan författning ska framkalla en snedvridning enligt artikel 116, ska den medlemsstat som vill 
vidta åtgärden samråda med kommissionen. Efter samråd med medlemsstaterna ska kommissionen 
rekommendera de berörda medlemsstaterna lämpliga åtgärder för att undvika snedvridningen.  
2. Om en medlemsstat som vill införa eller ändra nationella bestämmelser inte följer den rekom ­
mendation som kommissionen riktat till den, ska det vid tillämpningen av artikel 116 inte krävas av de övriga medlemsstaterna att de ändrar sina nationella bestämmelser för att eliminera snedvrid
­
ningen. Bestämmelserna i artikel 116 ska inte tillämpas, om en medlemsstat som har underlåtit att ta 
hänsyn till kommissionens rekommendation framkallar en snedvridning som är skadlig endast för 
den medlemsstaten.  
Artikel 118 
Inom ramen för den inre marknadens upprättande eller funktion ska Europaparlamentet och rådet i 
enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet föreskriva åtgärder för att skapa europeiska rät ­
tigheter som säkerställer ett enhetligt skydd för immateriella rättigheter i unionen och för att upprätta 
centraliserade system för beviljande av tillstånd, samordning och kontroll på unionsnivå.  
Rådet ska i enlighet med ett särskilt lagstiftningsförfarande med hjälp av förordningar fastställa 
bestämmelser om språkanvändningen i samband med dessa europeiska rättigheter. Rådet ska besluta 
med enhällighet efter att ha hört Europaparlamentet.  
AVDELNING VIII  
EKONOMISK OCH MONETÄR POLITIK  
Artikel 119  
(f.d. artikel 4 FEG)  
1. För att de mål som anges i artikel 3 i fördraget om Europeiska unionen ska uppnås ska 
medlemsstaternas och unionens verksamhet, på de villkor som anges i fördragen, innefatta förandet 
av en ekonomisk politik som baseras på en nära samordning av medlemsstaternas ekonomiska 
politik, på den inre marknaden och på fastställda gemensamma mål och som bedrivs enligt principen 
om en öppen marknadsekonomi med fri konkurrens.SV C 83/96 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
2. Parallellt med detta och på de villkor och enligt de förfaranden som anges i fördragen ska 
denna verksamhet omfatta en gemensam valuta, euron, och leda till att en gemensam penning- och 
valutapolitik fastställs och bedrivs; denna politik ska ha som huvudmål att upprätthålla prisstabilitet 
och att, utan att detta mål åsidosätts, understödja den allmänna ekonomiska politik som bedrivs inom unionen, i överensstämmelse med principen om en öppen marknadsekonomi med fri kon
­
kurrens.  
3. Denna verksamhet från medlemsstaternas och unionens sida förutsätter att följande vägledande 
principer iakttas: stabila priser, sunda offentliga finanser och monetära förhållanden samt en stabil betalningsbalans.
 
KAPITEL 1  
EKONOMISK POLITIK  
Artikel 120  
(f.d. artikel 98 FEG)  
Medlemsstaterna ska föra sin ekonomiska politik så att de bidrar till att förverkliga unionens mål, 
såsom dessa definieras i artikel 3 i fördraget om Europeiska unionen och inom ramen för de allmänna riktlinjer som avses i artikel 121.2. Medlemsstaterna och unionen ska handla i överens
­
stämmelse med principen om en öppen marknadsekonomi med fri konkurrens som främjar en 
effektiv resursfördelning, och i enlighet med principerna i artikel 119.  
Artikel 121  
(f.d. artikel 99 FEG)  
1. Medlemsstaterna ska betrakta den ekonomiska politiken som en fråga av gemensamt intresse 
och samordna denna politik inom rådet i enlighet med bestämmelserna i artikel 120.  
2. Rådet ska på rekommendation av kommissionen utarbeta ett utkast till allmänna riktlinjer för 
medlemsstaternas och unionens ekonomiska politik och rapportera sina resultat till Europeiska rådet.  
Europeiska rådet ska på grundval av rådets rapport diskutera en slutsats angående de allmänna 
riktlinjerna för medlemsstaternas och unionens ekonomiska politik.  
På grundval av denna slutsats ska rådet anta en rekommendation som anger dessa allmänna riktlinjer. 
Rådet ska underrätta Europaparlamentet om sin rekommendation.  
3. För att säkerställa en fastare samordning av den ekonomiska politiken och en varaktig kon ­
vergens mellan medlemsstaternas ekonomiska utfall ska rådet på grundval av rapporter från kom ­
missionen övervaka den ekonomiska utvecklingen i varje medlemsstat och inom unionen samt den 
ekonomiska politikens överensstämmelse med de allmänna riktlinjer som avses i punkt 2, och 
regelbundet göra en samlad bedömning.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/97
För denna multilaterala övervakning ska medlemsstaterna lämna uppgifter till kommissionen om 
viktiga åtgärder som de har vidtagit inom ramen för sin ekonomiska politik och andra upplysningar 
som de anser nödvändiga.  
4. Om det inom ramen för förfarandet enligt punkt 3 visar sig att en medlemsstats ekonomiska 
politik inte är förenlig med de allmänna riktlinjer som avses i punkt 2, eller att det finns risk för att 
denna politik kan äventyra den ekonomiska och monetära unionens funktion, får kommissionen 
varna den berörda medlemsstaten. Rådet får på rekommendation av kommissionen lämna de rekom ­
mendationer som behövs till den berörda medlemsstaten. Rådet kan på förslag av kommissionen 
besluta att offentliggöra sina rekommendationer.  
Inom ramen för denna punkt ska rådet besluta utan att beakta rösten från den rådsmedlem som 
företräder den berörda medlemsstaten.  
Kvalificerad majoritet av övriga rådsmedlemmar ska definieras i enlighet med artikel 238.3 a.  
5. Rådets ordförande och kommissionen ska rapportera till Europaparlamentet om resultaten av 
den multilaterala övervakningen. Rådets ordförande kan anmodas att framträda inför den behöriga 
kommittén hos Europaparlamentet, om rådet har offentliggjort sina rekommendationer.  
6. Europaparlamentet och rådet får genom förordningar i enlighet med det ordinarie lagstiftnings ­
förfarandet anta närmare bestämmelser om det multilaterala övervakningsförfarande som avses i 
punkterna 3 och 4.  
Artikel 122  
(f.d. artikel 100 FEG)  
1. Utan att det påverkar tillämpningen av övriga förfaranden som föreskrivs i fördragen får rådet 
på förslag av kommissionen i en anda av solidaritet mellan medlemsstaterna besluta om lämpliga åtgärder med hänsyn till den ekonomiska situationen, särskilt om det uppstår allvarliga försörjnings
­
problem i fråga om vissa varor, särskilt på energiområdet.  
2. Om en medlemsstat har svårigheter eller allvarligt hotas av stora svårigheter till följd av natur ­
katastrofer eller osedvanliga händelser utanför dess kontroll, kan rådet på förslag av kommissionen 
besluta att på vissa villkor bevilja den berörda medlemsstaten ekonomiskt bistånd från unionen. 
Rådets ordförande ska underrätta Europaparlamentet om beslutet.SV C 83/98 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
Artikel 123  
(f.d. artikel 101 FEG)  
1. Det är förbjudet för Europeiska centralbanken och medlemsstaternas centralbanker (härefter 
kallade ”nationella centralbanker”) att ge unione ns institutioner, organ eller byråer, centrala, regionala, 
lokala eller andra myndigheter, andra offentligrättsliga organ eller offentliga företag i medlemsstaterna 
rätt att övertrassera sina konton eller att ge dem andra former av krediter; detsamma gäller Euro ­
peiska centralbankens och de nationella centralbankernas förvärv av skuldförbindelser direkt från 
dem. 
2. Bestämmelserna i punkt 1 ska inte gälla offentligt ägda kreditinstitut; dessa ska behandlas av de 
nationella centralbankerna och Europeiska centralbanken på samma sätt som privata kreditinstitut 
vad gäller tillförseln av centralbankreserver.  
Artikel 124  
(f.d. artikel 102 FEG)  
Varje åtgärd som ger unionens institutioner, organ eller byråer, centrala, regionala, lokala eller andra 
myndigheter, andra offentligrättsliga organ eller offentliga företag i medlemsstaterna en positiv sär ­
behandling hos finansinstitut är förbjuden i den mån åtgärden inte är baserad på tillsynsmässiga 
hänsyn. 
Artikel 125  
(f.d. artikel 103 FEG)  
1. Unionen ska inte ansvara för eller åta sig förpliktelser som har ingåtts av centrala, regionala, 
lokala eller andra myndigheter, andra offentligrättsliga organ eller offentliga företag i en medlemsstat, 
dock utan att detta påverkar ömsesidiga finansiella garantier för det gemensamma genomförandet av 
ett visst projekt. En medlemsstat ska inte ansvara för att åta sig förpliktelser som har ingåtts av 
centrala, regionala, lokala eller andra myndigheter, andra offentligrättsliga organ eller offentliga 
företag i en annan medlemsstat, dock utan att detta påverkar ömsesidiga finansiella garantier för 
det gemensamma genomförandet av ett visst projekt.  
2. Om det behövs, får rådet på förslag av kommissionen och efter att ha hört Europaparlamentet 
närmare ange hur de förbud som avses i artiklarna 123 och 124 samt i den här artikeln ska till ­
lämpas. 
Artikel 126  
(f.d. artikel 104 FEG)  
1. Medlemsstaterna ska undvika alltför stora underskott i den offentliga sektorns finanser.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/99
2. Kommissionen ska övervaka utvecklingen av budgetsituationen och den offentliga sektorns 
skuldsättning i medlemsstaterna i syfte att upptäcka allvarliga fel. Den ska särskilt undersöka om 
budgetdisciplin iakttas på grundval av följande två kriterier:  
a) Huruvida andelen av det förväntade eller faktiska underskottet i den offentliga sektorns finanser i 
procent av bruttonationalprodukten överstiger ett visst referensvärde, såvida inte  
— detta procenttal har minskat väsentligt och kontinuerligt och nått en nivå som ligger nära 
referensvärdet, eller  
— referensvärdet endast undantagsvis och övergående överskrids och procenttalet fortfarande 
ligger nära referensvärdet.  
b) Huruvida skuldsättningen i den offentliga sektorn i procent av bruttonationalprodukten överstiger 
ett visst referensvärde såvida inte detta procenttal minskar i tillräcklig utsträckning och närmar sig 
referensvärdet i tillfredsställande takt.  
Referensvärdena anges i det protokoll om förfarandet vid alltför stora underskott som är en bilaga till 
fördragen.  
3. Om en medlemsstat inte uppfyller de krav som gäller enligt det ena av eller båda dessa kriterier, 
ska kommissionen utarbeta en rapport. I sin rapport ska kommissionen även beakta huruvida den 
offentliga sektorns underskott överstiger utgifterna for de offentliga investeringarna samt alla övriga 
faktorer av betydelse, inbegripet medlemsstatens ekonomiska och budgetmässiga läge på medellång 
sikt.  
Kommissionen kan också utarbeta en rapport även om kraven är uppfyllda enligt kriterierna, om den 
anser att det föreligger risk för ett alltför stort underskott i en medlemsstat.  
4. Ekonomiska och finansiella kommittén ska yttra sig över kommissionens rapport.  
5. Om kommissionen anser att det föreligger eller kan uppstå ett alltför stort underskott i en 
medlemsstat, ska den avge ett yttrande till den medlemsstaten och informera rådet om detta.  
6. Rådet ska, på förslag av kommissionen och med beaktande av eventuella synpunkter från den 
berörda medlemsstaten, efter en allsidig bedömning avgöra om ett alltför stort underskott föreligger.  
7. Om det enligt punkt 6 slås fast att ett alltför stort underskott föreligger, ska rådet utan 
oberättigat dröjsmål på rekommendation av kommissionen ge rekommendationer till den berörda 
medlemsstaten för att denna ska åtgärda situationen inom en viss tid. Om inte annat följer av 
bestämmelsen i punkt 8 ska sådana rekommendationer inte offentliggöras.  
8. Om rådet finner att dess rekommendationer inte har medfört några effektiva åtgärder inom den 
fastställda tiden, får rådet offentliggöra rekommendationerna.SV C 83/100 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
9. Om en medlemsstat även i fortsättningen underlåter att efterkomma rådets rekommendationer, 
kan rådet besluta att förelägga medlemsstaten att inom en fastställd tidsfrist vidta de åtgärder för att 
minska underskottet som rådet anser nödvändiga för att komma till rätta med situationen.  
I sådana fall kan rådet begära att den berörda medlemsstaten inkommer med rapporter enligt en 
fastställd tidsplan för att göra det möjligt att granska medlemsstatens anpassningssträvanden.  
10. Den i artiklarna 258 och 259 angivna rätten att föra talan kan inte utövas med avseende på 
punkterna 1–9 i denna artikel.  
11. Så länge en medlemsstat inte efterkommer ett beslut som har fattats enligt punkt 9, kan rådet 
allt efter omständigheterna besluta att tillämpa eller skärpa en eller flera av följande åtgärder:  
— Att kräva att den berörda medlemsstaten offentliggör de ytterligare uppgifter som rådet närmare 
anger, innan medlemsstaten utger obligationer och andra värdepapper.  
— Att anmoda Europeiska investeringsbanken att ompröva sin utlåningspolitik gentemot den be ­
rörda medlemsstaten.  
— Att kräva att den berörda medlemsstaten räntelöst deponerar ett belopp av lämplig storlek hos 
unionen, till dess att det alltför stora underskottet enligt rådets uppfattning har korrigerats.  
— Att förelägga böter av lämplig storlek.  
Rådets ordförande ska underrätta Europaparlamentet om de beslut som fattas.  
12. Rådet ska upphäva samtliga eller vissa av sina beslut eller rekommendationer enligt punkterna 
6–9 och 11, i den mån som det alltför stora underskottet i den berörda medlemsstaten enligt rådets 
uppfattning har korrigerats. Om rådet tidigare har offentliggjort rekommendationer ska det så snart 
ett beslut enligt punkt 8 har upphävts, avge en offentlig förklaring om att det inte längre föreligger 
ett alltför stort underskott i den berörda medlemsstaten.  
13. När rådet fattar sådana beslut eller rekommendationer som avses i punkterna 8, 9, 11 och 12, 
ska det besluta på rekommendation av kommissionen.  
När rådet beslutar om de åtgärder som avses i punkterna 6–9, 11 och 12, ska det besluta utan att 
beakta rösten från den rådsmedlem som företräder den berörda medlemsstaten.  
Kvalificerad majoritet av övriga rådsmedlemmar ska definieras i enlighet med artikel 238.3 a.  
14. Protokollet om förfarandet vid alltför stora underskott, som är fogat till fördragen, innehåller 
ytterligare bestämmelser om genomförandet av det förfarande som beskrivs i denna artikel.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/101
Rådet ska enhälligt, i enlighet med ett särskilt lagstiftningsförfarande och efter att ha hört Europa ­
parlamentet och Europeiska centralbanken, anta lämpliga bestämmelser som därefter ska ersätta det 
nämnda protokollet.  
Om inte annat följer av övriga bestämmelser i denna punkt ska rådet, på förslag av kommissionen 
och efter att ha hört Europaparlamentet, fastställa närmare regler och definitioner för tillämpningen 
av bestämmelserna i det nämnda protokollet.  
KAPITEL 2  
MONETÄR POLITIK 
Artikel 127  
(f.d. artikel 105 FEG)  
1. Huvudmålet för Europeiska centralbankssystemet, nedan kallat  ECBS , ska vara att upprätthålla 
prisstabilitet. Utan att åsidosätta detta mål ska ECBS stödja den allmänna ekonomiska politiken inom 
unionen i syfte att bidra till att förverkliga unionens mål enligt artikel 3 i fördraget om Europeiska 
unionen. ECBS ska handla i överensstämmelse med principen om en öppen marknadsekonomi med fri konkurrens som främjar en effektiv resursfördelning, och iaktta de principer som anges i 
artikel 119.  
2. ECBS:s grundläggande uppgifter ska vara att  
— utforma och genomföra unionens monetära politik,  
— genomföra valutatransaktioner enligt bestämmelserna i artikel 219,  
— inneha och förvalta medlemsstaternas officiella valutareserver,  
— främja ett väl fungerande betalningssystem.  
3. Punkt 2 tredje strecksatsen ska inte beröra medlemsstaternas regeringars innehav och förvalt
­
ning av rörelsemedel i utländsk valuta.  
4. Europeiska centralbanken ska höras  
— om varje förslag till unionsrättsakt inom Europeiska centralbankens behörighetsområde,  
— av nationella myndigheter om varje förslag till rättsregler inom Europeiska centralbankens behö ­
righetsområde, dock inom de ramar och på de villkor som fastställs av rådet enligt förfarandet i 
artikel 129.4.  
Europeiska centralbanken får i frågor inom sitt behörighetsområde avge yttranden till behöriga 
institutioner, organ eller byråer inom unionen eller till nationella myndigheter.SV C 83/102 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
5. ECBS ska medverka till att de behöriga myndigheterna smidigt kan genomföra sin politik när 
det gäller tillsyn över kreditinstitut och det finansiella systemets stabilitet.  
6. Rådet får, genom förordningar i enlighet med ett särskilt lagstiftningsförfarande, med enhällig ­
het och efter att ha hört Europaparlamentet och Europeiska centralbanken, tilldela Europeiska central ­
banken särskilda uppgifter i samband med tillsynen över kreditinstitut och andra finansinstitut med 
undantag av försäkringsföretag.  
Artikel 128  
(f.d. artikel 106 FEG)  
1. Europeiska centralbanken ska ha ensamrätt att tillåta utgivning av eurosedlar inom unionen. 
Europeiska centralbanken och de nationella centralbankerna får ge ut sedlar. Endast sedlar som ges ut av Europeiska centralbanken och de nationella centralbankerna ska vara lagliga betalningsmedel inom 
unionen.  
2. Medlemsstaterna får ge ut euromynt i den omfattning som godkänns av Europeiska central
­
banken. Rådet får, på förslag av kommissionen och efter att ha hört Europaparlamentet och 
Europeiska centralbanken, vidta åtgärder för att harmonisera valörerna och de tekniska specifikatio ­
nerna för alla mynt som ska sättas i omlopp, i den utsträckning som detta är nödvändigt för att 
säkerställa myntens smidiga omlopp inom unionen.  
Artikel 129  
(f.d. artikel 107 FEG)  
1. ECBS ska ledas av Europeiska centralbankens beslutande organ som ska vara Europeiska cen ­
tralbankens råd och direktionen.  
2. Stadgan för Europeiska centralbankssystemet och Europeiska centralbanken, nedan kallad  stad ­
gan för ECBS och ECB , är intagen i ett protokoll som är fogat till fördragen.  
3. Artiklarna 5.1, 5.2, 5.3, 17, 18, 19.1, 22, 23, 24, 26, 32.2, 32.3, 32.4, 32.6, 33.1 a och 36 i 
stadgan för ECBS och ECB får ändras av Europaparlamentet och rådet i enlighet med det ordinarie 
lagstiftningsförfarandet. De ska fatta beslut antingen på rekommendation av Europeiska central ­
banken och efter att ha hört kommissionen, eller på förslag av kommissionen och efter att ha 
hört Europeiska centralbanken.  
4. Rådet ska genom beslut, antingen på förslag av kommissionen och efter att ha hört Europa ­
parlamentet och Europeiska centralbanken eller på rekommendation av Europeiska centralbanken 
och efter att ha hört Europaparlamentet och kommissionen, anta de bestämmelser som avses i 
artiklarna 4, 5.4, 19.2, 20, 28.1, 29.2, 30.4 och 34.3 i stadgan för ECBS och ECB.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/103
Artikel 130  
(f.d. artikel 108 FEG)  
Då de utövar de befogenheter och fullgör de uppgifter och skyldigheter som har tilldelats dem genom 
fördragen och stadgan för ECBS och ECB ska varken Europeiska centralbanken eller någon nationell 
centralbank eller någon medlem av deras beslutande organ begära eller ta emot instruktioner från 
unionens institutioner, organ eller byråer, från medlemsstaternas regeringar eller från något annat 
organ. Unionens institutioner, organ eller byråer och medlemsstaternas regeringar förbinder sig att 
respektera denna princip och att inte söka påverka medlemmarna av Europeiska centralbankens eller 
de nationella centralbankernas beslutande organ när de fullgör sina uppgifter.  
Artikel 131  
(f.d. artikel 109 FEG)  
Varje medlemsstat ska säkerställa att dess nationella lagstiftning, inbegripet stadgan för dess nationella 
centralbank, är förenlig med fördragen och stadgan för ECBS och ECB.  
Artikel 132  
(f.d. artikel 110 FEG)  
1. För att fullgöra de uppgifter som har anförtrotts ECBS ska Europeiska centralbanken i enlighet 
med bestämmelserna i fördragen och på de villkor som anges i stadgan för ECBS och ECB  
— utfärda förordningar i den utsträckning som behövs för att genomföra de uppgifter som anges i 
artikel 3.1 första strecksatsen, artiklarna 19.1, 22 eller 25.2 i stadgan för ECBS och ECB samt i de 
fall som ska anges i de rättsakter från rådet som avses i artikel 129.4,  
— fatta de beslut som behövs för att fullgöra de uppgifter som har anförtrotts ECBS genom 
fördragen och stadgan för ECBS och ECB,  
— avge rekommendationer och yttranden.  
2. Europeiska centralbanken kan besluta att offentliggöra sina beslut, rekommendationer och 
yttranden.  
3. Inom de gränser och på de villkor som fastställs av rådet enligt förfarandet i artikel 129.4 ska 
Europeiska centralbanken ha rätt att förelägga företag böter eller viten om de inte uppfyller sina 
förpliktelser enligt Europeiska centralbankens förordningar och beslut.SV C 83/104 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
Artikel 133 
Utan att det påverkar Europeiska centralbankens behörighetsområde ska Europaparlamentet och rådet 
i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet föreskriva nödvändiga åtgärder när det gäller 
användningen av euron som gemensam valuta. Dessa ska beslutas efter det att Europeiska central ­
banken har hörts.  
KAPITEL 3  
INSTITUTIONELLA BESTÄMMELSER  
Artikel 134  
(f.d. artikel 114 FEG)  
1. För att främja samordningen av medlemsstaternas politik i den utsträckning som är nödvändig 
för den inre marknadens funktion upprättas härmed en ekonomisk och finansiell kommitté.  
2. Ekonomiska och finansiella kommittén ska ha till uppgift att  
— på begäran av rådet eller kommissionen eller på eget initiativ avge yttranden till dessa institu ­
tioner,  
— följa den ekonomiska och finansiella situationen i medlemsstaterna och inom unionen och 
regelbundet rapportera om detta till rådet och kommissionen, särskilt i fråga om finansiella 
relationer med tredje land och internationella institutioner,  
— utan att det påverkar tillämpningen av artikel 240 medverka vid förberedelsen av rådets arbete 
enligt artiklarna 66, 75, 121.2, 121.3, 121.4, 121.6, 122, 124, 125, 126, 127.6, 128.2, 129.3, 
129.4, 138, 140.2, 140.3, 143, 144.2, 144.3 och 219 och utföra andra rådgivande och för ­
beredande uppgifter på uppdrag av rådet,  
— minst en gång om året granska situationen i fråga om kapitalrörelser och friheten att utföra 
betalningar mot bakgrund av tillämpningen av fördragen och av rådets åtgärder; granskningen 
ska omfatta alla åtgärder som avser kapitalrörelser och betalningar; kommittén ska rapportera till 
kommissionen och rådet om resultatet av denna granskning.  
Varje medlemsstat, kommissionen och Europeiska centralbanken ska var för sig utse högst två 
medlemmar av kommittén.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/105
3. Rådet ska, på förslag av kommissionen och efter att ha hört Europeiska centralbanken och den 
kommitté som avses i denna artikel fastställa närmare bestämmelser om sammansättningen av 
Ekonomiska och finansiella kommittén. Rådets ordförande ska underrätta Europaparlamentet om 
sådana beslut.  
4. Utöver de uppgifter som anges i punkt 2 ska kommittén, om och så länge som det finns 
medlemsstater som omfattas av undantag enligt artikel 139, följa den monetära och finansiella 
situationen och det allmänna betalningssystemet i dessa medlemsstater och regelbundet rapportera 
om detta till rådet och kommissionen.  
Artikel 135  
(f.d. artikel 115 FEG)  
I frågor som faller inom tillämpningsområdet för artiklarna 121.4, 126 med undantag av punkt 14, 
138, 140.1, 140.2 första stycket, 140.3 och 219, kan rådet eller en medlemsstat anmoda 
kommissionen att lägga fram en rekommendation eller ett förslag, allt efter omständigheterna. Kommissionen ska behandla en sådan begäran och utan dröjsmål förelägga rådet sina slutsatser.
 
KAPITEL 4  
SÄRSKILDA BESTÄMMELSER FÖR DE MEDLEMSSTATER SOM HAR EURON 
SOM VALUTA 
Artikel 136 
1. För att den ekonomiska och monetära unionen ska fungera smidigt, och i enlighet med till ­
lämpliga bestämmelser i fördragen, ska rådet i enlighet med det tillämpliga förfarandet bland dem som anges i artiklarna 121 och 126, med undantag för det förfarande som anges i artikel 126.14, 
besluta om åtgärder för de medlemsstater som har euron som valuta för att  
a) stärka samordningen och övervakningen av dessa staters budgetdisciplin,  
b) för dessa medlemsstater utarbeta riktlinjer för den ekonomiska politiken och se till att de över
­
ensstämmer med de riktlinjer som har antagits för hela unionen, samt se till att de övervakas.  
2. När det gäller de åtgärder som avses i punkt 1 får endast de rådsmedlemmar delta i omröst ­
ningen som företräder medlemsstater som har euron som valuta.  
Kvalificerad majoritet av dessa rådsmedlemmar ska definieras i enlighet med artikel 238.3 a.SV C 83/106 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
Artikel 137 
Närmare bestämmelser för möten mellan ministrar i de medlemsstater som har euron som valuta ska 
fastställas i ett protokoll om Eurogruppen.  
Artikel 138  
(f.d. artikel 111.4 FEG)  
1. I syfte att säkerställa eurons plats i det internationella valutasystemet ska rådet på förslag av 
kommissionen anta ett beslut om fastställande av gemensamma ståndpunkter avseende frågor som är 
av särskilt intresse för den ekonomiska och monetära unionen inom de behöriga internationella 
finansinstitutionerna och finanskonferenserna. Rådet ska besluta efter att ha hört Europeiska central ­
banken.  
2. Rådet får på förslag av kommissionen besluta om lämpliga åtgärder för att säkerställa en enad 
representation inom de berörda internationella finansinstitutionerna och finanskonferenserna. Rådet 
ska besluta efter att ha hört Europeiska centralbanken.  
3. När det gäller de åtgärder som avses i punkterna 1 och 2 får endast de rådsmedlemmar delta i 
omröstningen som företräder medlemsstater som har euron som valuta.  
Kvalificerad majoritet av dessa rådsmedlemmar ska definieras i enlighet med artikel 238.3 a.  
KAPITEL 5  
ÖVERGÅNGSBESTÄMMELSER 
Artikel 139 
1. De medlemsstater beträffande vilka rådet inte har beslutat att de uppfyller de nödvändiga 
villkoren för införandet av euron betecknas nedan som  medlemsstater med undantag . 
2. Följande bestämmelser i fördragen ska inte tillämpas på medlemsstater med undantag:  
a) Antagande av de delar av de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken som rör 
euroområdet generellt (artikel 121.2).  
b) Tvingande medel för att avhjälpa alltför stora underskott (artikel 126.9 och 126.11).  
c) Målen och uppgifterna för ECBS (artikel 127.1, 127.2, 127.3 och 127.5).  
d) Euroutgivning (artikel 128).  
e) Europeiska centralbankens akter (artikel 132).SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/107
f) Åtgärder som gäller användningen av euron (artikel 133).  
g) Avtal om valuta och andra åtgärder i fråga om valutapolitiken (artikel 219).  
h) Utnämning av ledamöterna i Europeiska centralbankens direktion (artikel 283.2).  
i) Beslut om fastställande av gemensamma ståndpunkter avseende frågor som är av särskild bety ­
delse för den ekonomiska och monetära unionen inom de behöriga internationella finansinstitu ­
tionerna och finanskonferenserna (artikel 138.1).  
j) Åtgärder för att säkerställa en enad representation inom de internationella finansinstitutionerna 
och finanskonferenserna (artikel 138.2).  
I de artiklar som avses i leden a–j ska därför med  medlemsstater  avses medlemsstater som har euron 
som valuta.  
3. Medlemsstater med undantag och deras nationella centralbanker ska undantas från rättigheter 
och skyldigheter inom ramen för ECBS, i enlighet med kapitel IX i stadgan för ECBS och ECB.  
4. Rådsmedlemmar som företräder medlemsstater med undantag får inte rösta när rådet beslutar 
om åtgärder enligt de artiklar som räknas upp i punkt 2 samt i följande fall:  
a) Rekommendationer till de medlemsstater som har euron som valuta inom ramen för det multi ­
laterala övervakningsförfarandet, inbegripet rekommendationer om stabilitetsprogrammen och 
varningarna (artikel 121.4).  
b) Åtgärder avseende alltför stora underskott när det gäller de medlemsstater som har euron som 
valuta (artikel 126.6, 126.7, 126.8, 126.12 och 126.13).  
Kvalificerad majoritet av övriga rådsmedlemmar ska definieras i enlighet med artikel 238.3 a.  
Artikel 140  
(f.d. artiklarna 121.1, 122.2 andra meningen och 123.5 FEG)  
1. Minst en gång vartannat år eller på begäran av en medlemsstat med undantag, ska kommi ­
ssionen och Europeiska centralbanken rapportera till rådet om hur medlemsstaterna med undantag 
fullgör sina förpliktelser när det gäller att förverkliga den ekonomiska och monetära unionen. DessaSV C 83/108 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
rapporter ska omfatta en granskning av i vilken utsträckning som den nationella lagstiftningen i var 
och en av dessa medlemsstater, inklusive stadgan för dess centralbank, är förenlig med artiklarna 130 
och 131 och med stadgan för ECBS och ECB. I rapport erna ska också granskas om en hög grad av 
varaktig konvergens har uppnåtts; detta ska ske genom en analys av i vad mån varje medlemsstat har 
uppfyllt följande kriterier:  
— En hög grad av prisstabilitet; detta ska framgå av att inflationstakten ligger nära den i de högst tre 
medlemsstater som har uppnått de bästa resultaten i fråga om prisstabilitet.  
— En hållbar finansiell ställning för den offentliga sektorn; detta ska framgå av att den offentliga 
sektorns finanser inte uppvisar ett alltför stort underskott enligt bestämmelserna i artikel 126.6.  
— Ett iakttagande av det normala fluktuationsutrymmet enligt Europeiska monetära systemets väx ­
elkursmekanism under minst två år utan devalvering i förhållande till euron.  
— En varaktighet i den konvergens som en medlemsstat med undantag har uppnått och i dess 
deltagande i växelkursmekanismen, såsom det kommer till uttryck i den långfristiga räntenivån.  
De fyra kriterier som nämns i denna punkt och de tider under vilka de ska uppfyllas, anges närmare i 
ett protokoll som är fogat till fördragen. Kommissionens och Europeiska centralbankens rapporter 
ska också beakta resultaten av marknadsintegrationen, situationen för och utvecklingen av bytes ­
balansen samt utvecklingen av enhetsarbetskostnader och andra prisindex.  
2. Efter att ha hört Europaparlamentet och efter överläggningar i Europeiska rådet ska rådet på 
förslag av kommissionen besluta om vilka medlemsstater med undantag som uppfyller de nödvän ­
diga villkoren på grundval av kriterierna i punkt 1 samt upphäva de berörda medlemsstaternas 
undantag.  
Rådet ska besluta på rekommendation från en kvalificerad majoritet av de rådsmedlemmar som 
företräder medlemsstater som har euron som valuta. Dessa medlemmar ska besluta inom sex må ­
nader efter det att rådet mottagit kommissionens förslag.  
Kvalificerad majoritet av dessa rådsmedlemmar ska definieras i enlighet med artikel 238.3 a.  
3. Om det i enlighet med förfarandet i punkt 2 beslutas att ett undantag ska upphävas, ska rådet 
genom enhälligt beslut av de medlemsstater som har euron som valuta och den berördaSV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/109
medlemsstaten på förslag av kommissionen och efter att ha hört Europeiska centralbanken, oåter ­
kalleligen fastställa den kurs till vilken euron ska ersätta den berörda medlemsstatens valuta samt 
vidta de övriga åtgärder som behövs för att införa euron som enda valuta i den berörda medlems ­
staten.  
Artikel 141  
(f.d. artiklarna 123.3 och 117.2 fem första strecksatserna FEG)  
1. Om och så länge som det finns medlemsstater med undantag och utan att det påverkar till ­
lämpningen av artikel 129.1, ska det allmänna råd för Europeiska centralbanken som avses i artikel 44 i stadgan för ECBS och ECB upprättas som Europeiska centralbankens tredje beslutande organ. 
2. Om och så länge som det finns medlemsstater med undantag, ska Europeiska centralbanken 
när det gäller dessa medlemsstater  
— stärka samarbetet mellan de nationella centralbankerna,  
— stärka samordningen av medlemsstaternas monetära politik med målet att säkerställa prisstabilitet,  
— övervaka växelkursmekanismens funktion,  
— samråda om frågor som ligger inom de nationella centralbankernas behörighet och som inverkar 
på finansinstitutens och de finansiella marknadernas stabilitet,  
— utöva de uppgifter som Europeiska fonden för monetärt samarbete tidigare hade och som därefter 
har tagits över av Europeiska monetära institutet.  
Artikel 142
 
(f.d. artikel 124.1 FEG)  
Varje medlemsstat med undantag ska behandla sin valutapolitik som en fråga av gemensamt intresse. 
Därvid ska medlemsstaterna ta hänsyn till erfarenheterna från samarbetet inom ramen för växelkurs ­
mekanismen.  
Artikel 143  
(f.d. artikel 119 FEG)  
1. Om en medlemsstat med undantag har svårigheter eller allvarligt hotas av svårigheter beträf ­
fande sin betalningsbalans antingen som följd av en obalans i betalningsbalansen som helhet eller 
som följd av beskaffenheten av den valuta som staten förfogar över och om sådana svårigheter är särskilt ägnade att äventyra den inre marknadens funktion eller genomförandet av den gemensamma 
handelspolitiken, ska kommissionen genast undersöka situationen i den staten och de åtgärder som 
staten har vidtagit eller med anlitande av alla de medel som den förfogar över kan vidta enligt 
bestämmelserna i fördragen. Kommissionen ska ange åtgärder som den rekommenderar staten att 
vidta.SV C 83/110 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
Om åtgärder som vidtagits av en medlemsstat med undantag eller föreslagits av kommissionen inte 
visar sig vara tillräckliga för att avlägsna uppkomna eller hotande svårigheter, ska kommissionen efter 
att ha hört Ekonomiska och finansiella kommittén rekommendera rådet att bevilja ömsesidigt bistånd 
och föreslå lämpliga former för detta.  
Kommissionen ska regelbundet underrätta rådet om situationen och dess utveckling.  
2. Rådet ska besluta om sådant ömsesidigt bistånd; det ska utfärda direktiv eller beslut som anger 
villkoren för och den närmare utformningen av biståndet. Detta bistånd kan bestå av  
a) ett samordnat uppträdande mot eller inom andra internationella organisationer till vilka medlems ­
staterna med undantag kan vända sig,  
b) nödvändiga åtgärder för att undvika omläggning av handeln när en medlemsstat med undantag 
som befinner sig i svårigheter upprätthåller eller återinför kvantitativa restriktioner gentemot tredje land,  
c) beviljande av begränsade krediter från andra medlemsstater, under förutsättning att dessa ger sitt 
samtycke.  
3. Om ömsesidigt bistånd som kommissionen rekommenderat inte beviljas av rådet eller om 
beviljat ömsesidigt bistånd och vidtagna åtgärder är otillräckliga, ska kommissionen bemyndiga en medlemsstat med undantag som befinner sig i svårigheter att vidta skyddsåtgärder för vilka kom
­
missionen ska fastställa villkoren och den närmare utformningen.  
Rådet får återkalla ett sådant bemyndigande eller ändra villkoren för och den närmare utformningen 
av skyddsåtgärderna.  
Artikel 144  
(f.d. artikel 120 FEG)  
1. Om en plötslig kris inträffar i fråga om betalningsbalansen och ett beslut enligt artikel 143.2 
inte fattas omedelbart, får en medlemsstat med undantag av försiktighetsskäl vidta nödvändiga 
skyddsåtgärder. Sådana åtgärder ska medföra minsta möjliga störningar i den inre marknadens 
funktion och får inte gå utöver vad som är helt nödvändigt för att avhjälpa de plötsligt uppkomna 
svårigheterna.  
2. Kommissionen och övriga medlemsstater ska underrättas om dessa skyddsåtgärder senast vid 
den tidpunkt då de träder i kraft. Kommissionen får rekommendera rådet att bevilja ömsesidigt 
bistånd enligt artikel 143.  
3. Rådet får, efter att ha inhämtat rekommendation från kommissionen och efter att ha hört 
Ekonomiska och finansiella kommittén, besluta att den berörda medlemsstaten ska ändra, skjuta upp eller upphäva skyddsåtgärderna.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/111
AVDELNING IX  
SYSSELSÄTTNING  
Artikel 145  
(f.d. artikel 125 FEG)  
Medlemsstaterna och unionen ska i enlighet med denna avdelning arbeta för att utveckla en sam ­
ordnad sysselsättningsstrategi och särskilt för att främja en kvalificerad, utbildad och anpassningsbar 
arbetskraft och en arbetsmarknad som är mottaglig för ekonomiska förändringar i syfte att uppnå de mål som uppställs i artikel 3 i fördraget om Europeiska unionen.  
Artikel 146
 
(f.d. artikel 126 FEG)  
1. Medlemsstaterna ska genom sin sysselsättningspolitik bidra till att de mål som avses i 
artikel 145 uppnås på ett sätt som stämmer öve rens med de allmänna riktlinjer för medlemsstaternas 
och unionens ekonomiska politik som antas enligt artikel 121.2.  
2. Medlemsstaterna ska, med beaktande av nationell praxis i fråga om arbetsmarknadens parters 
ansvar, betrakta främjande av sysselsättningen som en fråga av gemensamt intresse och ska inom rådet samordna sina åtgärder i detta hänseende i enlighet med bestämmelserna i artikel 148.  
Artikel 147
 
(f.d. artikel 127 FEG)  
1. Unionen ska bidra till en hög sysselsättningsnivå genom att uppmuntra samarbete mellan 
medlemsstaterna samt genom att stödja och, när det är nödvändigt, komplettera deras åtgärder. 
Därvid ska medlemsstaternas befogenheter respekteras.  
2. Målet att uppnå en hög sysselsättningsnivå ska beaktas när unionens politik och verksamhet 
utformas och genomförs.  
Artikel 148  
(f.d. artikel 128 FEG)  
1. Europeiska rådet ska varje år överväga sysselsättningssituationen i unionen och anta slutsatser i 
fråga om denna på grundval av en gemensam årsrapport från rådet och kommissionen.  
2. På grundval av Europeiska rådets slutsatser ska rådet, på förslag av kommissionen och efter att 
ha hört Europaparlamentet, Ekonomiska och sociala kommittén, Regionkommittén och den syssel ­
sättningskommitté som avses i artikel 150, varje år lägga fast riktlinjer, som medlemsstaterna ska 
beakta i sin sysselsättningspolitik. Dessa riktlinjer ska stämma överens med de allmänna riktlinjer 
som antas enligt artikel 121.2.SV C 83/112 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
3. Varje medlemsstat ska till rådet och kommissionen överlämna en årsrapport om de viktigaste 
åtgärder som den har vidtagit för att genomföra sin sysselsättningspolitik mot bakgrund av de 
riktlinjer för sysselsättningen som avses i punkt 2.  
4. På grundval av de rapporter som avses i punkt 3 och efter att ha mottagit synpunkter från 
sysselsättningskommittén ska rådet varje år mot bakgrund av riktlinjerna för sysselsättningen granska 
genomförandet av medlemsstaternas sysselsättningspolitik. Rådet kan om det anser det lämpligt mot 
bakgrund av den granskningen på rekommendation av kommissionen avge rekommendationer till 
medlemsstaterna.  
5. Rådet och kommissionen ska på grundval av resultaten av denna granskning upprätta en 
gemensam årsrapport till Europeiska rådet om sysselsättningssituationen i unionen och om genom ­
förandet av riktlinjerna för sysselsättningen.  
Artikel 149  
(f.d. artikel 129 FEG)  
Europaparlamentet och rådet, som ska besluta i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet, 
får efter att ha hört Ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén besluta om stöd ­
åtgärder för att främja samarbete mellan medlemsstater na och stödja deras insatser på sysselsätt ­
ningsområdet genom initiativ som syftar till att utveckla utbyte av information och beprövade erfarenheter, tillhandahålla jämförande analys och rådgivning, främja nyskapande tillvägagångssätt 
och utvärdera erfarenheter, särskilt med hjälp av pilotprojekt.  
Dessa åtgärder får inte omfatta harmonisering av medlemsstaternas lagar eller andra författningar.  
Artikel 150
 
(f.d. artikel 130 FEG)  
Rådet ska med enkel majoritet, efter att ha hört Europaparlamentet, inrätta en sysselsättningskom ­
mitté med rådgivande funktion för att främja en samordning av medlemsstaternas sysselsättnings- 
och arbetsmarknadspolitik. Kommittén ska ha till uppgift att  
— övervaka sysselsättningssituationen och sysselsättningspolitiken i medlemsstaterna och unionen,  
— utan att det påverkar tillämpningen av artikel 240, på begäran av rådet eller kommissionen eller 
på eget initiativ utforma yttranden och medverka i förberedelserna av rådets arbete enligt 
artikel 148.  
Kommittén ska när den utför sitt uppdrag höra arbetsmarknadens parter.  
Varje medlemsstat och kommissionen ska var för sig utse två ledamöter i kommittén.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/113
AVDELNING X  
SOCIALPOLITIK  
Artikel 151  
(f.d. artikel 136 FEG)  
Unionens och medlemsstaternas mål ska under beaktande av sådana grundläggande sociala rättighe ­
ter som anges i den europeiska sociala stadgan, som undertecknades i Turin den 18 oktober 1961, 
och i 1989 års gemenskapsstadga om arbetstagares grundläggande sociala rättigheter, vara att främja sysselsättningen, att förbättra levnads- och arbetsvillkor och därigenom möjliggöra en harmonisering 
samtidigt som förbättringarna bibehålls, att åstadkomma ett fullgott socialt skydd, en dialog mellan 
arbetsmarknadens parter och en utveckling av de mänskliga resurserna för att möjliggöra en varaktigt hög sysselsättning samt att bekämpa social utslagning.  
I detta syfte ska unionen och medlemsstaterna genomföra åtgärder som tar hänsyn till skillnaderna i 
nationell praxis, särskilt när det gäller avtalsförhållan den, och till behovet av att bevara unionsekono
­
mins konkurrenskraft.  
De anser att en sådan utveckling kommer att följa såväl av den inre marknadens funktion, vilken 
kommer att främja en harmonisering av de sociala systemen, som av de förfaranden som föreskrivs i fördragen och av tillnärmningen av bestämmelser i lagar och andra författningar.  
Artikel 152  
Unionen ska erkänna och främja arbetsmarknadsparternas betydelse på unionsnivå och därvid ta 
hänsyn till skillnaderna i de nationella systemen. Den ska underlätta dialogen mellan arbetsmark
­
nadens parter med respekt för deras självständighet.  
Det sociala trepartstoppmötet för tillväxt och sysselsättning ska bidra till den dialogen.  
Artikel 153  
(f.d. artikel 137 FEG)  
1. För att uppnå målen i artikel 151 ska unionen understödja och komplettera medlemsstaternas 
verksamhet inom följande områden:  
a) Förbättringar, särskilt av arbetsmiljön, för att skydda arbetstagarnas hälsa och säkerhet.  
b) Arbetsvillkor.  
c) Social trygghet och socialt skydd för arbetstagarna.  
d) Skydd för arbetstagarna då deras anställningsavtal slutar gälla.  
e) Information till och samråd med arbetstagarna.SV C 83/114 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
f) Företrädande och kollektivt tillvaratagande av arbetstagarnas och arbetsgivarnas intressen, inbe ­
gripet medbestämmande, om inte annat följer av punkt 5.  
g) Anställningsvillkor för medborgare i tredje land som lagligt vistas inom unionens territorium.  
h) Integrering av personer som står utanför arbetsmarknaden, utan att det påverkar tillämpningen av 
artikel 166.  
i) Jämställdhet mellan kvinnor och män på arbetsmarknaden och lika behandling av kvinnor och 
män på arbetsplatsen.  
j) Kampen mot social utslagning.  
k) Modernisering av systemen för socialt skydd, utan att det påverkar tillämpningen av punkt c.  
2. I detta syfte kan Europaparlamentet och rådet  
a) besluta om åtgärder som är avsedda att främja samarbetet mellan medlemsstaterna genom initiativ 
som syftar till att öka kunskapen, utveckla utbytet av information och beprövade erfarenheter, 
främja nyskapande tillvägagångssätt och utvärdera erfarenheter, med undantag av åtgärder som omfattar harmonisering av medlemsstaternas lagar eller andra författningar,  
b) på de områden som avses i punkt 1 a–i genom direktiv anta minimikrav, som ska genomföras 
gradvis, varvid hänsyn ska tas till rådande förhållanden och tekniska bestämmelser i var och en av 
medlemsstaterna. I dessa direktiv ska sådana administrativa, finansiella och rättsliga ålägganden 
undvikas som motverkar tillkomsten och utvecklingen av små och medelstora företag.  
Europaparlamentet och rådet ska besluta i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet efter att 
ha hört Ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén.  
På de områden som avses i punkt 1 c, d, f och g ska rådet besluta i enlighet med ett särskilt 
lagstiftningsförfarande, med enhällighet och efter att ha hört Europaparlamentet och nämnda kom
­
mittéer.  
Rådet kan genom enhälligt beslut på förslag av kommissionen och efter att ha hört Europaparla ­
mentet besluta att göra det ordinarie lagstiftningsförfarandet tillämpligt på punkt 1 d, f och g.  
3. En medlemsstat kan på gemensam begäran av arbetsmarknadens parter överlåta åt dessa att 
genomföra direktiv som har antagits enligt punkt 2 eller, i förekommande fall, ett beslut som rådet 
har antagit i enlighet med artikel 155.  
I så fall ska medlemsstaten se till att arbetsmarknadens parter, senast då ett direktiv eller ett beslut 
ska vara införlivat eller genomfört, i samförstånd har vidtagit de åtgärder som behövs; den berörda 
medlemsstaten ska vidta alla nödvändiga åtgärder för att kontinuerligt kunna säkerställa de resultat 
som föreskrivs i direktivet eller beslutet.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/115
4. De bestämmelser som antagits enligt denna artikel  
— ska inte påverka medlemsstaternas erkända rätt att fastställa de grundläggande principerna för 
sina system för social trygghet och ska inte i väsentlig grad påverka den finansiella jämvikten i 
dessa,  
— ska inte hindra någon medlemsstat från att bibehålla eller införa sådana mera långtgående 
skyddsåtgärder som är förenliga med fördragen.  
5. Bestämmelserna i denna artikel ska inte tillämpas på löneförhållanden, föreningsrätt, strejkrätt 
eller rätt till lockout.  
Artikel 154  
(f.d. artikel 138 FEG)  
1. Kommissionen ska ha till uppgift att främja samråd mellan arbetsmarknadens parter på unions ­
nivå och ska vidta alla åtgärder som behövs för att underlätta dialogen mellan dem genom att säkerställa ett väl avvägt stöd till båda parter.  
2. I detta syfte ska kommissionen innan den lägger fram socialpolitiska förslag samråda med 
arbetsmarknadens parter om den möjliga inriktningen av en unionsåtgärd.  
3. Om kommissionen efter sådant samråd finner att en unionsåtgärd är önskvärd, ska den sam
­
råda med arbetsmarknadens parter om det planerade förslagets innehåll. Arbetsmarknadens parter ska avge ett yttrande eller, i förekommande fall, en rekommendation till kommissionen.  
4. Under det samråd som avses i punkterna 2 och 3 kan arbetsmarknadens parter meddela 
kommissionen att de önskar inleda det förfarande som anges i artikel 155. Förfarandets längd ska begränsas till nio månader, om inte de berörda parterna och kommissionen gemensamt beslutar om 
en förlängning.  
Artikel 155
 
(f.d. artikel 139 FEG)  
1. Om arbetsmarknadens parter önskar det kan dialogen mellan dem på unionsnivå leda till 
avtalsbundna relationer, inklusive ingående av avtal.  
2. Avtal som ingås på unionsnivå ska genomföras antingen i enlighet med de förfaranden och den 
praxis som arbetsmarknadens parter och medlemsstaterna särskilt tillämpar eller, i frågor som om ­
fattas av artikel 153, på gemensam begäran av de undertecknande parterna genom ett beslut av rådet på förslag av kommissionen. Europaparlamentet ska informeras.
 
Rådet ska besluta med enhällighet när avtalet i fråga innehåller en eller flera bestämmelser som 
hänför sig till något av de områden för vilka enhällighet krävs enligt artikel 153.2.SV C 83/116 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
Artikel 156  
(f.d. artikel 140 FEG)  
För att nå de mål som anges i artikel 151 och utan att det påverkar tillämpningen av övriga 
bestämmelser i fördragen, ska kommissionen främja samarbetet mellan medlemsstaterna och under ­
lätta för dem att samordna sina åtgärder på alla de socialpolitiska områden som omfattas av detta 
kapitel, särskilt i frågor om  
— sysselsättning,  
— arbetsrätt och arbetsvillkor,  
— grundläggande och kvalificerad yrkesutbildning,  
— social trygghet,  
— arbetarskydd,  
— arbetshygien,  
— förenings- och förhandlingsrätt.  
I detta syfte ska kommissionen i nära kontakt med medlemsstaterna företa utredningar, avge ytt ­
randen och organisera samråd både i fråga om problem som uppstår på det nationella planet och i 
fråga om problem som berör internationella organisationer, särskilt genom initiativ för att fastställa 
riktlinjer och indikatorer, organisera utbyte av bästa praxis och utforma de delar som behövs för 
periodisk övervakning och utvärdering. Europaparlamentet ska informeras fullt ut.  
Kommissionen ska höra Ekonomiska och sociala kommittén innan den avger de yttranden som avses 
i denna artikel.  
Artikel 157  
(f.d. artikel 141 FEG)  
1. Varje medlemsstat ska säkerställa att principen om lika lön för kvinnor och män för lika arbete 
eller likvärdigt arbete tillämpas.  
2. I denna artikel ska med ”lön” förstås den gängse grund- eller minimilönen samt alla övriga 
förmåner i form av kontanter eller naturaförmåner som arbetstagaren, direkt eller indirekt, får av 
arbetsgivaren på grund av anställningen.  
Lika lön utan könsdiskriminering innebär att  
a) ackordslön för lika arbete ska fastställas enligt samma beräkningsgrunder,SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/117
b) tidlön ska vara lika för lika arbete.  
3. Europaparlamentet och rådet ska i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet och efter 
att ha hört Ekonomiska och sociala kommittén besluta om åtgärder för att säkerställa tillämpningen 
av principen om lika möjligheter och lika behandling av kvinnor och män i frågor som rör anställ ­
ning och yrke, inklusive principen om lika lön för lika eller likvärdigt arbete.  
4. I syfte att i praktiken säkerställa full jämställdhet i arbetslivet mellan kvinnor och män får 
principen om likabehandling inte hindra en medlemsstat från att behålla eller besluta om åtgärder 
som rör särskilda förmåner för att göra det lättare för det underrepresenterade könet att bedriva en 
yrkesverksamhet eller för att förebygga eller kompensera nackdelar i yrkeskarriären.  
Artikel 158  
(f.d. artikel 142 FEG)  
Medlemsstaterna ska sträva efter att bibehålla den likvärdighet som finns mellan deras system för 
betald ledighet.  
Artikel 159  
(f.d. artikel 143 FEG)  
Kommissionen ska årligen utarbeta en rapport om förverkligandet av de mål som anges i artikel 151, 
inbegripet den demografiska situationen inom unionen. Den ska överlämna rapporten till Europa ­
parlamentet, rådet och Ekonomiska och sociala kommittén.  
Artikel 160  
(f.d. artikel 144 FEG)  
Rådet ska med enkel majoritet, efter att ha hört Europaparlamentet, inrätta en rådgivande kommitté 
för socialt skydd för att främja samarbetet mellan medlemsstaterna och med kommissionen i fråga 
om socialt skydd. Kommittén ska ha följande uppgifter:  
— Övervaka den sociala situationen och utvecklingen av politiken för socialt skydd i medlems ­
staterna och unionen.  
— Underlätta utbytet av information, erfarenheter och goda rutiner mellan medlemsstaterna och 
med kommissionen.  
— Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 240 sammanställa rapporter och yttranden eller 
bedriva annan verksamhet inom sitt behörighetsområde på begäran av rådet eller kommissionen 
eller på eget initiativ.  
Kommittén ska, när den utför sitt uppdrag, upprätta lämpliga kontakter med arbetsmarknadens 
parter.SV C 83/118 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
Varje medlemsstat och kommissionen ska utse två ledamöter i kommittén.  
Artikel 161  
(f.d. artikel 145 FEG)  
Kommissionen ska i sin årsrapport till Europaparlamentet ägna ett särskilt kapitel åt den sociala 
utvecklingen inom unionen.  
Europaparlamentet får anmoda kommissionen att avge rapporter om särskilda problem som gäller 
sociala förhållanden.  
AVDELNING XI  
EUROPEISKA SOCIALFONDEN  
Artikel 162  
(f.d. artikel 146 FEG)  
För att förbättra arbetstagarnas sysselsättningsmöjligheter på den inre marknaden och på så sätt bidra 
till en höjning av levnadsstandarden ska en europeisk socialfond upprättas enligt nedan nämnda 
bestämmelser; den ska ha till uppgift att inom unione n främja möjligheterna till sysselsättning och 
arbetstagarnas geografiska och yrkesmässiga rörlighet samt att underlätta deras anpassning till för ­
ändringar inom industrin och i produktionssystemen, särskilt genom yrkesutbildning och omskol ­
ning.  
Artikel 163  
(f.d. artikel 147 FEG)  
Fonden ska förvaltas av kommissionen.  
Kommissionen ska i denna uppgift biträdas av en kommitté som har en av kommissionens leda ­
möter som ordförande och som är sammansatt av företrädare för regeringarna samt arbetstagar- och arbetsgivarorganisationer.  
Artikel 164
 
(f.d. artikel 148 FEG)  
Europaparlamentet och rådet ska i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet och efter att ha 
hört Ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén anta tillämpningsförordningar för Europeiska socialfonden.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/119
AVDELNING XII  
UTBILDNING, YRKESUTBILDNING, UNGDOMSFRÅGOR OCH IDROTT  
Artikel 165  
(f.d. artikel 149 FEG)  
1. Unionen ska bidra till utvecklingen av en utbildning av god kvalitet genom att främja sam ­
arbetet mellan medlemsstaterna och genom att vid behov stödja och komplettera deras insatser, 
samtidigt som unionen fullt ut ska respektera medlemsstaternas ansvar för undervisningens innehåll och utbildningssystemens organisation samt medlemsstaternas kulturella och språkliga mångfald.  
Unionen ska bidra till att främja europeiska idrottsfrågor och ska då beakta idrottens specifika 
karaktär, dess strukturer som bygger på frivilliga insatser samt dess sociala och pedagogiska funktion.  
2. Målen för unionens insatser ska vara att  
— utveckla den europeiska dimensionen inom utbildningen särskilt genom undervisning i och 
spridning av medlemsstaternas språk,  
— främja rörligheten för studerande och lärare, bl.a. genom att verka för ett akademiskt erkännande 
av examensbevis och studietider,  
— främja samarbete mellan utbildningsanstalter,  
— utveckla informations- och erfarenhetsutbyte i frågor som är gemensamma för medlemsstaternas 
utbildningssystem,  
— främja utvecklingen av ungdoms- och ungdomsledarutbyte och stimulera ungdomars deltagande i 
Europas demokratiska liv,  
— främja utvecklingen av distansundervisning,  
— utveckla idrottens europeiska dimension genom att främja rättvisa och öppenhet i idrottstävlingar 
och samarbetet mellan organisationer och myndigheter med ansvar för idrott samt genom att 
skydda idrottsutövarnas fysiska och moraliska integritet, särskilt när det gäller de yngsta utövarna.  
3. Unionen och medlemsstaterna ska främja samarbetet med tredje land och behöriga internatio
­
nella organisationer på utbildnings- och idrottsområdena, särskilt Europarådet.  
4. För att bidra till att de mål som anges i denna artikel uppnås, ska  
— Europaparlamentet och rådet i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet och efter att ha 
hört Ekonomiska och sociala kommittén samt Regionkommittén besluta om stimulansåtgärder 
som dock inte får omfatta någon harmonisering av medlemsstaternas lagar eller andra författ ­
ningar,SV C 83/120 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
— rådet på förslag av kommissionen anta rekommendationer.  
Artikel 166  
(f.d. artikel 150 FEG)  
1. Unionen ska genomföra en yrkesutbildningspolitik som ska understödja och komplettera med ­
lemsstaternas insatser, samtidigt som unionen fullt ut ska respektera medlemsstaternas ansvar för 
yrkesutbildningens innehåll och organisation.  
2. Målen för unionens insatser ska vara att  
— underlätta anpassningen till industriella förändringar, särskilt genom yrkesutbildning och omskol ­
ning,  
— förbättra den grundläggande och fortsatta yrkesutbildningen för att underlätta inträde och åter ­
inträde på arbetsmarknaden,  
— underlätta tillträde till yrkesutbildning och främja rörligheten för yrkeslärare och för elever i sådan 
utbildning, särskilt de unga,  
— stimulera samarbete i fråga om yrkesutbildning mellan undervisningsanstalter och företag,  
— utveckla informations- och erfarenhetsutbyte i frågor som är gemensamma för medlemsstaternas 
yrkesutbildningssystem.  
3. Unionen och medlemsstaterna ska främja samarbetet med tredje land och behöriga internatio ­
nella organisationer på yrkesutbildningens område.  
4. Europaparlamentet och rådet ska i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet och efter 
att ha hört Ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén besluta om åtgärder för att 
bidra till att de mål som anges i denna artikel uppnås, dock utan att dessa åtgärder får omfatta någon 
harmonisering av medlemsstaternas lagar eller andra författningar, och rådet ska på förslag av 
kommissionen anta rekommendationer.  
AVDELNING XIII  
KULTUR  
Artikel 167  
(f.d. artikel 151 FEG)  
1. Unionen ska bidra till kulturens utveckling i medlemsstaterna med respekt för dessas nationella 
och regionala mångfald samtidigt som unionen ska framhäva det gemensamma kulturarvet.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/121
2. Unionens insatser ska syfta till att främja samarbetet mellan medlemsstaterna och vid behov 
stödja och komplettera deras verksamhet när det gäller  
— att förbättra kunskaperna om och att sprida de europeiska folkens kultur och historia,  
— att bevara och skydda det kulturarv som har europeisk betydelse,  
— icke-kommersiellt kulturutbyte,  
— konstnärligt och litterärt skapande, även inom den audiovisuella sektorn.  
3. Unionen och medlemsstaterna ska främja samarbetet med tredje land och behöriga internatio ­
nella organisationer på kulturområdet, särskilt Europarådet.  
4. Unionen ska beakta de kulturella aspekterna då den handlar enligt andra bestämmelser i 
fördragen, särskilt för att respektera och främja sin kulturella mångfald.  
5. För att bidra till att de mål som anges i denna artikel uppnås ska  
— Europaparlamentet och rådet i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet och efter att ha 
hört Regionkommittén besluta om stimulansåtgärder som dock inte får omfatta någon harmo ­
nisering av medlemsstaternas lagar eller andra författningar,  
— rådet på förslag av kommissionen anta rekommendationer.  
AVDELNING XIV  
FOLKHÄLSA  
Artikel 168  
(f.d. artikel 152 FEG)  
1. En hög hälsoskyddsnivå för människor ska säkerställas vid utformning och genomförande av all 
unionspolitik och alla unionsåtgärder.  
Unionens insatser, som ska komplettera den nationella politiken, ska inriktas på att förbättra folk ­
hälsan, förebygga ohälsa och sjukdomar hos människor och undanröja faror för den fysiska och 
mentala hälsan. Sådana insatser ska innefatta kamp mot de stora folksjukdomarna genom att främja 
forskning om deras orsaker, hur de överförs och hur de kan förebyggas samt hälsoupplysning och 
hälsoundervisning, liksom övervakning av, tidig varn ing för och bekämpning av allvarliga gränsöver ­
skridande hot mot människors hälsa.  
Unionen ska komplettera medlemsstaternas insatser för att minska narkotikarelaterade hälsoskador, 
inklusive upplysning och förebyggande verksamhet.SV C 83/122 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
2. Unionen ska främja samarbete mellan medlemsstaterna på de områden som avses i denna 
artikel och vid behov stödja deras insatser. Den ska särskilt främja sådant samarbete medlemsstaterna 
emellan som syftar till att förbättra komplementariteten hos deras hälso- och sjukvård i gränsregio ­
nerna.  
Medlemsstaterna ska i samverkan med kommissionen inbördes samordna sin politik och sina pro ­
gram på de områden som avses i punkt 1. Kommissionen kan i nära kontakt med medlemsstaterna 
ta lämpliga initiativ för att främja en sådan samordning, särskilt initiativ med syftet att fastställa 
riktlinjer och indikatorer, organisera utbyte av bästa praxis och utforma de delar som behövs för periodisk övervakning och utvärdering. Europaparlamentet ska informeras fullt ut.  
3. Unionen och medlemsstaterna ska främja samarbetet med tredje land och behöriga internatio
­
nella organisationer på folkhälsans område.  
4. Med avvikelse från artiklarna 2.5 och 6 a och i enlighet med artikel 4.2 k ska Europaparla ­
mentet och rådet, i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet och efter att ha hört Ekono ­
miska och sociala kommittén samt Regionkommittén, bidra till att de mål som anges i denna artikel uppnås genom att, för att klara av de gemensamma frågorna på säkerhetsområdet,  
a) besluta om åtgärder för att fastställa höga kvalitets- och säkerhetsstandarder i fråga om organ och 
ämnen av mänskligt ursprung, blod och blodderivat; dessa åtgärder ska inte hindra någon med
­
lemsstat från att upprätthålla eller införa strängare skyddsåtgärder,  
b) besluta om sådana åtgärder på veterinär- och växtskyddsområdet som direkt syftar till att skydda 
folkhälsan,  
c) besluta om åtgärder för att fastställa höga kvalitets- och säkerhetsstandarder för läkemedel och 
medicintekniska produkter.  
5. Europaparlamentet och rådet får också, i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet och 
efter att ha hört Ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén, besluta om stimulans ­
åtgärder som syftar till att skydda och förbättra människors hälsa och särskilt för att bekämpa de stora gränsöverskridande folksjukdomarna, åtgärder för övervakning av, tidig varning för och be
­
kämpning av allvarliga gränsöverskridande hot mot människors hälsa, samt åtgärder som direkt avser 
skydd av folkhälsan när det gäller tobak och missbruk av alkohol; dessa får dock inte omfatta någon 
harmonisering av medlemsstaternas lagar och andra författningar.  
6. Rådet kan också på förslag av kommissionen anta rekommendationer för de syften som anges i 
denna artikel.  
7. När unionen vidtar åtgärder ska den respektera medlemsstaternas ansvar för att besluta om sin 
hälso- och sjukvårdspolitik samt för att organisera och ge hälso- och sjukvård. MedlemsstaternasSV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/123
ansvarsområden inbegriper hälso- och sjukvårdsförvaltning och fördelning av de resurser som till ­
delas denna. De åtgärder som avses i punkt 4 a får inte påverka nationella bestämmelser om 
donation eller medicinsk användning av organ och blod.  
AVDELNING XV  
KONSUMENTSKYDD  
Artikel 169  
(f.d. artikel 153 FEG)  
1. För att främja konsumenternas intressen och säkerställa en hög konsumentskyddsnivå ska 
unionen bidra till att skydda konsumenternas hälsa, säkerhet och ekonomiska intressen samt till att främja deras rätt till information och utbildning oc h deras rätt att organisera sig för att tillvarata 
sina intressen.  
2. Unionen ska bidra till att uppnå de mål som avses i punkt 1 genom  
a) åtgärder som beslutas enligt artikel 114 inom ramen för förverkligandet av den inre marknaden,  
b) åtgärder som understöder, kompletterar och övervakar medlemsstaternas politik.  
3. Europaparlamentet och rådet ska i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet och efter 
att ha hört Ekonomiska och sociala kommittén besluta om de åtgärder som avses i punkt 2 b.  
4. Åtgärder som beslutas enligt punkt 3 ska inte hindra någon medlemsstat från att upprätthålla 
eller införa strängare skyddsåtgärder. Sådana åtgärder måste vara förenliga med fördragen. Kommi
­
ssionen ska underrättas om åtgärderna.  
AVDELNING XVI  
TRANSEUROPEISKA NÄT  
Artikel 170  
(f.d. artikel 154 FEG)  
1. För att medverka till att de mål som anges i artiklarna 26 och 174 uppnås och för att göra det 
möjligt för unionsmedborgare, ekonomiska aktörer samt regionala och lokala samhällen att i full 
utsträckning utnyttja fördelarna med att skapa ett område utan inre gränser, ska unionen bidra till att 
upprätta och utveckla transeuropeiska nät för infrastrukturerna inom transport-, telekommunika ­
tions- och energisektorerna.SV C 83/124 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
2. Inom ramen för ett system med öppna och konkurrensutsatta marknader ska unionens insatser 
inriktas på att främja de nationella nätens samtrafikförmåga och driftskompatibilitet samt tillträdet till 
sådana nät. Därvid ska särskild hänsyn tas till behovet av att förbinda öar, inlandsområden och 
randområden med unionens centrala områden.  
Artikel 171  
(f.d. artikel 155 FEG)  
1. För att förverkliga de mål som anges i artikel 170  
— ska unionen ställa upp en serie riktlinjer som omfattar mål, prioriteringar och huvudlinjer för de 
åtgärder som förutses när det gäller de transeuropeiska näten: i dessa riktlinjer ska projekt av 
gemensamt intresse preciseras,  
— ska unionen genomföra de åtgärder som kan visa sig nödvändiga för att säkerställa nätens 
driftskompatibilitet, särskilt när det gäller teknisk standardisering,  
— kan unionen stödja projekt av gemensamt intresse som stöds av medlemsstaterna och som 
preciseras i de riktlinjer som avses i första strecksatsen, särskilt genom genomförbarhetsstudier, 
lånegarantier eller räntesubventioner; unionen kan också genom den enligt artikel 177 upprättade sammanhållningsfonden bidra till finansieringen av särskilda infrastrukturprojekt på transport
­
området inom medlemsstaterna.  
Vid unionens insatser ska hänsyn tas till projektens potentiella ekonomiska livskraft.  
2. I samverkan med kommissionen ska medlemsstaterna inbördes samordna den politik på 
nationell nivå som kan få väsentlig betydelse för att förverkliga de mål som anges i artikel 170. Kommissionen får i nära samarbete med medlemsstaterna ta lämpliga initiativ för att främja en sådan 
samordning.  
3. Unionen kan besluta om att samarbeta med tredje land för att främja projekt av gemensamt 
intresse och för att säkerställa nätens driftskompatibilitet.  
Artikel 172
 
(f.d. artikel 156 FEG)  
De riktlinjer och övriga åtgärder som avses i artikel 171.1 ska antas av Europaparlamentet och rådet 
som ska besluta i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet och efter att ha hört Ekonomiska 
och sociala kommittén samt Regionkommittén.  
Riktlinjer och projekt av gemensamt intresse som angår en medlemsstats territorium kräver den 
berörda medlemsstatens godkännande.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/125
AVDELNING XVII  
INDUSTRI  
Artikel 173  
(f.d. artikel 157 FEG)  
1. Unionen och medlemsstaterna ska säkerställa att det finns nödvändiga förutsättningar för 
unionsindustrins konkurrensförmåga.  
För detta ändamål ska deras insatser, i överensstäm melse med ett system av öppna och konkurrens ­
utsatta marknader, inriktas på att  
— påskynda industrins anpassning till strukturförändringar,  
— främja en miljö som är gynnsam för initiativ och för utveckling av företag inom hela unionen, 
särskilt i fråga om små och medelstora företag,  
— främja en miljö som är gynnsam för samarbete mellan företag,  
— främja ett bättre utnyttjande av de industriella möjligheter som skapas genom politiken inom 
sektorerna för innovation, forskning och teknisk utveckling.  
2. I samverkan med kommissionen ska medlemsstaterna samråda inbördes och vid behov sam ­
ordna sina insatser. Kommissionen får ta lämpliga initiativ för att främja en sådan samordning, 
särskilt initiativ med syftet att fastställa riktlinjer och indikatorer, organisera utbyte av bästa praxis 
och utforma de delar som behövs för periodisk övervakning och utvärdering. Europaparlamentet ska 
informeras fullt ut.  
3. Unionen ska bidra till att förverkliga de mål som anges i punkt 1 genom sin politik och 
verksamhet enligt andra bestämmelser i fördragen. Europaparlamentet och rådet får i enlighet med 
det ordinarie lagstiftningsförfarandet och efter att ha hört Ekonomiska och sociala kommittén besluta 
om särskilda åtgärder för att stödja de insatser som görs av medlemsstaterna för att förverkliga de 
mål som anges i punkt 1; dessa får dock inte omfatta någon harmonisering av medlemsstaternas 
lagar och andra författningar.  
Denna avdelning får inte utgöra en grund för unionen att införa åtgärder som kan medföra att 
konkurrensen snedvrids eller som omfattar bestämmelser om skatter eller bestämmelser om anställ ­
das rättigheter och intressen.SV C 83/126 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
AVDELNING XVIII  
EKONOMISK, SOCIAL OCH TERRITORIELL SAMMANHÅLLNING  
Artikel 174  
(f.d. artikel 158 FEG)  
För att främja en harmonisk utveckling inom hela unionen ska denna utveckla och fullfölja sin 
verksamhet för att stärka sin ekonomiska, sociala och territoriella sammanhållning.  
Unionen ska särskilt sträva efter att minska skillnaderna mellan de olika regionernas utvecklings ­
nivåer och eftersläpningen i de minst gynnade regionerna.  
Bland de berörda regionerna ska särskild hänsyn tas till dels landsbygdsområden, dels områden som 
påverkas av strukturomvandlingar och dels regioner med allvarliga och permanenta, naturbetingade 
eller demografiska nackdelar, såsom de nordligaste regionerna med mycket låg befolkningstäthet, 
öregioner, gränsregioner och bergsregioner.  
Artikel 175  
(f.d. artikel 159 FEG)  
Medlemsstaterna ska bedriva och samordna sin ek onomiska politik i syfte även att uppnå de mål 
som anges i artikel 174. Vid utformningen och genomförandet av unionens politik och åtgärder och 
vid genomförandet av den inre marknaden ska de beakta målen i artikel 174 och bidra till att dessa 
uppnås. Unionen ska även understödja strävandena att uppnå mål genom de åtgärder som den vidtar genom strukturfonderna (utvecklingssektionen vid Europeiska utvecklings- och garantifonden för 
jordbruket, Europeiska socialfonden, Europeiska regionala utvecklingsfonden), Europeiska investe
­
ringsbanken och andra befintliga finansieringsorgan.  
Kommissionen ska vart tredje år lägga fram en rapport för Europaparlamentet, rådet, Ekonomiska 
och sociala kommittén samt Regionkommittén om de framsteg som har gjorts för att uppnå ekono ­
misk, social och territoriell sammanhållning och om hur de olika medel som anges i denna artikel 
har bidragit till detta. Denna rapport ska vid behov åtföljas av lämpliga förslag.  
Om särskilda åtgärder behöver vidtas utanför fonderna och utan att det påverkar tillämpningen av de 
åtgärder som beslutas inom ramen för unionens övriga politik, får Europaparlamentet och rådet 
besluta om sådana särskilda åtgärder i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet och efter att 
ha hört Ekonomiska och sociala kommittén samt Regionkommittén.  
Artikel 176  
(f.d. artikel 160 FEG)  
Europeiska regionala utvecklingsfondens syfte är att bistå med att avhjälpa de viktigaste regionala 
obalanserna i unionen genom att delta i utvecklingen och den strukturella anpassningen av regioner som utvecklas långsammare samt i omstruktureringen av industriregioner på tillbakagång.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/127
Artikel 177  
(f.d. artikel 161 FEG)  
Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 178 ska Europaparlamentet och rådet, genom förord ­
ningar i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet och efter att ha hört Ekonomiska och 
sociala kommittén samt Regionkommittén, fastställa strukturfondernas uppgifter, huvudmål och 
organisation, vilket kan omfatta en omgruppering av fonderna. Enligt samma förfarande ska också 
de allmänna regler fastställas som ska tillämpas på fonderna och de bestämmelser som behövs för att säkerställa deras effektivitet och samordningen av fonderna med varandra och med andra befintliga 
finansieringsorgan.  
En enligt samma förfarande upprättad sammanhållningsfond ska lämna ekonomiska bidrag till pro
­
jekt på miljöområdet och till transeuropeiska nät inom infrastrukturen på transportområdet.  
Artikel 178  
(f.d. artikel 162 FEG)  
Europaparlamentet och rådet ska besluta om tillämpningsförordningar för Europeiska regionala 
utvecklingsfonden i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet och efter att ha hört Ekono ­
miska och sociala kommittén samt Regionkommittén.  
I fråga om utvecklingssektionen vid Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket samt 
Europeiska socialfonden ska artiklarna 43 och 164 fortfarande tillämpas.  
AVDELNING XIX  
FORSKNING OCH TEKNISK UTVECKLING SAMT RYMDEN  
Artikel 179  
(f.d. artikel 163 FEG)  
1. Unionen ska ha som mål att stärka unionens vetenskapliga och tekniska grund genom att 
åstadkomma ett europeiskt forskningsområde med fri rörlighet för forskare, vetenskapliga rön och 
teknik, att främja utvecklingen av unionens konkurrensförmåga, inbegripet inom unionens industri, och att underlätta alla forskningsinsatser som anses nödvändiga enligt andra kapitel i fördragen.  
2. För att uppnå detta ska unionen inom hela sitt område stimulera företag, inklusive små och 
medelstora företag, forskningscentra och universitet i deras insatser för forskning och teknisk ut
­
veckling av hög kvalitet; unionen ska stödja deras ansträngningar att samarbeta med varandra, främst i syfte att möjliggöra för forskare att fritt samar beta över gränserna och för företagen att fullt ut 
utnyttja den inre marknadens möjligheter, och detta särskilt genom att skapa tillträde till de natio
­
nella offentliga upphandlingsmarknaderna, genom att fastställa gemensamma standarder samt genom att avlägsna rättsliga och fiskala hinder för samarbetet.SV C 83/128 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
3. Alla unionens åtgärder enligt fördragen inom forskning och teknisk utveckling, inklusive de ­
monstrationsprojekt, ska beslutas och genomföras enligt bestämmelserna i denna avdelning.  
Artikel 180  
(f.d. artikel 164 FEG)  
För att nå dessa mål ska unionen som komplement till de verksamheter som bedrivs i medlems ­
staterna  
a) genomföra program för forskning, teknisk utveckling och demonstration, varvid samarbete med 
och mellan företag, forskningscentra och universitet ska gynnas,  
b) främja samarbete på unionsnivå med tredje land och internationella organisationer inom området 
för forskning, teknisk utveckling och demonstration,  
c) sprida och fullt ut utnyttja resultaten av verksamheter rörande forskning, teknisk utveckling och 
demonstration på unionsnivå,  
d) stimulera utbildning och rörlighet för forskare inom unionen.  
Artikel 181  
(f.d. artikel 165 FEG)  
1. Unionen och medlemsstaterna ska samordna sin verksamhet inom forskning och teknisk 
utveckling för att säkerställa det inbördes sammanhanget mellan medlemsstaternas politik och union ­
ens politik.  
2. I nära samarbete med medlemsstaterna får kommissionen ta alla lämpliga initiativ för att främja 
den samordning som avses i punkt 1, särskilt initiativ för att fastställa riktlinjer och indikatorer, 
organisera utbyte av bästa praxis och utforma de delar som behövs för periodisk övervakning och 
utvärdering. Europaparlamentet ska informeras fullt ut.  
Artikel 182  
(f.d. artikel 166 FEG)  
1. Ett flerårigt ramprogram som anger alla unionens verksamheter ska antas av Europaparlamentet 
och rådet som ska besluta i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet och efter att ha hört 
Ekonomiska och sociala kommittén.  
Ramprogrammet ska  
— fastställa de vetenskapliga och teknologiska mål som ska uppnås genom den verksamhet som 
anges i artikel 180 samt de prioriteringar som ska gälla i detta sammanhang,SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/129
— ange huvudlinjerna för denna verksamhet,  
— fastställa det högsta totalbeloppet och de närmare villkoren för unionens finansiella deltagande i 
ramprogrammet samt de planerade verksamheternas andelar.  
2. Ramprogrammet ska anpassas eller utökas efterhand som förhållandena ändras.  
3. Ramprogrammet ska genomföras genom särskilda program som utvecklas inom varje verk ­
samhet. I varje särskilt program ska fastställas de närmare villkoren för genomförandet, programmets 
längd och de medel som bedöms nödvändiga. Summan av de belopp som bedöms nödvändiga och 
som fastställs i de särskilda programmen får inte överstiga det högsta totalbelopp som har fastställts 
för ramprogrammet och för varje verksamhet.  
4. Rådet ska anta de särskilda programmen i enlighet med ett särskilt lagstiftningsförfarande och 
efter att ha hört Europaparlamentet och Ekonomiska och sociala kommittén.  
5. Som komplement till de i det fleråriga ramprogrammet angivna verksamheterna ska Europa ­
parlamentet och rådet, i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet och efter att ha hört Ekonomiska och sociala kommittén, föreskriva nödvändiga åtgärder för att genomföra det europeiska 
forskningsområdet.  
Artikel 183
 
(f.d. artikel 167 FEG)  
För att genomföra det fleråriga ramprogrammet ska unionen  
— fastställa regler för deltagande av företag, forskningscentra och universitet,  
— fastställa regler för spridning av forskningsresultaten.  
Artikel 184  
(f.d. artikel 168 FEG)  
Vid genomförandet av det fleråriga ramprogrammet kan tilläggsprogram fastställas som endast vissa 
medlemsstater deltar i och som, om inte annat följer av ett eventuellt deltagande från unionens sida, 
ska finansieras av dessa stater.  
Unionen ska anta de regler som ska tillämpas på tilläggsprogrammen särskilt vad avser spridning av 
kunskap samt tillträde för andra medlemsstater.SV C 83/130 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
Artikel 185  
(f.d. artikel 169 FEG)  
Vid genomförandet av det fleråriga ramprogrammet får unionen med de berörda medlemsstaternas 
samtycke vidta åtgärder för ett deltagande i sådana program för forskning och utveckling som har 
inletts av flera medlemsstater, inklusive ett deltagande i de organisationer som har skapats för att 
genomföra programmen.  
Artikel 186  
(f.d. artikel 170 FEG)  
Vid genomförandet av det fleråriga ramprogrammet får unionen vidta åtgärder för samarbete på 
unionsnivå med tredje land eller internationella organisationer inom forskning, teknisk utveckling 
och demonstration.  
De närmare villkoren för detta samarbete kan bli för emål för avtal mellan unionen och berörda tredje 
parter. 
Artikel 187  
(f.d. artikel 171 FEG)  
Unionen kan bilda gemensamma företag eller andra organisationer som krävs för att effektivt 
genomföra unionens program för forskning, teknisk utveckling och demonstration.  
Artikel 188  
(f.d. artikel 172 FEG)  
Rådet ska, på förslag av kommissionen och efter att ha hört Europaparlamentet och Ekonomiska och 
sociala kommittén, anta de bestämmelser som avses i artikel 187.  
Europaparlamentet och rådet ska i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet och efter att ha 
hört Ekonomiska och sociala kommittén anta de bestämmelser som avses i artiklarna 183, 184 och 
185. Antagandet av tilläggsprogrammen kräver de berörda medlemsstaternas samtycke.  
Artikel 189  
1. Unionen ska utarbeta en europeisk rymdpolitik för att främja vetenskapliga och tekniska fram ­
steg, industriell konkurrenskraft och genomförandet av unionens politik. I detta syfte får unionen 
främja gemensamma initiativ, stödja forskning och teknisk utveckling samt samordna de nödvändiga 
insatserna för att utforska och utnyttja rymden.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/131
2. För att bidra till att förverkliga de mål som avses i punkt 1 ska Europaparlamentet och rådet i 
enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet föreskriva de åtgärder som behövs och som kan få 
formen av ett europeiskt rymdprogram; dessa får dock inte omfatta någon harmonisering av med ­
lemsstaternas lagar och andra författningar.  
3. Unionen ska upprätta alla lämpliga kontakter med Europeiska rymdorganisationen.  
4. Denna artikel ska inte påverka tillämpningen av övriga bestämmelser i denna avdelning.  
Artikel 190  
(f.d. artikel 173 FEG)  
I början av varje år ska kommissionen överlämna en rapport till Europaparlamentet och rådet. 
Rapporten ska särskilt avse dels verksamheterna inom området för forskning och teknisk utveckling 
och spridningen av resultaten av dessa verksamheter under det föregående året, dels arbetsprogram ­
met för det innevarande året.  
AVDELNING XX  
MILJÖ  
Artikel 191  
(f.d. artikel 174 FEG)  
1. Unionens miljöpolitik ska bidra till att följande mål uppnås:  
— Att bevara, skydda och förbättra miljön.  
— Att skydda människors hälsa.  
— Att utnyttja naturresurserna varsamt och rationellt.  
— Att främja åtgärder på internationell nivå för att lösa regionala eller globala miljöproblem, särskilt 
för att bekämpa klimatförändringen.  
2. Unionens miljöpolitik ska syfta till en hög skyddsnivå med beaktande av de olikartade förhål ­
landena inom unionens olika regioner. Den ska bygga på försiktighetsprincipen och på principerna 
att förebyggande åtgärder bör vidtas, att miljöförstöring företrädesvis bör hejdas vid källan och att 
förorenaren ska betala.  
I detta sammanhang ska de harmoniseringsåtgärder som motsvarar miljöskyddskraven i förekom ­
mande fall innehålla en skyddsklausul som tillåter medlemsstaterna att av icke-ekonomiska miljömäs ­
siga skäl vidta provisoriska åtgärder, som ska vara föremål för ett kontrollförfarande på unionsnivå.SV C 83/132 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
3. När unionen utarbetar sin miljöpolitik ska den beakta  
— tillgängliga vetenskapliga och tekniska data,  
— miljöförhållanden i unionens olika regioner,  
— de potentiella fördelar och kostnader som är förenade med att åtgärder vidtas eller inte vidtas,  
— den ekonomiska och sociala utvecklingen i unionen som helhet och den balanserade utvecklingen 
i dess regioner.  
4. Inom sina respektive kompetensområden ska unionen och medlemsstaterna samarbeta med 
tredje land och med behöriga internationella organisationer. De närmare villkoren för samarbete från 
unionens sida kan bli föremål för avtal mella n unionen och berörda tredje parter.  
Föregående stycke ska inte inverka på med lemsstaternas behörighet att förhandla i internationella 
organ och att ingå internationella avtal.  
Artikel 192  
(f.d. artikel 175 FEG)  
1. Europaparlamentet och rådet ska i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet och efter 
att ha hört Ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén besluta om vilka åtgärder som 
ska vidtas av unionen för att uppnå de mål som anges i artikel 191.  
2. Med avvikelse från den beslutsordning som anges i punkt 1 och utan att det påverkar till ­
lämpningen av artikel 114 ska rådet enhälligt, i enlighet med ett särskilt lagstiftningsförfarande och 
efter att ha hört Europaparlamentet, Ekonomiska och sociala kommittén samt Regionkommittén, 
besluta om  
a) bestämmelser av främst skattekaraktär,  
b) åtgärder som påverkar  
— fysisk planering,  
— kvantitativ förvaltning av vattenresurser eller sådana åtgärder som direkt eller indirekt berör 
tillgången till dessa resurser,  
— markanvändning, med undantag av avfallshantering,  
c) åtgärder som väsentligt påverkar en medlemsstats val mellan olika energikällor och den allmänna 
strukturen hos dess energiförsörjning.  
Rådet får med enhällighet, på förslag av kommissionen och efter att ha hört Europaparlamentet, 
Ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén, besluta att göra det ordinarie lagstift ­
ningsförfarandet tillämpligt på de områden som avses i första stycket.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/133
3. Europaparlamentet och rådet ska i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet och efter 
att ha hört Ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén anta allmänna handlingspro ­
gram som anger de mål som ska prioriteras.  
De åtgärder som behövs för att genomföra dessa program ska antas i enlighet med villkoren i punkt 
1 eller punkt 2, beroende på det enskilda fallet.  
4. Utan att det påverkar vissa åtgärder som antas av unionen ska medlemsstaterna finansiera och 
genomföra miljöpolitiken.  
5. Om en på bestämmelserna i punkt 1 grundad åtgärd innebär kostnader som anses opropor ­
tionerligt stora för en medlemsstats myndigheter ska denna åtgärd, utan att det påverkar tillämp ­
ningen av principen att förorenaren ska betala, fastställa lämpliga bestämmelser om  
— tillfälliga undantag, och/eller  
— ekonomiskt stöd ur den enligt artikel 177 upprättade sammanhållningsfonden.  
Artikel 193  
(f.d. artikel 176 FEG)  
De skyddsåtgärder som antas enligt artikel 192 ska inte hindra någon medlemsstat från att behålla 
eller införa strängare skyddsåtgärder. Sådana åtgärder måste vara förenliga med fördragen. De ska 
anmälas till kommissionen.  
AVDELNING XXI  
ENERGI  
Artikel 194 
1. Inom ramen för upprättandet av den inre mar knaden och dess funktion och med hänsyn till 
kravet på att skydda och förbättra miljön ska målet för unionens politik på energiområdet vara att i 
en anda av solidaritet mellan medlemsstaterna  
a) garantera att energimarknaden fungerar,  
b) garantera energiförsörjningen i unionen,  
c) främja energieffektivitet och energibesparingar samt utveckling av nya och förnybara energikällor, 
och 
d) främja sammankopplade energinät.SV C 83/134 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
2. Utan att det påverkar tillämpningen av andra bestämmelser i fördragen, ska Europaparlamentet 
och rådet i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet föreskriva nödvändiga åtgärder för att 
uppnå målen i punkt 1. Dessa åtgärder ska beslutas efter det att Ekonomiska och sociala kommittén 
och Regionkommittén har hörts.  
Åtgärderna ska inte påverka en medlemsstats rätt att bestämma villkoren för utnyttjandet av dess 
energikällor, dess val mellan olika energikällor eller energiförsörjningens allmänna struktur, utan att 
det påverkar tillämpningen av artikel 192.2 c.  
3. Med avvikelse från punkt 2 ska rådet, i enlighet med ett särskilt lagstiftningsförfarande, med 
enhällighet och efter att ha hört Europaparlamentet, föreskriva sådana åtgärder som avses i den 
punkten när de är av främst fiskal karaktär.  
AVDELNING XXII  
TURISM  
Artikel 195 
1. Unionen ska komplettera medlemsstaternas insatser inom turistsektorn, särskilt genom att 
främja konkurrenskraften hos unionens företag inom denna sektor.  
För detta ändamål ska unionens insatser syfta till att  
a) stimulera skapandet av en miljö som är gynnsam för företagsutvecklingen inom denna sektor,  
b) främja samarbetet mellan medlemsstaterna, särskilt genom utbyte av god praxis.  
2. Europaparlamentet och rådet ska i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet föreskriva 
särskilda åtgärder för att komplettera de insatser som görs av medlemsstaterna för att förverkliga 
målen i denna artikel; dessa får dock inte omfatta någon harmonisering av medlemsstaternas lagar 
och andra författningar.  
AVDELNING XXIII  
CIVILSKYDD  
Artikel 196  
1. Unionen ska främja samarbetet mellan medlemsstaterna i syfte att förbättra effektiviteten hos 
systemen för förebyggande av och skydd mot naturkatastrofer och katastrofer som orsakas av 
människor.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/135
Unionens insatser syftar till att  
a) stödja och komplettera medlemsstaternas insatser på nationell, regional och lokal nivå när det 
gäller förebyggande av risker, beredskapen hos medlemsstaternas aktörer inom området civilskydd 
samt insatser vid naturkatastrofer eller av människor orsakade katastrofer inom unionen,  
b) främja snabbt och effektivt operativt samarbete inom unionen mellan de nationella civilskydds ­
organen, 
c) främja samstämmigheten mellan internationella åtgärder i frågor som rör civilskydd.  
2. Europaparlamentet och rådet ska i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet föreskriva 
de åtgärder som är nödvändiga för att bidra till att förverkliga målen i punkt 1; dessa får dock inte 
omfatta någon harmonisering av medlemsstaternas lagar och andra författningar.  
AVDELNING XXIV  
ADMINISTRATIVT SAMARBETE  
Artikel 197 
1. Medlemsstaternas faktiska genomförande av unionsrätten, som är väsentligt för att unionen ska 
fungera väl, ska betraktas som en fråga av gemensamt intresse.  
2. Unionen får stödja medlemsstaternas ansträngningar att förbättra sin administrativa förmåga att 
genomföra unionsrätten. Sådana åtgärder får bestå särskilt i att underlätta utbyte av information och 
av offentliga tjänstemän och att främja utbildningsprogram. Ingen medlemsstat är skyldig att utnyttja 
detta stöd. Europaparlamentet och rådet ska genom förordningar i enlighet med det ordinarie lag ­
stiftningsförfarandet föreskriva de åtgärder som är nödvändiga för att bidra till att förverkliga detta 
mål; dessa får dock inte omfatta någon harmonisering av medlemsstaternas lagar och andra författ ­
ningar.  
3. Denna artikel ska inte påverka medlemsstaternas skyldigheter att genomföra unionsrätten eller 
kommissionens rättigheter och skyldigheter. Inte heller ska den påverka tillämpningen av andra 
bestämmelser i fördragen som föreskriver ett administrativt samarbete mellan medlemsstaterna och 
mellan dessa och unionen.SV C 83/136 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
FJÄRDE DELEN  
ASSOCIERING AV UTOMEUROPEISKA LÄNDER OCH TERRITORIER  
Artikel 198  
(f.d. artikel 182 FEG)  
Medlemsstaterna är ense om att med unionen associera de utomeuropeiska länder och territorier som 
upprätthåller särskilda förbindelser med Danmark, Frankrike, Nederländerna och Förenade kungariket. 
Dessa länder och territorier, i det följande kallade ”länder och territorier”, är förtecknade i bilaga II.  
Syftet med associeringen ska vara att främja den ekonomiska och sociala utvecklingen i dessa länder 
och territorier samt att upprätta nära ekonomiska förbindelser mellan dem och unionen som helhet.  
I överensstämmelse med principerna i ingressen till detta fördrag ska associeringen av dessa länder 
och territorier i första hand främja invånarnas intressen och välstånd för att på så sätt föra dem mot den ekonomiska, sociala och kulturella utveckling som de eftersträvar.  
Artikel 199
 
(f.d. artikel 183 FEG)  
Associeringen ska ha följande mål:  
1. Medlemsstaterna ska i handeln med dessa länder och territorier tillämpa samma regler som de 
enligt fördragen tillämpar inbördes.  
2. Varje land eller territorium ska i handeln med medlemsstaterna och med de övriga länderna och 
territorierna tillämpa samma regler som det tillämpar gentemot den europeiska stat med vilken det upprätthåller särskilda förbindelser.  
3. Medlemsstaterna ska bidra till de investeringar som behövs för den gradvisa utvecklingen av dessa 
länder och territorier.  
4. För investeringar som finansieras av unionen ska deltagande i anbud och leveranser vara öppet på 
samma villkor för alla fysiska och juridiska personer som är medborgare respektive hemma
­
hörande i medlemsstaterna eller i dessa länder och territorier.  
5. I förbindelserna mellan medlemsstaterna och dessa länder och territorier ska etableringsrätten för 
medborgare och bolag regleras enligt de bestämmelser och den ordning som anges i kapitlet om 
etableringsrätt samt på icke-diskriminerande grund om inte annat följer av särskilda bestämmelser 
som antagits enligt artikel 203.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/137
Artikel 200  
(f.d. artikel 184 FEG)  
1. Tullar vid import till medlemsstaterna av varor med ursprung i dessa länder och territorier ska 
förbjudas vilket ska ske i takt med att tullarna förbjuds mellan medlemsstaterna enligt bestämmel ­
serna i fördragen.  
2. I varje land och territorium ska tullar vid import från medlemsstaterna och från de övriga 
länderna och territorierna förbjudas enligt bestämmelserna i artikel 30.  
3. Länderna och territorierna får dock uppbära tullar som är nödvändiga för deras utveckling och 
industrialisering eller som har till syfte att öka statsinkomsterna.  
De tullar som avses i föregående stycke får inte överstiga dem som gäller för import av varor från en 
medlemsstat med vilken landet eller territoriet upprätthåller särskilda förbindelser.  
4. Punkt 2 ska inte tillämpas på länder och territorier som på grund av särskilda internationella 
förpliktelser redan tillämpar en icke-diskriminerande tulltaxa.  
5. Införande eller ändring av tullsatser för varor som importeras till dessa länder och territorier får 
inte rättsligt eller i praktiken leda till direkt eller indirekt diskriminering av varor som importeras från 
de olika medlemsstaterna.  
Artikel 201  
(f.d. artikel 185 FEG)  
Om tullnivån för varor från tredje land vid import till ett land eller territorium vid tillämpning av 
bestämmelserna i artikel 200.1 kan orsaka omläggning i handeln till nackdel för en medlemsstat, får 
denna begära att kommissionen föreslår övriga medlemsstater nödvändiga motåtgärder.  
Artikel 202  
(f.d. artikel 186 FEG)  
Om inte annat följer av bestämmelserna om folkhälsa, allmän säkerhet och allmän ordning ska den 
fria rörligheten inom medlemsstaterna för arbetstagare från dessa länder och territorier samt inom 
dessa länder och territorier för arbetstagare från medlemsstaterna regleras genom akter som antas i 
enlighet med artikel 203.SV C 83/138 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
Artikel 203  
(f.d. artikel 187 FEG)  
Rådet ska med utgångspunkt i de resultat som uppnåtts inom ramen för dessa länders och territoriers 
associering med unionen och på grundval av principerna i fördragen, enhälligt och på förslag av 
kommissionen, anta bestämmelser om de närmare riktlinjerna för och förfarandet vid dessa länders 
och territoriers associering med unionen. Om bestämmelserna antas av rådet i enlighet med ett 
särskilt lagstiftningsförfarande, ska rådet besluta med enhällighet, på förslag av kommissionen och 
efter att ha hört Europaparlamentet.  
Artikel 204  
(f.d. artikel 188 FEG)  
Bestämmelserna i artiklarna 198–203 ska tillämpas beträffande Grönland, om inte annat följer av de 
särskilda bestämmelser för Grönland som fastställts i det protokoll om en särskild ordning för Grönland som fogats till fördragen.
 
FEMTE DELEN  
UNIONENS YTTRE ÅTGÄRDER  
AVDELNING I  
ALLMÄNNA BESTÄMMELSER OM UNIONENS YTTRE ÅTGÄRDER  
Artikel 205 
Unionens åtgärder i internationella sammanhang ska enligt denna del utgå från principerna i, efter ­
sträva målen i och genomföras i enlighet med de allmänna bestämmelserna i avdelning V kapitel 1 i 
fördraget om Europeiska unionen.  
AVDELNING II  
DEN GEMENSAMMA HANDELSPOLITIKEN  
Artikel 206  
(f.d. artikel 131 FEG)  
Genom att upprätta en tullunion i enlighet med artiklarna 28–32 ska unionen i enlighet med sina 
gemensamma intressen bidra till en harmonisk utveckling av världshandeln, en gradvis avveckling av 
restriktionerna i den internationella handeln och i utländska direktinvesteringar samt en sänkning av 
tullmurarna och andra åtgärder.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/139
Artikel 207  
(f.d. artikel 133 FEG)  
1. Den gemensamma handelspolitiken ska grunda sig på enhetliga principer, särskilt när det gäller 
ändring av tullsatser och ingående av tull- och handelsavtal som rör utbyte av varor och tjänster samt 
handelsrelaterade aspekter av immateriella rättigheter, utländska direktinvesteringar, enhetlighet i 
fråga om liberaliseringsåtgärder, exportpolitik och handelspolitiska skyddsåtgärder, inbegripet åtgärder 
vid dumpning och subventioner. Den gemensamma handelspolitiken ska föras inom ramen för 
principerna och målen för unionens yttre åtgärder.  
2. Europaparlamentet och rådet ska genom förordningar i enlighet med det ordinarie lagstiftnings ­
förfarandet besluta om åtgärder för att fastställa inom vilken ram den gemensamma handelspolitiken ska genomföras.  
3. Om avtal ska förhandlas fram och ingås med ett eller flera tredjeländer eller internationella 
organisationer, ska artikel 218 tillämpas, om inte annat följer av de särskilda bestämmelserna i den här artikeln.  
Kommissionen ska lägga fram rekommendationer för rådet, som ska bemyndiga kommissionen att 
inleda nödvändiga förhandlingar. Rådet och kommissi onen ska se till att de avtal som förhandlas 
fram är förenliga med unionens inre politik och interna regler.  
Förhandlingarna ska föras av kommissionen inom ramen för de direktiv som rådet får utfärda och i 
samråd med en särskild kommitté som utses av rådet för att biträda kommissionen i denna uppgift. 
Kommissionen ska regelbundet rapportera till den särskilda kommittén och Europaparlamentet om 
förhandlingsläget.  
4. Vid förhandlingar om och ingående av de avtal som avses i punkt 3 ska rådet besluta med 
kvalificerad majoritet.  
Vid förhandlingar om och ingående av avtal inom handeln med tjänster och handelsrelaterade 
aspekter av immateriella rättigheter samt utländska direktinvesteringar ska rådet besluta med enhäl
­
lighet om avtalet omfattar bestämmelser för vilka enhällighet krävs för att interna regler ska kunna 
antas.  
Rådet ska även besluta med enhällighet när det gäller förhandlingar om och ingående av avtal  
a) på områden som rör handel med kulturella och audiovisuella tjänster, om avtalen riskerar att 
negativt påverka unionens kulturella och språkliga mångfald,  
b) på områden som rör handel med sociala tjänster och tjänster som avser utbildning och hälso- och 
sjukvård, om avtalen riskerar att allvarligt störa den nationella organisationen av sådana tjänster och negativt påverka medlemsstaternas ansvar för att tillhandahålla dessa.
 
5. Förhandlingar om och ingående av internationella avtal på transportområdet ska omfattas av 
avdelning VI i tredje delen och artikel 218.SV C 83/140 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
6. Utövandet av de befogenheter som tilldelas genom denna artikel inom den gemensamma 
handelspolitiken ska inte påverka fördelningen av befogenheterna mellan unionen och medlems ­
staterna och ska inte medföra någon harmonisering av medlemsstaternas lagar och andra författ ­
ningar i den utsträckning som fördragen utesluter en sådan harmonisering.  
AVDELNING III  
SAMARBETE MED TREDJELÄNDER OCH HUMANITÄRT BISTÅND  
KAPITEL 1  
UTVECKLINGSSAMARBETE 
Artikel 208  
(f.d. artikel 177 FEG)  
1. Unionens politik på området för utvecklingssamarbete ska föras inom ramen för principerna 
och målen för unionens yttre åtgärder. Unionens och medlemsstaternas politik för utvecklingssam ­
arbete ska komplettera och förstärka varandra.  
Det främsta målet för unionens politik på detta område ska vara minskning och på sikt utrotning av 
fattigdom. Unionen ska ta hänsyn till målen för utvecklingssamarbetet vid genomförande av politik 
som kan påverka utvecklingsländerna.  
2. Unionen och medlemsstaterna ska uppfylla de åtaganden och beakta de mål som de har 
godkänt inom ramen för Förenta nationerna och andra behöriga internationella organisationer.  
Artikel 209  
(f.d. artikel 179 FEG)  
1. Europaparlamentet och rådet ska i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet besluta 
om de åtgärder som krävs för att genomföra politiken för utvecklingssamarbete och som kan gälla 
fleråriga program för samarbete med utvecklingsländer eller program med tematisk inriktning.  
2. Unionen får med tredjeländer och behöriga internationella organisationer ingå alla avtal som 
behövs för att förverkliga de mål som avses i artikel 21 i fördraget om Europeiska unionen och artikel 208 i det här fördraget.  
Första stycket ska inte påverka medlemsstaternas behörighet att förhandla i internationella organ och 
ingå avtal.
 
3. Europeiska investeringsbanken ska enligt villkoren i sin stadga bidra till att genomföra de 
åtgärder som avses i punkt 1.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/141
Artikel 210  
(f.d. artikel 180 FEG)  
1. Unionen och medlemsstaterna ska, i syfte att främja att unionens och medlemsstaternas åt ­
gärder kompletterar varandra och är effektiva, samordna sin politik inom området för utvecklings ­
samarbete och samråda med varandra om sina biståndsprogram, även inom internationella organi ­
sationer och på internationella konferenser. De kan vidta gemensamma åtgärder. Medlemsstaterna ska 
om det behövs bidra till att genomföra unionens biståndsprogram.  
2. Kommissionen får ta lämpliga initiativ för att främja den samordning som avses i punkt 1.  
Artikel 211  
(f.d. artikel 181 FEG)  
Inom sina respektive kompetensområden ska unionen och medlemsstaterna samarbeta med tredje 
land och med behöriga internationella organisationer.  
KAPITEL 2  
EKONOMISKT, FINANSIELLT OCH TEKNISKT SAMARBETE MED 
TREDJELÄNDER  
Artikel 212  
(f.d. artikel 181a FEG)  
1. Utan att det påverkar tillämpningen av övriga bestämmelser i fördragen, särskilt artiklarna 
208–211, ska unionen samarbeta med andra tredjeländer än utvecklingsländerna i ekonomiskt, 
finansiellt och tekniskt hänseende, inbegripet bistånd, i synnerhet finansiellt bistånd. Detta samarbete 
ska vara förenligt med unionens utvecklingspolitik och ska genomföras inom ramen för principerna 
och målen för unionens yttre åtgärder. Unionens och medlemsstaternas åtgärder ska komplettera och 
förstärka varandra.  
2. Europaparlamentet och rådet ska i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet besluta 
om de åtgärder som krävs för att genomföra punkt 1.  
3. Inom sina respektive behörighetsområden ska unionen och medlemsstaterna samarbeta med 
tredje land och med behöriga internationella organisationer. De närmare villkoren för samarbete från 
unionens sida kan bli föremål för avtal mella n unionen och berörda tredje parter.  
Första stycket ska inte påverka medlemsstaternas behörighet att förhandla i internationella organ och 
att ingå internationella avtal.SV C 83/142 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
Artikel 213 
Om situationen i ett tredjeland kräver att unionen lämnar omedelbart finansiellt bistånd, ska rådet på 
förslag av kommissionen anta de beslut som krävs.  
KAPITEL 3  
HUMANITÄRT BISTÅND 
Artikel 214 
1. Unionens åtgärder på området humanitärt bistånd ska genomföras inom ramen för principerna 
och målen för unionens yttre åtgärder. Åtgärderna ska syfta till att tillfälligt lämna bistånd och stöd 
till befolkningar i tredjeländer som drabbas av naturkatastrofer eller katastrofer orsakade av männi ­
skor, samt till att skydda dessa befolkningar, för att uppfylla de humanitära behov som uppstår till 
följd av dessa olika situationer. Unionens och medlemsstaternas åtgärder ska komplettera och för ­
stärka varandra.  
2. Humanitära biståndsåtgärder ska ges i enligh et med principerna i internationell rätt och prin ­
ciperna om opartiskhet, neutralitet och icke-diskriminering.  
3. Europaparlamentet och rådet ska i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet föreskriva 
åtgärder för att fastställa inom vilken ram unionens humanitära biståndsåtgärder ska genomföras.  
4. Unionen får med tredjeländer och behöriga internationella organisationer ingå alla avtal som 
behövs för att förverkliga de mål som avses i punkt 1 och i artikel 21 i fördraget om Europeiska 
unionen.  
Första stycket ska inte påverka medlemsstaternas behörighet att förhandla i internationella organ och 
ingå avtal.  
5. För att fastställa en ram för gemensamma bidrag från europeiska ungdomar till unionens 
humanitära biståndsåtgärder ska en europeisk frivilligkår för humanitärt bistånd inrättas. Europapar ­
lamentet och rådet ska genom förordningar i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet 
fastställa kårens stadga och arbetsformer.  
6. Kommissionen får ta alla lämpliga initiativ för att främja samordningen mellan unionens och 
medlemsstaternas åtgärder i syfte att bidra till att unionens och medlemsstaternas humanitära 
biståndsåtgärder blir effektivare och kompletterar varandra i högre grad.  
7. Unionen ska se till att dess humanitära biståndsåtgärder är samordnade och överensstämmer 
med de åtgärder som genomförs av internationella organisationer och organ, särskilt de som ingår i 
Förenta nationernas system.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/143
AVDELNING IV  
RESTRIKTIVA ÅTGÄRDER  
Artikel 215  
(f.d. artikel 301 FEG)  
1. Om ett beslut som har antagits i enlighet med avdelning V kapitel 2 i fördraget om Europeiska 
unionen föreskriver att de ekonomiska och finansiella förbindelserna med ett eller flera tredjeländer 
helt eller delvis ska avbrytas eller begränsas, ska råd et på gemensamt förslag av unionens höga 
representant för utrikes frågor och säkerhetspolitik och kommissionen med kvalificerad majoritet 
besluta om de åtgärder som krävs. Rådet ska underrätta Europaparlamentet om detta.  
2. Om så föreskrivs i ett beslut som har antagits i enlighet med avdelning V kapitel 2 i fördraget 
om Europeiska unionen, får rådet i enlighet med förfarandet i punkt 1 besluta om restriktiva åtgärder 
mot fysiska eller juridiska personer, grupper eller enheter som inte är stater.  
3. De akter som avses i denna artikel ska innehålla nödvändiga bestämmelser om rättsliga garan ­
tier.  
AVDELNING V  
INTERNATIONELLA AVTAL  
Artikel 216 
1. Unionen får ingå avtal med ett eller flera tredjeländer eller internationella organisationer, om 
fördragen föreskriver att sådana avtal ska ingås eller om ingåendet av ett avtal är nödvändigt antingen 
för att inom ramen för unionens politik förverkliga något av de mål som avses i fördragen, eller 
föreskrivs i någon av unionens rättsligt bindande akter eller kan komma att inverka på gemensamma 
regler eller räckvidden för dessa.  
2. Avtal som ingås av unionen ska vara bindande för unionens institutioner och medlemsstaterna.  
Artikel 217  
(f.d. artikel 310 FEG)  
Unionen får med ett eller flera tredjeländer eller en eller flera internationella organisationer ingå avtal 
som innebär en associering med ömsesidiga rättigheter och förpliktelser, gemensamt uppträdande 
och särskilda förfaranden.  
Artikel 218  
(f.d. artikel 300 FEG)  
1. Utan att det påverkar tillämpningen av de särskilda bestämmelserna i artikel 207 ska avtal 
mellan unionen och tredjeländer eller internationella organisationer förhandlas fram och ingås enligt 
nedanstående förfarande.SV C 83/144 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
2. Rådet ska ge bemyndigande att inleda förhandlingar, utfärda förhandlingsdirektiv, bemyndiga 
undertecknande och ingå avtal.  
3. Kommissionen eller, om det planerade avtalet uteslutande eller huvudsakligen gäller den gemen ­
samma utrikes- och säkerhetspolitiken, unionens höga representant för utrikes frågor och säkerhets ­
politik ska lägga fram rekommendationer för rådet som ska anta ett beslut om bemyndigande att 
inleda förhandlingar och, med hänsyn till vad det planerade avtalet gäller, utse unionens förhandlare 
eller chefen för unionens förhandlingsdelegation.  
4. Rådet får ge förhandlaren direktiv och utse en särskild kommitté, med vilken samråd ska ske 
under förhandlingarna.  
5. Rådet ska på förslag av förhandlaren anta ett beslut om bemyndigande att underteckna avtalet 
och, i förekommande fall, att tillämpa det provisoriskt före ikraftträdandet.  
6. Rådet ska på förslag av förhandlaren anta ett beslut om ingående av avtalet.  
Utom i de fall då avtalet uteslutande gäller den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken ska 
rådet anta beslutet om ingående av avtalet,  
a) efter Europaparlamentets godkännande i följande fall:  
i) Associeringsavtal.  
ii) Avtal om unionens anslutning till europeiska konventionen om skydd för de mänskliga 
rättigheterna och de grundläggande friheterna.  
iii) Avtal som skapar en särskild institutionell ram genom att samarbetsförfaranden inrättas.  
iv) Avtal som har betydande budgetmässiga följder för unionen.  
v) Avtal som gäller områden som omfattas av det ordinarie lagstiftningsförfarandet eller det 
särskilda lagstiftningsförfarandet om Europaparlamentets godkännande krävs.  
Europaparlamentet och rådet får i brådskande fall komma överens om den tid inom vilken 
godkännande ska ges.  
b) efter att ha hört Europaparlamentet i övriga fall. Europaparlamentet ska avge sitt yttrande inom en 
tid som rådet får bestämma med hänsyn till hur brådskande ärendet är. Om inget yttrande avges 
inom denna tid får rådet besluta.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/145
7. Med avvikelse från punkterna 5, 6 och 9 får rådet, när ett avtal ingås, bemyndiga förhandlaren 
att på unionens vägnar godkänna ändringar i avtalet om dessa ändringar enligt avtalet ska antas 
genom ett förenklat förfarande eller av ett organ som inrättas genom avtalet. Rådet får förena ett 
sådant bemyndigande med vissa särskilda villkor.  
8. Under hela förfarandet ska rådet besluta med kvalificerad majoritet.  
Rådet ska emellertid besluta med enhällighet om avtalet avser en fråga där enhällighet krävs för att 
anta en unionsakt samt för associeringsavtal och avtal som avses i artikel 212 med kandidatländerna. Rådet ska även besluta med enhällighet när det gäller avtalet om unionens anslutning till europeiska 
konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna; beslutet om 
det avtalets ingående träder i kraft efter det att det har godkänts av medlemsstaterna i enlighet med deras respektive konstitutionella bestämmelser.  
9. Rådet ska på förslag av kommissionen eller unionens höga representant för utrikes frågor och 
säkerhetspolitik anta ett beslut om tillfälligt upphävande av tillämpningen av ett avtal och om 
fastställande av vilka ståndpunkter som på unionens vägnar ska intas i ett organ som inrättas genom 
ett avtal, om detta organ ska anta akter med rättslig verkan, med undantag av sådana akter som 
kompletterar eller ändrar avtalets institutionella ram.  
10. Europaparlamentet ska omedelbart och fullständigt informeras i alla skeden av förfarandet.  
11. En medlemsstat, Europaparlamentet, rådet eller kommissionen får inhämta domstolens ytt
­
rande om huruvida ett planerat avtal är förenligt med fördragen. Om domstolen finner att så inte är 
fallet, kan avtalet inte träda i kraft, såvida inte avtalet eller fördragen ändras.  
Artikel 219  
(f.d. artikel 111.1–111.3 och 111.5 FEG)  
1. Med avvikelse från artikel 218 får rådet, antingen på rekommendation av Europeiska central ­
banken eller på rekommendation av kommissionen och efter att ha hört Europeiska centralbanken 
för att söka uppnå enighet i överensstämmelse med målet om prisstabilitet, ingå formella avtal om 
ett växelkurssystem för euron i förhållande till tredjestaters valutor. Rådet ska besluta med enhällighet 
efter att ha hört Europaparlamentet och i enlighet med förfarandet i punkt 3.  
Rådet får, genom beslut antingen på rekommendation av Europeiska centralbanken eller på rekom ­
mendation av kommissionen och efter att ha hört Europeiska centralbanken för att söka uppnå 
enighet i överensstämmelse med målet om prisstabilitet, anta, ändra eller upphäva centralkurser för 
euron inom växelkurssystemet. Rådets ordförande ska underrätta Europaparlamentet om centralkur ­
ser för euron antas, ändras eller upphävs.SV C 83/146 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
2. I avsaknad av ett växelkurssystem i förhållande till en eller flera tredjestatsvalutor enligt punkt 1 
får rådet genom beslut, antingen på rekommendation av kommissionen och efter att ha hört 
Europeiska centralbanken eller på rekommendation av Europeiska centralbanken, utarbeta allmänna 
riktlinjer för valutapolitiken i förhållande till dessa valutor. Dessa allmänna riktlinjer ska inte påverka 
huvudmålet för ECBS som är att upprätthålla prisstabilitet.  
3. Om unionen behöver föra förhandlingar om avtal angående monetära frågor eller växelkurs ­
frågor med en eller flera tredjestater eller internationella organisationer ska rådet, med avvikelse från artikel 218, på rekommendation av kommissionen och efter att ha hört Europeiska centralbanken 
besluta om en ordning för förhandlingarna och för hur sådana avtal ska ingås. Denna ordning ska 
säkerställa att unionen uttrycker en gemensam ståndpunkt. Kommissionen ska i full omfattning 
medverka vid förhandlingarna.  
4. Med förbehåll för unionens befogenheter och unionsavtal om den ekonomiska och monetära 
unionen, får medlemsstaterna föra förhandlingar i internationella organ och ingå internationella avtal.  
AVDELNING VI
 
UNIONENS FÖRBINDELSER MED INTERNATIONELLA ORGANISATIONER OCH 
TREDJELÄNDER SAMT UNIONENS DELEGATIONER  
Artikel 220  
(f.d. artiklarna 302–304 FEG)  
1. Unionen ska upprätta samarbete i alla lämpliga former med Förenta nationernas organ och dess 
fackorgan, Europarådet, Organisationen för säkerhet och samarbete i Europa och Organisationen för 
ekonomiskt samarbete och utveckling.  
Unionen ska vidare upprätthålla lämpliga förbindelser med andra internationella organisationer.  
2. Unionens höga representant för utrikes frågor och säkerhetspolitik och kommissionen ska se 
till att denna artikel genomförs.  
Artikel 221  
1. Unionens delegationer i tredjeländer och vid internationella organisationer ska representera 
unionen.  
2. Unionens delegationer ska lyda under unionens höga representant för utrikes frågor och 
säkerhetspolitik. De ska verka i nära samar bete med medlemsstaternas diplomatiska och konsulära 
beskickningar.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/147
AVDELNING VII  
SOLIDARITETSKLAUSUL  
Artikel 222 
1. Unionen och dess medlemsstater ska handla gemensamt i en anda av solidaritet om en med ­
lemsstat utsätts för en terroristattack eller drabbas av en naturkatastrof eller en katastrof som orsakas 
av människor. Unionen ska mobilisera alla instrument som står till dess förfogande, även de militära 
resurser som medlemsstaterna tillhandahåller, för att  
a) — förhindra terroristhot på medlemsstaternas territorier,  
— skydda de demokratiska institutionerna och civilbefolkningen från en eventuell terroristattack,  
— bistå en medlemsstat på dess territorium på begäran av dess politiska myndigheter vid en 
terroristattack,  
b) bistå en medlemsstat på dess territorium på begäran av dess politiska myndigheter vid en natur ­
katastrof eller en katastrof som orsakas av människor.  
2. Om en medlemsstat utsätts för en terroristattack eller drabbas av en naturkatastrof eller en 
katastrof som orsakas av människor, ska de andra medlemsstaterna lämna bistånd på begäran av den drabbade medlemsstatens politiska myndigheter. Medlemsstaterna ska i detta syfte samordna sina 
åtgärder inom rådet.  
3. Närmare bestämmelser för hur unionen ska genomföra denna solidaritetsklausul ska anges i ett 
beslut som antas av rådet på gemensamt förslag av kommissionen och unionens höga representant 
för utrikes frågor och säkerhetspolitik. Om detta beslut har försvarsmässiga konsekvenser, ska rådet 
besluta i enlighet med artikel 31.1 i fördraget om Europeiska unionen. Europaparlamentet ska 
underrättas.  
Rådet ska, inom ramen för denna punkt och utan att det påverkar tillämpningen av artikel 240, 
biträdas av kommittén för utrikes- och säkerhetspolitik, med stöd av de strukturer som utvecklats 
inom den gemensamma säkerhets- och försvarspolitiken, och av den kommitté som avses i 
artikel 71, vilka i förekommande fall ska lägga fram gemensamma yttranden för rådet.
 
4. Europeiska rådet ska, för att unionen och dess medlemsstater ska kunna handla effektivt, 
regelbundet utvärdera de hot som unionen utsätts för.SV C 83/148 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
SJÄTTE DELEN  
INSTITUTIONELLA OCH FINANSIELLA BESTÄMMELSER  
AVDELNING I  
INSTITUTIONELLA BESTÄMMELSER  
KAPITEL 1  
INSTITUTIONERNA  
AVSNITT 1 
EUROPAPARLAMENTET  
Artikel 223  
(f.d. artikel 190.4 och 190.5 FEG)  
1. Europaparlamentet ska utarbeta ett utkast till nödvändiga bestämmelser för val av dess leda ­
möter genom allmänna direkta val enligt en i alla medlemsstater enhetlig ordning eller i enlighet med 
principer som är gemensamma för alla medlemsstater.  
Rådet ska fastställa de nödvändiga bestämmelserna med enhällighet i enlighet med ett särskilt lag ­
stiftningsförfarande och efter godkännande av Europaparlamentet, som ska besluta med en majoritet 
av sina ledamöter. Bestämmelserna träder i kraft efter det att de har godkänts av medlemsstaterna i 
enlighet med deras respektive konstitutionella bestämmelser.  
2. Europaparlamentet ska, på eget initiativ genom förordningar i enlighet med ett särskilt lag ­
stiftningsförfarande, efter yttrande från kommissionen och sedan rådet gett sitt godkännande, fast ­
ställa regler och allmänna villkor för hur dess ledamöter ska utföra sina åligganden. Alla regler eller 
villkor som rör beskattning av ledamöter eller före detta ledamöter kräver enhällighet i rådet.  
Artikel 224  
(f.d. artikel 191 andra stycket FEG)  
Europaparlamentet och rådet ska genom förordningar som antas i enlighet med det ordinarie lag ­
stiftningsförfarandet fastställa regler för de politiska partier på europeisk nivå som avses i artikel 10.4 
i fördraget om Europeiska unionen och särskilt bestämmelser om deras finansiering.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/149
Artikel 225  
(f.d. artikel 192 andra stycket FEG)  
Europaparlamentet får genom beslut av en majoritet av sina ledamöter anmoda kommissionen att 
lägga fram lämpliga förslag i frågor som enligt Europaparlamentets uppfattning kräver att en unions ­
rättsakt utarbetas för att fördragen ska kunna genomföras. Om kommissionen inte lägger fram något 
förslag, ska den underrätta Europaparlamentet om skälen till detta.  
Artikel 226  
(f.d. artikel 193 FEG)  
Då Europaparlamentet fullgör sina uppgifter får det på begäran av en fjärdedel av sina ledamöter 
tillsätta en tillfällig undersökningskommitté för att – utan att detta inverkar på de befogenheter som 
genom fördragen tilldelas andra institutioner eller organ – undersöka påstådda överträdelser eller missförhållanden vid tillämpningen av unionsrätten, såvida inte de påstådda förhållandena är föremål 
för en domstolsprövning och domstolsförfarandet ännu inte har avslutats.  
Den tillfälliga undersökningskommittén ska upplösas när den har överlämnat sin rapport.  
Närmare bestämmelser om utövandet av undersökningsrätten ska fastställas av Europaparlamentet på 
eget initiativ genom förordningar i enlighet med ett särskilt lagstiftningsförfarande, efter rådets och 
kommissionens godkännande.  
Artikel 227
 
(f.d. artikel 194 FEG)  
Varje unionsmedborgare och varje fysisk eller juridisk person som är bosatt eller har sitt säte i en 
medlemsstat ska ha rätt att ensam eller tillsammans med andra medborgare eller personer göra en 
framställning till Europaparlamentet i frågor som hör till unionens verksamhetsområden och som 
direkt berör honom.  
Artikel 228  
(f.d. artikel 195 FEG)  
1. En europeisk ombudsman, vald av Europaparlamentet, har befogenhet att från varje unions ­
medborgare eller varje annan fysisk eller juridisk person som är bosatt eller har sitt säte i en 
medlemsstat ta emot klagomål om missförhållanden i unionsinstitutionernas, unionsorganens eller 
unionsbyråernas verksamhet, med undantag för Europeiska unionens domstol då den utövar sina 
domstolsfunktioner. Europeiska ombudsmannen ska undersöka och rapportera om dessa klagomål.  
Ombudsmannen ska inom ramen för sitt uppdrag företa de undersökningar som han finner berät ­
tigade, antingen på eget initiativ eller på grundval av de klagomål som framförs till honom direkt 
eller genom en ledamot av Europaparlamentet; detta gäller dock inte om de påstådda förhållandena 
är eller har varit föremål för ett domstolsförfarande. Om ombudsmannen konstaterar att ettSV C 83/150 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
missförhållande har förekommit, ska han hänskjuta frågan till den institution, det organ eller den 
byrå som berörs, som ska ha en frist på tre månader för att delge honom sina synpunkter. Ombuds ­
mannen ska därefter lämna en rapport till Europaparlamentet och den institution, det organ eller den 
byrå som berörs. Den klagande ska underrättas om resultatet av dessa undersökningar.  
Ombudsmannen ska förelägga Europaparlamentet en årlig rapport om resultatet av sina undersök ­
ningar.  
2. Ombudsmannen ska väljas efter varje val till Europaparlamentet för dess valperiod. Ombuds ­
mannen kan utses på nytt.  
Ombudsmannen kan på begäran av Europaparlamentet avsättas av domstolen om han inte längre 
uppfyller de krav som ställs för att han ska kunna utföra sina uppgifter eller om han gjort sig skyldig till allvarlig försummelse.  
3. Ombudsmannen ska vara fullständigt oavhängig i sin ämbetsutövning. Då han fullgör sina 
uppgifter får han inte vare sig begära eller ta emot instruktioner från någon regering, någon insti
­
tution, något organ eller någon byrå. Ombudsmannen får inte under sin ämbetstid utöva någon avlönad eller oavlönad yrkesverksamhet.  
4. Efter yttrande från kommissionen och med godkännande av rådet ska Europaparlamentet, på 
eget initiativ genom förordningar i enlighet med ett särskilt lagstiftningsförfarande, fastställa regler och allmänna villkor för ombudsmannens ämbetsutövning.  
Artikel 229
 
(f.d. artikel 196 FEG)  
Europaparlamentet ska hålla en årlig session. Det ska sammanträda utan särskild kallelse den andra 
tisdagen i mars.  
Europaparlamentet får sammanträda till extra sammanträdesperiod på begäran av en majoritet av sina 
ledamöter samt på begäran av rådet eller kommissionen.  
Artikel 230  
(f.d. artikel 197 andra, tredje och fjärde styckena FEG)  
Kommissionen får närvara vid samtliga sammanträden och ska på egen begäran få uttala sig.  
Kommissionen ska muntligen eller skriftligen besvara frågor som ställs till den av Europaparlamentet 
eller dess ledamöter.  
Europeiska rådet och rådet ska höras av Europaparlamente t på de villkor som fastställs i Europeiska 
rådets och rådets arbetsordningar.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/151
Artikel 231  
(f.d. artikel 198 FEG)  
Om inte annat föreskrivs i fördragen, ska Europaparlamentet besluta med majoritet av de avgivna 
rösterna.  
I arbetsordningen ska fastställas när beslutförhet föreligger.  
Artikel 232  
(f.d. artikel 199 FEG)  
Europaparlamentet ska anta sin arbetsordning genom beslut som biträds av majoriteten av parlamen ­
tets ledamöter.  
Europaparlamentets protokoll ska offentliggöras enligt bestämmelserna i fördragen och arbetsord ­
ningen.  
Artikel 233  
(f.d. artikel 200 FEG)  
Europaparlamentet ska vid offentligt sammanträde diskutera den allmänna årsrapport som kommi ­
ssionen förelägger parlamentet.  
Artikel 234  
(f.d. artikel 201 FEG)  
Om ett förslag om misstroendevotum läggs fram rörande kommissionens verksamhet får Europa ­
parlamentet inte ta ställning till förslaget förrän tidigast tre dagar efter det att detta framlagts och 
endast genom öppen omröstning.  
Om förslaget om misstroendevotum antas med en majoritet av två tredjedelar av de avgivna rösterna 
och med en majoritet av Europaparlamentets ledamöter, ska kommissionens ledamöter kollektivt 
avgå, och unionens höga representant för utrikes frågor och säkerhetspolitik ska avgå från de 
skyldigheter denna fullgör inom kommissionen. De ska kvarstå i sitt ämbete och fortsätta att hand ­
lägga löpande ärenden till dess att de har ersatts i enlighet med artikel 17 i fördraget om Europeiska 
unionen. I så fall ska mandattiden för de kommissionsledamöter som utses att ersätta dem löpa ut 
samma dag som mandattiden skulle ha löpt ut för de kommissionsledamöter som har tvingats att 
kollektivt avgå.  
AVSNITT 2 
EUROPEISKA RÅDET  
Artikel 235  
1. Ingen medlem av Europeiska rådet får vid omröstning företräda mer än en annan medlem.SV C 83/152 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
Artikel 16.4 i fördraget om Europeiska unionen och artikel 238.2 i det här fördraget ska tillämpas på 
Europeiska rådet när det fattar beslut med kvalificerad majoritet. När Europeiska rådet beslutar 
genom omröstning, får dess ordförande och kommissionens ordförande inte delta i omröstningen.  
Att personligen närvarande eller företrädda medlemmar avstår från att rösta hindrar inte att beslut 
som kräver enhällighet antas av Europeiska rådet.  
2. Europaparlamentets ordförande kan av Europeiska rådet inbjudas att höras.  
3. Europeiska rådet ska besluta med enkel majoritet i procedurfrågor och när det antar sin 
arbetsordning.  
4. Europeiska rådet ska biträdas av rådets generalsekretariat.  
Artikel 236 
Europeiska rådet ska med kvalificerad majoritet anta  
a) ett beslut om fastställande av förteckningen över andra rådskonstellationer än allmänna frågor och 
utrikes frågor i enlighet med artikel 16.6 i fördraget om Europeiska unionen,  
b) ett beslut om ordförandeskapet för andra rådskonstellationer än utrikes frågor i enlighet med 
artikel 16.9 i fördraget om Europeiska unionen.  
AVSNITT 3 
RÅDET  
Artikel 237  
(f.d. artikel 204 FEG)  
Rådet ska sammanträda efter kallelse av ordföranden, på dennes initiativ eller på begäran av någon 
rådsmedlem eller kommissionen.  
Artikel 238  
(f.d. artikel 205.1 och 205.2 FEG)  
1. För beslut som kräver enkel majoritet ska rådet besluta med en majoritet av sina medlemmar.  
2. När rådet inte beslutar på förslag av kommissionen eller unionens höga representant för utrikes 
frågor och säkerhetspolitik, ska kvalificerad majoritet, med avvikelse från artikel 16.4 i fördraget omSV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/153
Europeiska unionen, från och med den 1 november 2014 och med förbehåll för de bestämmelser 
som fastställs i protokollet om övergångsbestämmelser, definieras som minst 72 % av rådets med ­
lemmar, vilka ska företräda medlemsstater som tillsammans omfattar minst 65 % av unionens befolk ­
ning.  
3. Från och med den 1 november 2014, och med förbehåll för de bestämmelser som fastställs i 
protokollet om övergångsbestämmelser, ska kvalificerad majoritet i de fall då, med tillämpning av 
fördragen, inte samtliga rådsmedlemmar deltar i omröstningen definieras på följande sätt:  
a) Kvalificerad majoritet ska definieras som minst 55 % av de rådsmedlemmar som företräder de 
deltagande medlemsstaterna och omfatta minst 65 % av befolkningen i dessa stater.  
En blockerande minoritet ska minst omfatta det lägsta antal rådsmedlemmar som företräder mer 
än 35 % av befolkningen i de deltagande medlemsstaterna, plus en medlem; i annat fall ska 
kvalificerad majoritet anses vara uppnådd.  
b) När rådet inte beslutar på förslag av kommissionen eller unionens höga representant för utrikes 
frågor och säkerhetspolitik, ska kvalificerad majoritet, med avvikelse från led a, definieras som 
minst 72 % av de rådsmedlemmar som företräder de deltagande medlemsstaterna och omfatta 
minst 65 % av befolkningen i dessa stater.  
4. Att personligen närvarande eller företrädda medlemmar avstår från att rösta hindrar inte att 
rådet fattar beslut som kräver enhällighet.  
Artikel 239  
(f.d. artikel 206 FEG)  
Ingen rådsmedlem får vid omröstning företräda mer än en annan medlem.  
Artikel 240  
(f.d. artikel 207 FEG)  
1. En kommitté som består av ständiga representanter för medlemsstaternas regeringar ska an ­
svara för att förbereda rådets arbete och för att utföra de uppdrag som rådet ger den. Kommittén får 
anta beslut i procedurfrågor i de fall som anges i rådets arbetsordning.  
2. Rådet ska biträdas av ett generalsekretariat, som ska lyda under en generalsekreterare som utses 
av rådet.  
Rådet ska besluta med enkel majoritet om generalsekretariatets organisation.  
3. Rådet ska besluta med enkel majoritet i procedurfrågor och när det antar sin arbetsordning.SV C 83/154 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
Artikel 241  
(f.d. artikel 208 FEG)  
Rådet får med enkel majoritet anmoda kommissionen att företa de utredningar som rådet finner 
nödvändiga för att förverkliga de gemensamma målen s amt att förelägga rådet lämpliga förslag. Om 
kommissionen inte lägger fram något förslag, ska den underrätta rådet om skälen till detta.  
Artikel 242  
(f.d. artikel 209 FEG)  
Rådet ska efter att ha hört kommissionen med enkel majoritet fastställa stadgar för de kommittéer 
som föreskrivs i fördragen.  
Artikel 243  
(f.d. artikel 210 FEG)  
Rådet ska fastställa löner, arvoden och pensioner för Europeiska rådets ordförande, kommissionens 
ordförande, unionens höga representant för utrikes frågor och säkerhetspolitik, kommissionens 
ledamöter, ordförande, ledamöter och justitiesekreterare vid Europeiska unionens domstol samt rådets generalsekreterare. Rådet ska också fastställa alla betalningar som utgår i stället för sådan ersättning.
 
AVSNITT 4 
KOMMISSIONEN  
Artikel 244 
I enlighet med artikel 17.5 i fördraget om Europeiska unionen ska kommissionens ledamöter utses 
genom ett system med rotation som ska fastställas med enhällighet av Europeiska rådet och grundas 
på följande principer:  
a) Medlemsstaterna ska behandlas fullständigt jämlikt när det fastställs i vilken ordning och hur länge 
deras medborgare ska vara ledamöter av kommissionen; skillnaden mellan det totala antalet 
mandatperioder för medborgare från två givna medlemsstater får därför aldrig överstiga ett.  
b) Om inte annat följer av led a, ska var och en av de på varandra följande kommissionerna ha en 
sådan sammansättning att det på ett tillfredsställande sätt speglar samtliga medlemsstaters demo ­
grafiska och geografiska spridning.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/155
Artikel 245  
(f.d. artikel 213 FEG)  
Kommissionens ledamöter ska avhålla sig från varje handling som är oförenlig med deras skyldig ­
heter. Medlemsstaterna ska respektera deras oberoende och inte söka påverka dem när de utför sina 
uppgifter.  
Ledamöterna av kommissionen får inte under sin ämbetstid utöva någon annan avlönad eller oav ­
lönad yrkesverksamhet. De ska när de tillträder avge en högtidlig försäkran att såväl under som efter sin ämbetstid respektera de förpliktelser som följer med ämbetet, särskilt deras skyldighet att iaktta redbarhet och visa omdöme vid mottagande av vissa uppdrag eller förmåner efter ämbetstiden. Om 
dessa förpliktelser åsidosätts får domstolen, på begäran av rådet, som ska fatta beslut med enkel 
majoritet, eller kommissionen, allt efter omständigheterna besluta antingen att den berörda leda
­
moten ska avsättas från ämbetet enligt artikel 247 eller berövas rätten till pension eller andra 
förmåner i dess ställe.  
Artikel 246  
(f.d. artikel 215 FEG)  
En kommissionsledamots ämbete ska, frånsett vid normala nytillsättningar och vid dödsfall, upphöra 
när ledamoten begär sitt entledigande eller avsätts.  
För den entledigade, avsatta eller avlidna kommissionsledamotens återstående mandattid ska rådet, i 
samförstånd med kommissionens ordförande och efter att ha hört Europaparlamentet samt i enlighet med kriterierna i artikel 17.3 andra stycket i fördraget om Europeiska unionen, till ny ledamot utse en ersättare av samma nationalitet.  
Rådet får med enhällighet på förslag av kommissionens ordförande besluta att en ersättare inte 
behöver utses, särskilt om återstoden av ledamotens mandattid är kort.  
Om ordföranden begär sitt entledigande, avsätts eller avlider, ska en ersättare utses för återstoden av 
hans mandattid. Förfarandet enligt artikel 17.7 första stycket i fördraget om Europeiska unionen ska 
tillämpas när en sådan ska utses.  
Om unionens höga representant för utrikes frågor och säkerhetspolitik begär sitt entledigande, avsätts 
eller avlider, ska en ersättare utses för återstoden av hans eller hennes mandattid i enlighet med 
artikel 18.1 i fördraget om Europeiska unionen.
 
Om samtliga kommissionsledamöter begär sitt entledigande, ska de kvarstå i ämbetet och fortsätta att 
handlägga löpande ärenden till dess att ersättare har utsetts för återstoden av mandatperioden i enlighet med artikel 17 i fördraget om Europeiska unionen.SV C 83/156 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
Artikel 247  
(f.d. artikel 216 FEG)  
Om en ledamot av kommissionen inte längre uppfyller de krav som ställs för att han ska kunna 
utföra sina uppgifter eller om han har gjort sig skyldig till allvarlig försummelse, får domstolen på 
begäran av rådet, som ska fatta beslut med enkel majoritet, eller kommissionen avsätta honom.  
Artikel 248  
(f.d. artikel 217.2 FEG)  
Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 18.4 i fördraget om Europeiska unionen ska kom ­
missionens olika ansvarsområden struktureras och fördelas mellan dess ledamöter av dess ordförande, i enlighet med artikel 17.6 i det fördraget. Ordföranden får ändra denna ansvarsfördelning under 
mandatperioden. Kommissionens ledamöter ska under ledning av ordföranden utföra de uppgifter 
som denne ålägger dem.  
Artikel 249
 
(f.d. artiklarna 218.2 och 212 FEG)  
1. Kommissionen ska anta sin arbetsordning för att säkerställa att både den själv och dess avdel ­
ningar fullgör sina uppgifter. Den ska se till att arbetsordningen offentliggörs.  
2. Kommissionen ska årligen, senast en månad före öppnandet av Europaparlamentets session 
offentliggöra en allmän rapport om unionens verksamhet.  
Artikel 250  
(f.d. artikel 219 FEG)  
Kommissionen ska fatta sina beslut med en majoritet av sina ledamöter.  
I arbetsordningen ska det anges när beslutförhet föreligger.  
AVSNITT 5 
EUROPEISKA UNIONENS DOMSTOL  
Artikel 251  
(f.d. artikel 221 FEG)  
Domstolen ska sammanträda i olika avdelningar eller i stor avdelning, i enlighet med föreskrifterna i 
stadgan för Europeiska unionens domstol.  
När så föreskrivs i stadgan kan domstolen även sammanträda i plenum.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/157
Artikel 252  
(f.d. artikel 222 FEG)  
Domstolen ska biträdas av åtta generaladvokater. På begäran av domstolen får rådet genom enhälligt 
beslut utöka antalet generaladvokater.  
Generaladvokaterna ska vid offentliga domstolssessioner, fullständigt opartiskt och oavhängigt, lägga 
fram motiverade yttranden i ärenden som enlig t stadgan för Europeiska unionens domstol kräver 
deras deltagande.  
Artikel 253  
(f.d. artikel 223 FEG)  
Domstolens domare och generaladvokater ska utses bland personer vars oavhängighet inte kan 
ifrågasättas och som uppfyller nödvändiga villkor för utövande av de högsta domarämbetena i 
hemlandet eller är jurister med allmänt erkända kvalifikationer; de ska utses för en tid av sex år av medlemsstaternas regeringar i samförstånd efter det att den kommitté som föreskrivs i artikel 255 
har hörts. 
En del av domartjänsterna och tjänsterna som generaladvokat ska nytillsättas vart tredje år i enlighet 
med föreskrifterna i stadgan för Europeiska unionens domstol.  
Domarna ska bland sig välja domstolens ordförande för en tid av tre år. Ordföranden kan återväljas.  
Avgående domare och generaladvokater kan utnämnas på nytt.  
Domstolen ska utse sin justitiesekreterare och fastställa instruktioner för denne.  
Domstolen ska fastställa sina rättegångsregler. Dessa regler ska godkännas av rådet.  
Artikel 254
 
(f.d. artikel 224 FEG)  
Antalet domare vid tribunalen ska fastställas i stadgan för Europeiska unionens domstol. I stadgan 
kan det föreskrivas att tribunalen ska biträdas av generaladvokater.  
Ledamöterna av tribunalen ska utses bland personer vars oavhängighet inte kan ifrågasättas och som 
uppfyller nödvändiga villkor för utövande av höga domarämbeten. De ska utses för en tid av sex år 
av medlemsstaternas regeringar i samförstånd efter det att den kommitté som föreskrivs i artikel 255 
har hörts. En del av ledamöterna ska nytillsättas vart tredje år. Avgående ledamöter kan utnämnas på 
nytt.SV C 83/158 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
Domarna ska bland sig välja tribunalens ordförande för en tid av tre år. Ordföranden kan återväljas.  
Tribunalen ska utse sin justitiesekreterare och fastställa instruktioner för denne.  
Tribunalen ska fastställa sina rättegångsregler i samförstånd med domstolen. Dessa regler ska god ­
kännas av rådet.  
Om inte annat föreskrivs i stadgan för Europeiska unionens domstol, ska de bestämmelser i för ­
dragen som avser domstolen tillämpas på tribunalen.  
Artikel 255 
En kommitté ska inrättas med uppgift att avge yttrande om kandidaternas lämplighet att utöva 
ämbetena som domare och generaladvokat i domstolen och tribunalen innan medlemsstaternas 
regeringar ombesörjer utnämningarna i enlighet med artiklarna 253 och 254.  
Kommittén ska bestå av sju personer utsedda bla nd före detta ledamöter av domstolen och tribu ­
nalen, ledamöter av nationella högsta domstolar och jurister med allmänt erkända kvalifikationer, 
varav en ska föreslås av Europaparlamentet. Rådet ska anta ett beslut som fastställer reglerna för 
kommitténs arbetssätt och ett beslut där dess ledamöter utses. Rådet ska besluta på initiativ av 
domstolens ordförande.  
Artikel 256  
(f.d. artikel 225 FEG)  
1. Tribunalen ska vara behörig att i första instans pröva och avgöra de ärenden som anges i 
artiklarna 263, 265, 268, 270 och 272, med undantag av de ärenden som åvilar en specialdomstol 
som inrättas i enlighet med artikel 257 och de som enligt stadgan faller under domstolens behö ­
righet. I stadgan kan det fastställas att tribunalen ska vara behörig för andra grupper av ärenden.  
Tribunalens avgöranden enligt denna punkt kan överklagas till domstolen, dock endast i rättsfrågor, i 
enlighet med de villkor och begränsningar som fastställs i stadgan.  
2. Tribunalen ska vara behörig att pröva och avgöra överklaganden mot avgöranden som fattas av 
specialdomstolarna. 
Tribunalens avgöranden enligt denna punkt kan i undantagsfall omprövas av domstolen, i enlighet 
med de villkor och begränsningar som fastställs i stadgan, om det finns en allvarlig risk för att de 
undergräver enhetligheten eller konsekvensen i unionsrätten.  
3. Tribunalen ska vara behörig att pröva och avgöra frågor som hänskjutits för förhandsavgörande 
enligt artikel 267 på särskilda områden som fastställs i stadgan.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/159
Om tribunalen anser att ett ärende kräver ett principbeslut som kan påverka enhetligheten eller 
konsekvensen i unionsrätten, kan den hänskjuta ärendet till domstolen för beslut.  
Tribunalens avgöranden av frågor som hänskjutits för förhandsavgörande kan i undantagsfall om ­
prövas av domstolen, i enlighet med de villkor och begränsningar som fastställs i stadgan, om det 
finns en allvarlig risk för att de undergräver enhetligheten eller konsekvensen i unionsrätten.  
Artikel 257  
(f.d. artikel 225a FEG)  
Europaparlamentet och rådet får i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet inrätta special ­
domstolar som är knutna till tribunalen och som har till uppgift att i första instans pröva och avgöra vissa grupper av ärenden på särskilda områden. Europaparlamentet och rådet ska besluta genom förordningar, antingen på förslag av kommissionen och efter att ha hört domstolen eller på begäran 
av domstolen och efter att ha hört kommissionen.  
I förordningen om upprättandet av en specialdomstol ska bestämmelser om tribunalens samman
­
sättning fastställas och omfattningen av dess behörighet preciseras.  
Specialdomstolarnas beslut kan överklagas till tribunalen endast i rättsfrågor eller, om det i förord ­
ningen om upprättande av specialdomstolen så fastställs, även i sakfrågor.  
Ledamöterna av specialdomstolarna ska utses bland personer vars oavhängighet inte kan ifrågasättas 
och som uppfyller nödvändiga villkor för utövande av domarämbeten. De ska utses av rådet genom 
enhälligt beslut.  
Specialdomstolarna ska fastställa sina rättegångsregler i samförstånd med domstolen. Dessa regler ska 
godkännas av rådet.  
Om inte annat föreskrivs i förordningen om upprättandet av specialdomstolen, ska de bestämmelser i 
fördragen som avser Europeiska unionens domstol och bestämmelserna i stadgan för Europeiska 
unionens domstol tillämpas på specialdomstolarna. Avdelning I i stadgan för Europeiska unionens 
domstol och artikel 64 i denna ska under alla omständigheter tillämpas på specialdomstolarna.  
Artikel 258  
(f.d. artikel 226 FEG)  
Om kommissionen anser att en medlemsstat har underlåtit att uppfylla en skyldighet enligt för ­
dragen, ska kommissionen avge ett motiverat yttrande i ärendet efter att ha givit den berörda staten 
tillfälle att inkomma med sina synpunkter.  
Om den berörda staten inte rättar sig efter yttrandet inom den tid som angivits av kommissionen, får 
denna föra ärendet vidare till Europeiska unionens domstol.SV C 83/160 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
Artikel 259  
(f.d. artikel 227 FEG)  
En medlemsstat som anser att en annan medlemsstat har underlåtit att uppfylla en skyldighet enligt 
fördragen får anhängiggöra ärendet vid Europeiska unionens domstol.  
Innan en medlemsstat väcker talan mot en annan medlemsstat på grund av ett påstått åsidosättande 
av en skyldighet enligt fördragen, ska den lägga fram saken för kommissionen.  
Kommissionen ska avge ett motiverat yttrande efter det att var och en av de berörda staterna beretts 
tillfälle att skriftligen och muntligen lägga fram sin egen sak och yttra sig över vad motparten anfört.  
Om kommissionen inte yttrat sig inom tre månader efter det att saken lagts fram för den, ska detta 
inte hindra att ärendet anhängiggörs vid domstolen.  
Artikel 260  
(f.d. artikel 228 FEG)  
1. Om Europeiska unionens domstol finner att en medlemsstat har underlåtit att uppfylla en 
skyldighet enligt fördragen, ska denna stat vidta de åtgärder som krävs för att följa domstolens dom.  
2. Om kommissionen anser att den berörda medlemsstaten inte har vidtagit de åtgärder som krävs 
för att följa domstolens dom, får kommissionen, efter att ha gett staten tillfälle att framföra sina 
synpunkter, väcka talan vid Europeiska unionens domstol. Därvid ska kommissionen ange det stan ­
dardbelopp eller vite som den med hänsyn till omständigheterna anser det lämpligt att den berörda medlemsstaten ska betala.  
Om domstolen finner att den berörda medlemsstaten har underlåtit att efterkomma dess dom, kan 
den förelägga staten att betala ett standardbelopp eller ett vite.  
Detta förfarande ska inte inverka på tillämpningen av artikel 259.  
3. Om kommissionen för ett ärende vidare till domstolen i enlighet med artikel 258 därför att den 
anser att den berörda medlemsstaten inte har uppfyllt sin skyldighet att underrätta om åtgärder för införlivande av ett direktiv som antagits i enlighet med ett lagstiftningsförfarande, får kommissionen, 
om den anser det lämpligt, ange det standardbelopp eller vite som denna stat ska betala och som 
kommissionen anser lämpligt med hänsyn till omständigheterna.  
Om domstolen fastställer underlåtenheten, kan den ålägga den berörda medlemsstaten att betala ett 
standardbelopp eller vite som inte är högre än det belopp som kommissionen har angett. Skyldig
­
heten att betala får verkan den dag som anges i domstolens dom.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/161
Artikel 261  
(f.d. artikel 229 FEG)  
I de förordningar som Europaparlamentet och rådet gemensamt eller rådet ensamt antar enligt 
bestämmelserna i fördragen får Europeiska unione ns domstol ges en obegränsad behörighet i fråga 
om de påföljder som föreskrivs i förordningarna.  
Artikel 262  
(f.d. artikel 229a FEG)  
Utan att det påverkar tillämpningen av övriga bestämmelser i fördragen får rådet, med enhällighet i 
enlighet med ett särskilt lagstiftningsförfarande och efter att ha hört Europaparlamentet, anta be ­
stämmelser för att i den omfattning som det beslutar ge Europeiska unionens domstol behörighet att 
avgöra tvister som rör tillämpningen av de rättsakter som antagits på grundval av fördragen och 
genom vilka europeiska immateriella rättigheter skapas. Bestämmelserna träder i kraft efter det att de 
har godkänts av medlemsstaterna i enlighet med deras respektive konstitutionella bestämmelser.  
Artikel 263  
(f.d. artikel 230 FEG)  
Europeiska unionens domstol ska granska lagenligheten av lagstiftningsakter, sådana akter som antas 
av rådet, av kommissionen eller av Europeiska centralbanken och som inte är rekommendationer och yttranden, samt sådana rättsakter som antas av Europaparlamentet och av Europeiska rådet och som ska ha rättsverkan i förhållande till tredje man. Den ska även granska lagenligheten av sådana akter 
antagna av unionens organ eller byråer som är avsedda att ha rättsverkan i förhållande till tredje man.  
För detta ändamål ska domstolen vara behörig att pröva talan som väcks av en medlemsstat, av 
Europaparlamentet, av rådet eller av kommissionen rörande bristande behörighet, åsidosättande av väsentliga formföreskrifter, åsidosättande av fördragen eller av någon rättsregel som gäller deras till
­
lämpning eller rörande maktmissbruk.  
Domstolen ska på samma villkor vara behörig att pröva en talan som revisionsrätten, Europeiska 
centralbanken eller Regionkommittén väcker för att tillvarata sina rättigheter.  
Alla fysiska eller juridiska personer får på de villkor som anges i första och andra styckena väcka 
talan mot en akt som är riktad till dem eller som direkt och personligen berör dem samt mot en 
regleringsakt som direkt berör dem och som inte medför genomförandeåtgärder.  
I de akter genom vilka unionens organ och byråer inrättas kan särskilda villkor och former före ­
skrivas för talan som väcks av fysiska eller juridiska personer mot akter som antas av dessa organ 
eller byråer och som ska ha rättsverkan i förhållande till dem.SV C 83/162 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
Talan som avses i denna artikel ska väckas inom två månader från den dag då åtgärden offentlig ­
gjordes eller delgavs klaganden eller, om så inte skett, från den dag då denne fick kännedom om 
åtgärden, allt efter omständigheterna.  
Artikel 264  
(f.d. artikel 231 FEG)  
Om talan är välgrundad, ska Europeiska unionens domstol förklara den berörda rättsakten ogiltig.  
Domstolen ska dock, om den anser det nödvändigt, ange vilka verkningar av den ogiltigförklarade 
akten som ska betraktas som bestående.  
Artikel 265  
(f.d. artikel 232 FEG)  
Om Europaparlamentet, Europeiska rådet, rådet, kommissionen eller Europeiska centralbanken i strid 
med fördragen underlåter att vidta åtgärder, får medlemsstaterna och unionens övriga institutioner väcka talan vid Europeiska unionens domstol för att få överträdelsen fastslagen. Denna artikel ska på samma villkor tillämpas på de av unionens organ och byråer som underlåter att vidta åtgärder.  
En sådan talan ska endast tas upp om den institution, det organ eller den byrå som berörs dess
­
förinnan anmodats att vidta åtgärder. Om institutionen, organet eller byrån inom två månader efter denna anmodan inte tagit ställning får talan väckas inom en ytterligare frist av två månader.  
Varje fysisk eller juridisk person får på de villkor som anges i föregående stycken föra talan vid 
domstolen om att någon av unionens institutioner eller byråer eller något av dess organ underlåtit att 
till personen i fråga rikta någon annan rättsakt än en rekommendation eller ett yttrande.  
Artikel 266
 
(f.d. artikel 233 FEG)  
Den institution, det organ eller den byrå vars rättsakt har förklarats ogiltig eller vars underlåtenhet att 
agera har förklarats strida mot fördragen ska vidta de åtgärder som är nödvändiga för att följa 
domen.  
Denna skyldighet ska inte påverka någon förpliktelse som kan följa av tillämpningen av artikel 340 
andra stycket.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/163
Artikel 267  
(f.d. artikel 234 FEG)  
Europeiska unionens domstol ska vara behörig att meddela förhandsavgöranden angående  
a) tolkningen av fördragen,  
b) giltigheten och tolkningen av rättsakter som beslutas av unionens institutioner, organ eller byråer.  
När en sådan fråga uppkommer vid en domstol i en medlemsstat får den domstolen, om den anser 
att ett beslut i frågan är nödvändigt för att döma i saken, begära att domstolen meddelar ett 
förhandsavgörande.  
När en sådan fråga uppkommer i ett ärende vid en domstol i en medlemsstat, mot vars avgöranden 
det inte finns något rättsmedel enligt nationell lagstiftning, ska den nationella domstolen föra frågan 
vidare till domstolen.  
Om en sådan fråga uppkommer i ett ärende vid en domstol i en medlemsstat i fråga om en 
frihetsberövad person, ska domstolen meddela sitt avgörande så snart som möjligt.  
Artikel 268  
(f.d. artikel 235 FEG)  
Europeiska unionens domstol ska vara behörig att avgöra tvister om sådant skadestånd som avses i 
artikel 340 andra och tredje styckena.  
Artikel 269 
Domstolen är behörig att besluta om lagenligheten av en akt som antas av Europeiska rådet eller 
rådet i enlighet med artikel 7 i fördraget om Europeiska unionen endast på begäran av den medlems ­
stat som är föremål för ett fastställande av Europeiska rådet eller rådet och endast när det gäller 
iakttagandet av de regler som avser förfarandet i den artikeln.  
Denna begäran ska inlämnas inom en månad från och med nämnda fastställande. Domstolen ska 
besluta inom en månad från begäran.  
Artikel 270  
(f.d. artikel 236 FEG)  
Europeiska unionens domstol ska vara behörig att avgöra alla tvister mellan unionen och dess 
anställda inom de gränser och på de villkor som fastställts i tjänsteföreskrifterna för unionens 
tjänstemän och de anställningsvillkor som gäller för unionens övriga anställda.SV C 83/164 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
Artikel 271  
(f.d. artikel 237 FEG)  
Europeiska unionens domstol ska inom de gränser som anges nedan vara behörig att avgöra tvister 
om 
a) fullgörandet av medlemsstaternas förpliktelser enligt Europeiska investeringsbankens stadga; bank ­
ens styrelse ska i detta avseende ha de befogenheter som tilldelats kommissionen i artikel 258,  
b) beslut av Europeiska investeringsbankens råd; varje medlemsstat, kommissionen och bankens 
styrelse får väcka talan i dessa frågor på de villkor som anges i artikel 263,  
c) beslut av Europeiska investeringsbankens styrelse; talan mot dessa beslut får endast föras av 
medlemsstaterna eller kommissionen på de villkor som anges i artikel 263 och endast på den 
grund att de formföreskrifter som avses i artikel 19.2, 19.5, 19.6 och 19.7 i bankens stadga har 
åsidosatts,  
d) fullgörandet av de nationella centralbankernas förpliktelser enligt fördragen och stadgan för ECBS 
och ECB. Därvid ska Europeiska centralbankens råd gentemot de nationella centralbankerna ha 
samma befogenheter som enligt artikel 258 tillkommer kommissionen gentemot medlemsstat ­
erna. Om domstolen finner att en nationell centralbank har underlåtit att fullgöra en förpliktelse enligt fördragen, ska banken vidta de åtgärder som behövs för att följa domstolens dom.  
Artikel 272
 
(f.d. artikel 238 FEG)  
Europeiska unionens domstol ska vara behörig att träffa avgöranden med stöd av en skiljedoms ­
klausul i ett offentligrättsligt eller privaträttsligt avtal, som ingåtts av unionen eller för dess räkning.  
Artikel 273  
(f.d. artikel 239 FEG)  
Domstolen ska vara behörig att avgöra varje tvist mellan medlemsstater som berör ämnesområden 
som regleras i fördragen, om tvisten hänskjuts till domstolen enligt ett särskilt avtal mellan parterna.  
Artikel 274  
(f.d. artikel 240 FEG)  
Utom i de fall där Europeiska unionens domstol är behörig enligt fördragen ska tvister i vilka 
unionen är part inte på denna grund vara undantagna från de nationella domstolarnas behörighet.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/165
Artikel 275 
Europeiska unionens domstol är inte behörig med avseende på bestämmelserna om den gemen ­
samma utrikes- och säkerhetspolitiken eller med avseende på akter som antas på grundval av dessa 
bestämmelser.  
Domstolen är dock behörig att kontrollera att artikel 40 i fördraget om Europeiska unionen följs och 
att pröva talan, utformad enligt artikel 263 fjärde stycket i det här fördraget om kontroll av lagenligheten av beslut om sådana restriktiva åtgärder mot fysiska eller juridiska personer som rådet har antagit på grundval av avdelning V kapitel 2 i fördraget om Europeiska unionen.  
Artikel 276 
När Europeiska unionens domstol utövar sina befogenheter med avseende på bestämmelserna i tredje 
delen avdelning V kapitlen 4 och 5 om ett område med frihet, säkerhet och rättvisa, är den inte 
behörig att pröva giltigheten eller proportionaliteten av insatser som polis eller andra brottsbekämp
­
ande organ gör i en medlemsstat eller av medlemsstaternas utövning av sitt ansvar för att upprätt ­
hålla lag och ordning och skydda den inre säkerheten.  
Artikel 277  
(f.d. artikel 241 FEG)  
Även om den frist som anges i artikel 263 sjätte stycket har löpt ut, får parterna i en tvist om en akt 
med allmän giltighet som antagits av någon av unionens institutioner eller byråer eller något av dess 
organ, med stöd av artikel 263 andra stycket inför Europeiska unionens domstol göra gällande att 
akten inte ska tillämpas.  
Artikel 278  
(f.d. artikel 242 FEG)  
Talan som förs vid Europeiska unionens domstol ska inte hindra verkställighet. Domstolen får dock 
om den anser att omständigheterna så kräver förordna om uppskov med verkställigheten av den 
påtalade rättsakten.  
Artikel 279  
(f.d. artikel 243 FEG)  
I ärenden som anhängiggjorts vid Europeiska unionens domstol får denna föreskriva nödvändiga 
interimistiska åtgärder.SV C 83/166 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
Artikel 280  
(f.d. artikel 244 FEG)  
Europeiska unionens domstols domar ska vara verkställbara enligt artikel 299.  
Artikel 281  
(f.d. artikel 245 FEG)  
Stadgan för Europeiska unionens domstol ska fastställas i ett särskilt protokoll.  
Europaparlamentet och rådet får i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet ändra bestäm ­
melserna i stadgan, med undantag av avdelning I och artikel 64 i denna. Europaparlamentet och 
rådet ska besluta antingen på begäran av domstolen och efter att ha hört kommissionen, eller på 
förslag av kommissionen och efter att ha hört domstolen.  
AVSNITT 6 
EUROPEISKA CENTRALBANKEN  
Artikel 282 
1. Europeiska centralbanken och de nationella centralbankerna ska utgöra Europeiska central ­
bankssystemet (ECBS). Europeiska centralbanken och de nationella centralbankerna i de medlems ­
stater som har euron som valuta, vilka utgör Eurosystemet, ska föra unionens monetära politik.  
2. ECBS ska styras av Europeiska centralbankens beslutande organ. Huvudmålet för ECBS ska vara 
att upprätthålla prisstabilitet. Utan att åsidosätta detta mål ska det stödja den allmänna ekonomiska 
politiken inom unionen för att bidra till att förverkliga unionens mål.  
3. Europeiska centralbanken är en juridisk person. Endast banken får tillåta utgivning av euron. 
Den ska vara oavhängig när den utövar sina befogenheter och förvaltar sin ekonomi. Unionens 
institutioner, organ och byråer samt medlemsstaternas regeringar ska respektera denna oavhängighet.  
4. Europeiska centralbanken ska besluta om de åtgärder som krävs för att den ska kunna utföra 
sina uppgifter i enlighet med artiklarna 127–133 och 138 och på de villkor som fastställs i stadgan 
för ECBS och ECB. I enlighet med nämnda artiklar ska de medlemsstater som inte har euron som 
valuta, liksom deras centralbanker, behålla sina befogenheter på det monetära området.  
5. Inom området för sina befogenheter ska Europeiska centralbanken höras om varje utkast till 
unionsakt samt om varje utkast till rättsregler på nationell nivå, och den får avge yttranden.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/167
Artikel 283  
(f.d. artikel 112 FEG)  
1. Europeiska centralbankens råd ska bestå av Europeiska centralbankens direktionsledamöter 
samt cheferna för de nationella centralbankerna i medlemsstater som har euron som valuta.  
2. Direktionen ska bestå av ordföranden, vice ordföranden och fyra andra ledamöter.  
Ordföranden, vice ordföranden och de övriga direktionsledamöterna ska på rekommendation av 
rådet, som ska ha hört Europaparlamentet och Europeiska centralbankens råd, utses av Europeiska 
rådet, som ska besluta med kvalificerad majoritet, bland personer vars auktoritet och yrkeserfarenhet 
inom den finansiella sektorn är allmänt erkända.  
Deras mandattid är åtta år; mandatet kan inte förnyas.  
Endast medborgare i medlemsstaterna får vara direktionsledamöter.  
Artikel 284  
(f.d. artikel 113 FEG)  
1. Rådets ordförande och en ledamot av kommissionen får delta utan rösträtt i Europeiska central ­
bankens råds sammanträden.  
Rådets ordförande får lägga fram förslag för behandling i Europeiska centralbankens råd.  
2. Europeiska centralbankens ordförande ska inbjudas att delta i rådets sammanträden när rådet 
behandlar frågor som rör mål och uppgifter för ECBS.  
3. Europeiska centralbanken ska till Europaparlamentet, rådet och kommissionen samt till Euro ­
peiska rådet överlämna en årsrapport om verksamheten inom ECBS och om den monetära politiken 
under det föregående och det innevarande året. Europeiska centralbankens ordförande ska lägga fram 
denna rapport för rådet och Europaparlamentet som kan hålla en allmän debatt på grundval av 
rapporten.  
Europeiska centralbankens ordförande och övriga direktionsledamöter kan på begäran av Europapar ­
lamentet eller på eget initiativ höras av Europaparlamentets behöriga kommittéer.SV C 83/168 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
AVSNITT 7 
REVISIONSRÄTTEN  
Artikel 285  
(f.d. artikel 246 FEG)  
Revisionsrätten ska revidera unionens räkenskaper.  
Den ska bestå av en medborgare från varje medlemsst at. Dess ledamöter ska i unionens allmänna 
intresse fullgöra sina skyldigheter under full oavhängighet.  
Artikel 286  
(f.d. artikel 247 FEG)  
1. Ledamöterna av revisionsrätten ska utses bland personer som i sina respektive stater hör till 
eller har hört till externa revisionsorgan eller som är kvalificerade för detta ämbete. Deras oavhäng ­
ighet får inte kunna ifrågasättas.  
2. Revisionsrättens ledamöter ska utses för en tid av sex år. Rådet ska efter att ha hört Europa ­
parlamentet anta den förteckning över ledamöter som ska upprättas i enlighet med förslag från varje 
medlemsstat. Revisionsrättens ledamöter kan utnämnas på nytt.  
Dessa ska bland sig välja revisionsrättens ordförande för en tid av tre år. Ordföranden kan återväljas.  
3. Vid fullgörandet av dessa skyldigheter ska revisionsrättens ledamöter inte vare sig begära eller ta 
emot instruktioner från någon regering eller något annat organ. De ska avhålla sig från varje handling som är oförenlig med deras skyldigheter.  
4. Ledamöterna av revisionsrätten får inte under sin ämbetstid utöva någon annan avlönad eller 
oavlönad yrkesverksamhet. De ska när de tillträder avge en högtidlig försäkran att såväl under som 
efter sin ämbetstid respektera de förpliktelser som följer av ämbetet, särskilt deras skyldighet att iaktta 
redbarhet och visa omdöme vid mottagande av vissa uppdrag eller förmåner efter ämbetstiden.  
5. Ämbetet för en ledamot av revisionsrätten ska, frånsett vid normala nytillsättningar och vid 
dödsfall, upphöra när ledamoten begär sitt entledigande eller avsätts genom ett avgörande av dom
­
stolen enligt punkt 6.  
För den återstående mandattiden ska en ersättare utses.  
Utom vid avsättning ska ledamöterna av revisionsrätten kvarstå i ämbetet till dess att de ersatts.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/169
6. En ledamot av revisionsrätten får endast skiljas från sitt ämbete eller berövas rätten till pension 
eller andra förmåner i dess ställe, om domstolen på begäran av revisionsrätten finner att han inte 
längre uppfyller de förutsättningar som krävs eller fullgör de skyldigheter som följer av ämbetet.  
7. Rådet ska fastställa anställningsvillkoren för revisionsrättens ordförande och ledamöter, särskilt 
deras löner, arvoden och pensioner. Rådet ska också fastställa alla betalningar som utgår i stället för 
sådan ersättning.  
8. De bestämmelser i protokollet om Europeiska unionens immunitet och privilegier som är till ­
lämpliga på Europeiska unionens domstols domare, ska också tillämpas på ledamöterna av revisions ­
rätten.  
Artikel 287  
(f.d. artikel 248 FEG)  
1. Revisionsrätten ska granska räkenskaperna över unionens samtliga inkomster och utgifter. Den 
ska också granska räkenskaperna över samtliga inkomster och utgifter för varje organ eller byrå som 
unionen har upprättat, såvida inte den rättsakt varigenom organet eller byrån upprättats utesluter en 
sådan granskning.  
Revisionsrätten ska till Europaparlamentet och rådet avge en förklaring om räkenskapernas tillför ­
litlighet och de underliggande transaktionernas laglighet och korrekthet, vilken ska offentliggöras i  
Europeiska unionens officiella tidning . Denna förklaring får kompletteras med särskilda bedömningar av 
varje större område i unionens verksamhet.  
2. Revisionsrätten ska pröva om samtliga inkomster och utgifter varit lagliga och korrekta och om 
den ekonomiska förvaltningen varit sund. Därvid ska den särskilt rapportera om alla fall av oriktig ­
heter. 
Granskningen av inkomsterna ska ske på grundval av både fastställda inkomstbelopp och inkomst ­
belopp som betalats in till unionen.  
Granskningen av utgifterna ska ske på grundv al av både gjorda åtaganden och verkställda utbetal ­
ningar.  
Dessa granskningar får göras innan räkenskaperna avslutas för det ifrågavarande budgetåret.  
3. Granskningen ska grundas på bokföringsmaterial och vid behov ske på platsen i unionens 
övriga institutioner, i lokalerna hos varje organ eller byrå som förvaltar inkomster eller utgifter för 
unionens räkning och i medlemsstaterna, inbegripet i lokalerna hos varje fysisk eller juridisk person 
som erhåller betalningar från budgeten. I medlemsstaterna ska granskningen genomföras i samarbete 
med de nationella revisionsorganen eller, om dessa inte har nödvändiga befogenheter, i samarbete med behöriga nationella myndigheter. Revisionsrätten och medlemsstaternas nationella revisions
­
organ ska samarbeta i en anda av förtroende och med bibehållet oberoende. Dessa organ eller myndigheter ska underrätta revisionsrätten om de avser att delta i granskningen.SV C 83/170 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
Unionens övriga institutioner, alla organ eller byråer som förvaltar inkomster eller utgifter för 
unionens räkning, alla fysiska eller juridiska personer som erhåller betalningar från budgeten samt 
de nationella revisionsorganen eller, om dessa inte har nödvändiga befogenheter, behöriga nationella 
myndigheter, ska på revisionsrättens begäran till denna överlämna de handlingar eller den infor ­
mation som revisionsrätten behöver för att kunna fullgöra sin uppgift.  
När det gäller Europeiska investeringsbankens förvaltning av unionens utgifter och inkomster ska 
revisionsrättens rätt till tillgång till den information som innehas av banken regleras av en över ­
enskommelse mellan revisionsrätten, banken och kommissionen. Om ingen sådan överenskommelse 
finns, ska revisionsrätten likväl ha tillgång till den information som är nödvändig för att granska de 
unionsutgifter och unionsinkomster som banken förvaltar.  
4. Revisionsrätten ska upprätta en årsrapport efter utgången av varje budgetår. Rapporten ska 
överlämnas till unionens övriga institutioner och tillsammans med institutionernas svar på revisions ­
rättens iakttagelser offentliggöras i  Europeiska unionens officiella tidning . 
Revisionsrätten får också när som helst framföra iakttagelser i särskilda frågor, speciellt i form av 
särskilda rapporter, och yttra sig på begäran av någon av unionens övriga institutioner.  
Revisionsrätten ska anta sina årsrapporter, särskilda rapporter eller yttranden med en majoritet av 
sina ledamöter. Den kan emellertid inom sig inrätta avdelningar för att anta vissa kategorier av 
rapporter eller yttranden enligt de villkor som anges i dess arbetsordning.  
Den ska biträda Europaparlamentet och rådet när dessa utövar sina kontrollbefogenheter i fråga om 
genomförandet av budgeten.  
Revisionsrätten ska själv fastställa sin arbetsordning. Denna ska godkännas av rådet.  
KAPITEL 2  
UNIONENS RÄTTSAKTER, FÖRFARANDEN FÖR ANTAGANDE OCH ANDRA 
BESTÄMMELSER  
AVSNITT 1  
UNIONENS RÄTTSAKTER  
Artikel 288  
(f.d. artikel 249 FEG)  
När institutionerna utövar unionens befogenheter ska de anta förordningar, direktiv, beslut, rekom ­
mendationer och yttranden.  
En förordning ska ha allmän giltighet. Den ska till alla delar vara bindande och direkt tillämplig i 
varje medlemsstat.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/171
Ett direktiv ska med avseende på det resultat som ska uppnås vara bindande för varje medlemsstat till 
vilken det är riktat, men ska överlåta åt de nationella myndigheterna att bestämma form och till ­
vägagångssätt för genomförandet.  
Ett beslut är till alla delar bindande. Om ett beslut anger till vem eller vilka det riktar sig, är det 
bindande endast för dessa.  
Rekommendationer och yttranden ska inte vara bindande.  
Artikel 289 
1. Det ordinarie lagstiftningsförfarandet består i att Europaparlamentet och rådet på förslag av 
kommissionen gemensamt antar en förordning, ett direktiv eller ett beslut. Detta förfarande definieras 
i artikel 294.  
2. I de särskilda fall som anges i fördragen ska ett särskilt lagstiftningsförfarande bestå i att 
Europaparlamentet med medverkan av rådet, eller rådet med medverkan av Europaparlamentet, antar en förordning, ett direktiv eller ett beslut.  
3. De rättsakter som antas i enlighet med ett lagstiftningsförfarande utgör lagstiftningsakter.  
4. I de särskilda fall som anges i fördragen kan lagstiftningsakter antas på initiativ av en grupp 
medlemsstater eller Europaparlamentet, på rekommendation av Europeiska centralbanken eller på 
begäran av domstolen eller Europeiska investeringsbanken.  
Artikel 290 
1. Genom en lagstiftningsakt kan det till kommissionen delegeras befogenhet att anta akter med 
allmän räckvidd som inte är lagstiftningsakter och som kompletterar eller ändrar vissa icke väsentliga 
delar av lagstiftningsakten.  
Mål, innehåll, omfattning och varaktighet för delegeringen av befogenhet ska uttryckligen avgränsas i 
lagstiftningsakterna. De väsentliga delarna av ett område ska förbehållas lagstiftningsakterna och får 
därför inte bli föremål för delegering av befogenhet.  
2. Lagstiftningsakterna ska uttryckligen fastställa de villkor som ska gälla för delegeringen; dessa 
villkor kan vara följande:  
a) Europaparlamentet eller rådet får besluta att återkalla delegeringen.  
b) Den delegerade akten får träda i kraft endast om Europaparlamentet eller rådet inte har gjort 
några invändningar inom den tidsfrist som anges i lagstiftningsakten.  
Vid tillämpning av leden a och b ska Europaparlamentet besluta med en majoritet av sina ledamöter 
och rådet besluta med kvalificerad majoritet.
 
3. Adjektivet ”delegerad” ska införas i rubriken till delegerade akter.SV C 83/172 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
Artikel 291 
1. Medlemsstaterna ska vidta alla nationella lagstiftningsåtgärder som är nödvändiga för att ge ­
nomföra unionens rättsligt bindande akter.  
2. Om enhetliga villkor för genomförande av unionens rättsligt bindande akter krävs, ska kom ­
missionen eller, i särskilda vederbörligen motiverade fall och i de fall som anges i artiklarna 24 och 
26 i fördraget om Europeiska unionen, rådet tilldelas genomförandebefogenheter genom dessa akter.  
3. Vid tillämpning av punkt 2 ska Europaparlamentet och rådet, genom förordningar i enlighet 
med det ordinarie lagstiftningsförfarandet, i förväg fastställa allmänna regler och principer för med ­
lemsstaternas kontroll av kommissionens utövande av sina genomförandebefogenheter.  
4. Ordet ”genomförande” ska införas i rubriken till genomförandeakterna.  
Artikel 292  
Rådet ska anta rekommendationer. Det ska besluta på förslag av kommissionen i samtliga fall där 
fördragen föreskriver att rådet ska anta akter på förslag av kommissionen. Rådet ska besluta med 
enhällighet på de områden där enhällighet krävs för antagandet av en unionsakt. Kommissionen ska 
anta rekommendationer, vilket även gäller Europeiska centralbanken i de särskilda fall som anges i fördragen.
 
AVSNITT 2 
FÖRFARANDEN FÖR ANTAGANDE AV AKTER OCH ANDRA BESTÄMMELSER  
Artikel 293  
(f.d. artikel 250 FEG)  
1. När rådet i enlighet med fördragen beslutar på förslag av kommissionen krävs enhällighet för 
att rådet ska kunna ändra förslaget, utom i de fall som avses i artiklarna 294.10, 294.13, 310, 312, 314 och 315 andra stycket.  
2. Så länge rådet inte har fattat något beslut, får kommissionen ändra sitt förslag när som helst 
under de förfaranden som leder fram till att en unionsrättsakt antas.  
Artikel 294
 
(f.d. artikel 251 FEG)  
1. När det i fördragen hänvisas till det ordinarie lagstiftningsförfarandet för antagandet av en 
rättsakt, ska följande förfarande tillämpas.  
2. Kommissionen ska lägga fram ett förslag för Europaparlamentet och rådet.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/173
Första behandlingen 
3. Europaparlamentet ska anta sin ståndpunkt vid första behandlingen och översända den till 
rådet.  
4. Om rådet godkänner Europaparlamentets ståndpunkt, är akten i fråga antagen i den lydelse 
som motsvarar Europaparlamentets ståndpunkt.  
5. Om rådet inte godkänner Europaparlamentets ståndpunkt, ska det anta sin ståndpunkt vid 
första behandlingen och översända den till Europaparlamentet.  
6. Rådet ska lämna Europaparlamentet en fullständig redogörelse för de skäl som ledde till att 
rådet antog sin ståndpunkt vid första behandlingen. Kommissionen ska lämna Europaparlamentet en 
fullständig redogörelse för sin ståndpunkt.  
Andra behandlingen  
7. Om Europaparlamentet inom tre månader efter detta översändande  
a) godkänner rådets ståndpunkt vid första behandlingen, eller inte har beslutat något, ska akten i 
fråga anses som antagen i den lydelse som motsvarar rådets ståndpunkt,  
b) med en majoritet av sina ledamöter avvisar rådets ståndpunkt vid första behandlingen, ska den 
föreslagna akten anses som icke antagen,  
c) med en majoritet av sina ledamöter föreslår ändringar i rådets ståndpunkt vid första behandlingen, 
ska den ändrade texten översändas till rådet och kommissionen; kommissionen ska yttra sig över 
ändringarna.  
8. Om rådet inom tre månader efter det att Europaparlamentets ändringar har mottagits, med 
kvalificerad majoritet  
a) godkänner samtliga ändringar, ska akten i fråga anses som antagen,  
b) inte godkänner samtliga ändringar, ska rådets ordförande i samförstånd med Europaparlamentets 
ordförande inom sex veckor sammankalla förlikningskommittén.  
9. Rådet ska besluta med enhällighet om de ändringar som kommissionen har avstyrkt.  
Förlikning  
10. Förlikningskommittén, som ska bestå av rådets medlemmar eller företrädare för dessa och lika 
många företrädare för Europaparlamentet, ska ha till uppgift att, med en kvalificerad majoritet av 
rådets medlemmar eller företrädarna för dessa och en majoritet av de medlemmar som företräder 
Europaparlamentet, uppnå enighet om ett gemensamt utkast inom sex veckor efter det att den har 
sammankallats, på grundval av Europaparlamentets och rådets ståndpunkter vid andra behandlingen.SV C 83/174 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
11. Kommissionen ska delta i förlikningskommitténs arbete och ta alla nödvändiga initiativ för att 
närma Europaparlamentets och rådets ståndpunkter till varandra.  
12. Om förlikningskommittén inom sex veckor efter det att den har sammankallats inte godkän ­
ner ett gemensamt utkast, ska den föreslagna akten anses som icke antagen.  
Tredje behandlingen  
13. Om förlikningskommittén inom denna tid godkänner ett gemensamt utkast, ska Europapar ­
lamentet och rådet var för sig ha sex veckor på si g från detta godkännande för att anta akten i fråga i 
enlighet med utkastet; Europaparlamentet ska därvid besluta med en majoritet av de avgivna rösterna 
och rådet med kvalificerad majoritet. Om så inte sker, ska den föreslagna akten anses som icke 
antagen.  
14. De tidsfrister på tre månader respektive sex veckor som anges i denna artikel ska på Euro ­
paparlamentets eller rådets initiativ förlängas med högst en månad respektive två veckor.  
Särskilda bestämmelser  
15. Om en lagstiftningsakt i de fall som anges i fördragen är föremål för det ordinarie lagstift ­
ningsförfarandet på initiativ av en grupp medlemsstater, på rekommendation av Europeiska central ­
banken eller på begäran av domstolen, ska punkt 2, punkt 6 andra meningen och punkt 9 inte 
tillämpas. 
I dessa fall ska Europaparlamentet och rådet till kommissionen översända utkastet till akt tillsammans 
med sina ståndpunkter vid första och andra behandlingen. Europaparlamentet eller rådet kan när som 
helst under förfarandet inhämta kommissionens yttrande, vilket kommissionen också kan avge på 
eget initiativ. Om den bedömer att det är nödvän digt, kan den också delta i förlikningskommittén i 
enlighet med punkt 11.  
Artikel 295 
Europaparlamentet, rådet och kommissionen ska samråda och i samförstånd reglera formerna för sitt 
samarbete. I detta syfte får de med beaktande av fördragen ingå interinstitutionella avtal som kan 
vara bindande.  
Artikel 296  
(f.d. artikel 253 FEG)  
Om fördragen inte anger vilken typ av akt som s ka antas, ska institutionerna välja typ av akt i varje 
enskilt fall, med beaktande av tillämpliga förfaranden och proportionalitetsprincipen.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/175
Rättsakter ska motiveras och innehålla en hänvisning till de förslag, initiativ, rekommendationer, 
framställningar eller yttranden som föreskrivs i fördragen.  
När ett utkast till lagstiftningsakt läggs fram för Europaparlamentet och rådet, ska dessa avstå från att 
anta akter som inte anges i det lagstiftningsförfarande som är tillämpligt på det berörda området.  
Artikel 297  
(f.d. artikel 254 FEG)  
1. Lagstiftningsakter som antas i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet ska under ­
tecknas av Europaparlamentets ordförande och rådets ordförande.  
Lagstiftningsakter som antas i enlighet med ett särskilt lagstiftningsförfarande ska undertecknas av 
ordföranden för den institution som har antagit dem.  
Lagstiftningsakterna ska offentliggöras i  Europeiska unionens officiella tidning . De ska träda i kraft den 
dag som anges i dem eller, om det inte anges någon dag, den tjugonde dagen efter offentliggörandet.  
2. Icke-lagstiftningsakter som antas i form av förordningar, direktiv och sådana beslut som inte 
anger till vem eller vilka de riktar sig ska undertecknas av ordföranden för den institution som har 
antagit dem.  
Förordningar och direktiv som riktar sig till samtliga medlemsstater samt sådana beslut som inte 
anger till vem eller vilka de riktar sig ska offentliggöras i  Europeiska unionens officiella tidning . De ska 
träda i kraft den dag som anges i akterna eller, om det inte anges någon dag, den tjugonde dagen 
efter offentliggörandet.  
Övriga direktiv samt sådana beslut som anger till vem eller vilka de riktar sig ska delges den eller 
dem som de riktar sig till och får verkan genom denna delgivning.  
Artikel 298 
1. När unionens institutioner, organ och byråer fullgör sina uppgifter ska de stödja sig på en 
öppen, effektiv och oberoende europeisk administration.  
2. Med beaktande av de tjänsteföreskrifter och anställningsvillkor som har antagits på grundval av 
artikel 336 ska Europaparlamentet och rådet genom förordningar i enlighet med det ordinarie lag ­
stiftningsförfarandet fastställa bestämmelser för detta ändamål.  
Artikel 299  
(f.d. artikel 256 FEG)  
Akter antagna av rådet, kommissionen eller Europeiska centralbanken som medför betalningsskyl ­
dighet för andra än stater ska vara verkställbara.  
Verkställigheten ska följa de civilprocessrättsliga regler som gäller i den medlemsstat inom vars 
territorium den sker. Beslutet om att verkställighet ska ske ska bifogas avgörandet utan andra 
formaliteter än kontroll av avgörandets äkthet genom den nationella myndighet som varje medlems ­
stats regering ska utse för detta ändamål samt meddela kommissionen och Europeiska unionens 
domstol.SV C 83/176 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
När dessa formaliteter uppfyllts på begäran av den berörda parten, får denne fullfölja verkställigheten 
enligt den nationella lagstiftningen genom att hänsk juta ärendet direkt till den behöriga myndigheten.  
Verkställigheten får skjutas upp endast genom beslut av domstolen. Domstolarna i de berörda 
staterna ska dock vara behöriga beträffande klagomål om att verkställigheten inte genomförs på 
regelrätt sätt.  
KAPITEL 3  
UNIONENS RÅDGIVANDE ORGAN  
Artikel 300 
1. Europaparlamentet, rådet och kommissionen ska bistås av en ekonomisk och social kommitté 
och en regionkommitté, vilka ska ha rådgivande funktioner.  
2. Ekonomiska och sociala kommittén ska bestå av företrädare för organisationer för arbetsgivare, 
löntagare och andra företrädare för det civila samhället, särskilt inom socioekonomiska, medborger ­
liga områden och fackområden samt kulturella områden.  
3. Regionkommittén ska bestå av företrädare för regionala och lokala organ som antingen har 
valts till ett regionalt eller lokalt organ eller är politiskt ansvariga inför en vald församling.  
4. Ekonomiska och sociala kommitténs och Regionkommitténs ledamöter ska inte bindas av 
några instruktioner. De ska i unionens allmänna intresse fullgöra sina skyldigheter under full oav ­
hängighet.  
5. Reglerna i punkterna 2 och 3 för hur dessa kommittéer ska vara sammansatta ska regelbundet 
ses över av rådet med hänsyn till den ekonomiska, sociala och demografiska utvecklingen inom 
unionen. Rådet ska på förslag av kom missionen anta beslut för detta ändamål.  
AVSNITT 1  
EKONOMISKA OCH SOCIALA KOMMITTÉN  
Artikel 301  
(f.d. artikel 258 FEG)  
Antalet ledamöter i Ekonomiska och sociala kommittén får inte överstiga 350.  
Kommitténs sammansättning ska fastställas i ett beslut som antas av rådet med enhällighet på förslag 
av kommissionen.  
Rådet ska fastställa kommittéledamöternas arvoden.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/177
Artikel 302  
(f.d. artikel 259 FEG)  
1. Kommitténs ledamöter ska utses för en tid av fem år. Rådet ska anta den förteckning över 
ledamöter som ska upprättas i enlighet med förslag från varje medlemsstat. Kommitténs ledamöter 
kan utnämnas på nytt.  
2. Rådet ska besluta efter att ha hört kommissionen. Det får inhämta synpunkter från europeiska 
organisationer som representerar olika ekonomiska och sociala sektorer, eller det civila samhället, som berörs av unionens verksamhet.  
Artikel 303
 
(f.d. artikel 260 FEG)  
Kommittén ska bland sina medlemmar välja sin ordförande och sitt presidium för en tid av två och 
ett halvt år.  
Den ska anta sin egen arbetsordning.  
Kommittén ska sammankallas av ordföranden på begäran av Europaparlamentet, rådet eller kom ­
missionen. Den kan också sammanträda på eget initiativ.  
Artikel 304  
(f.d. artikel 262 FEG)  
Kommittén ska höras av Europaparlamentet, rådet eller kommissionen i de fall som anges i för ­
dragen. Den får höras av dessa institutioner i samtliga fall då dessa finner det lämpligt. Den får på eget initiativ avge ett yttrande i sådana fall där den anser att det är lämpligt.  
Om Europaparlamentet, rådet eller kommissionen anser det nödvändigt, ska de utsätta en frist inom 
vilken kommittén ska avge sitt yttrande; denna får inte understiga en månad från den dag kom
­
mitténs ordförande fått meddelande om ärendet. Efter fristens utgång får saken behandlas, även om något yttrande inte föreligger.  
Kommitténs yttrande med protokoll från överläggningarna ska överlämnas till Europaparlamentet, 
rådet och kommissionen.
 
AVSNITT 2  
REGIONKOMMITTÉN  
Artikel 305  
(f.d. artikel 263 andra, tredje och fjärde styckena FEG)  
Antalet ledamöter i Regionkommittén får inte överstiga 350.SV C 83/178 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
Kommitténs sammansättning ska fastställas i ett beslut som antas av rådet med enhällighet på förslag 
av kommissionen.  
Kommitténs ledamöter och lika många suppleanter ska utses för en tid av fem år. De kan återväljas. 
Rådet ska anta den förteckning över ledamöter och suppleanter som ska upprättas i enlighet med 
förslag från varje medlemsstat. När ett sådant mandat som avses i artikel 300.3 och som ligger till 
grund för att ledamoten har föreslagits upphör, ska mandatet i kommittén automatiskt upphöra, och ledamoten ska för den återstående delen av mandatperioden ersättas enligt samma förfarande. Ingen ledamot av kommittén får samtidigt vara ledamot av Europaparlamentet.  
Artikel 306
 
(f.d. artikel 264 FEG)  
Regionkommittén ska bland sina medlemmar välja sin ordförande och sitt presidium för en tid av två 
och ett halvt år.  
Den ska anta sin arbetsordning.  
Kommittén ska sammankallas av ordföranden på begäran av Europaparlamentet, rådet eller kom ­
missionen. Den kan också sammanträda på eget initiativ.  
Artikel 307  
(f.d. artikel 265 FEG)  
Regionkommittén ska höras av Europaparlamentet, rådet eller kommissionen i de fall som anges i 
fördragen och i alla övriga fall, särskilt sådana som rör gränsöverskridande samarbete, där en av dessa institutioner finner det lämpligt.  
Om Europaparlamentet, rådet eller kommissionen anser det nödvändigt, ska de utsätta en frist inom 
vilken kommittén ska avge sitt yttrande; denna får inte understiga en månad från den dag kom
­
mitténs ordförande fått meddelande om ärendet. Efter fristens utgång får saken behandlas, även om 
något yttrande inte föreligger.  
Om Ekonomiska och sociala kommittén hörs enligt artikel 304, ska Europaparlamentet, rådet eller 
kommissionen underrätta Regionkommittén om denna begäran om yttrande. Om Regionkommittén anser att särskilda regionala intressen berörs, får den avge ett yttrande i saken.  
Den får på eget initiativ avge ett yttrande i sådana fall där den anser att det är lämpligt.
 
Kommitténs yttrande med protokoll från överläggningarna ska överlämnas till Europaparlamentet, 
rådet och kommissionen.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/179
KAPITEL 4  
EUROPEISKA INVESTERINGSBANKEN  
Artikel 308  
(f.d. artikel 266 FEG)  
Europeiska investeringsbanken ska vara en juridisk person.  
Medlemmarna i Europeiska investeringsbanken är medlemsstaterna.  
Europeiska investeringsbankens stadga är såsom protokoll fogad till fördragen. Rådet kan med 
enhällighet i enlighet med ett särskilt lagsti ftningsförfarande, på begäran av Europeiska investerings ­
banken och efter att ha hört Europaparlamentet och kommissionen, eller på förslag av kommissionen 
och efter att ha hört Europaparlamentet och Europeiska investeringsbanken, ändra bankens stadga.  
Artikel 309  
(f.d. artikel 267 FEG)  
Europeiska investeringsbanken ska ha till uppgift att genom att anlita kapitalmarknaderna och 
utnyttja egna medel bidra till en balanserad och störningsfri utveckling av den inre marknaden i 
unionens intresse. I detta syfte ska den genom att bevilja lån och garantier utan vinstsyfte underlätta finansieringen av följande projekt inom alla områden av ekonomin:  
a) Projekt som syftar till utveckling av mindre utvecklade regioner.  
b) Projekt som syftar till en modernisering eller omställning av företag eller till att skapa nya 
verksamheter med anledning av den inre marknadens upprättande eller funktion och som på grund av sin storlek eller sin natur inte helt kan finansieras med de olika medel som är tillgängliga 
i de enskilda medlemsstaterna.  
c) Projekt av gemensamt intresse för flera medlemsstater, vilka på grund av sin storlek eller sin natur 
inte helt kan finansieras med de olika medel som är tillgängliga i de enskilda medlemsstaterna.  
När banken fullgör sina uppgifter ska den underlätta finansieringen av investeringsprogram i sam
­
band med stöd från strukturfonderna och andra av unionens finansieringsorgan.SV C 83/180 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
AVDELNING II  
FINANSIELLA BESTÄMMELSER  
Artikel 310  
(f.d. artikel 268 FEG)  
1. Unionens samtliga inkomster och utgifter ska beräknas för varje budgetår och tas upp i 
budgeten.  
Unionens årliga budget ska fastställas av Europaparlamentet och rådet i enlighet med artikel 314.  
Budgetens inkomster och utgifter ska balansera varandra.  
2. De utgifter som tas upp i budgeten ska beviljas för ett budgetår i enlighet med den förordning 
som avses i artikel 322.  
3. För verkställighet av de utgifter som tas upp i budgeten krävs det att en rättsligt bindande 
unionsakt först antas som ger en rättslig grund för unionens åtgärd och för verkställighet av mot ­
svarande utgift i enlighet med den förordning som avses i artikel 322, med förbehåll för undantag 
som anges i denna.  
4. För att budgetdisciplinen ska kunna upprätthållas får unionen inte anta akter som kan medföra 
betydande konsekvenser för budgeten, utan att avge en försäk ran om att de utgifter som blir en följd 
av dessa akter kan finansieras inom ramen för unionens egna medel och med iakttagande av den fleråriga budgetram som avses i artikel 312.  
5. Budgeten ska genomföras i överensstämmelse med principen om en sund ekonomisk förvalt
­
ning. Medlemsstaterna och unionen ska samarbeta med varandra för att de anslag som tagits upp i 
budgeten ska användas i överensstämmelse med denna princip.  
6. Unionen och medlemsstaterna ska i enlighet med artikel 325 bekämpa bedrägerier och all 
annan olaglig verksamhet som riktar sig mot unionens ekonomiska intressen.  
KAPITEL 1  
UNIONENS EGNA MEDEL  
Artikel 311  
(f.d. artikel 269 FEG)  
Unionen ska se till att den har nödvändiga medel för att nå sina mål och genomföra sin politik.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/181
Utan att det inverkar på andra inkomster ska budgeten finansieras helt av egna medel.  
Rådet ska, i enlighet med ett särskilt lagstiftningsförfarande, med enhällighet och efter att ha hört 
Europaparlamentet, anta ett beslut med bestämmelser om systemet för unionens egna medel. Inom 
ramen för detta kan nya kategorier av egna medel inrättas eller en befintlig kategori upphävas. 
Beslutet träder i kraft först sedan det har godkän ts av medlemsstaterna i enlighet med deras respek ­
tive konstitutionella bestämmelser.  
Rådet ska genom förordningar i enlighet med ett särskilt lagstiftningsförfarande fastställa genom ­
förandebestämmelser för systemet med unionens egna medel i den mån som detta föreskrivs i det beslut som antagits på grundval av tredje stycket. Rådet ska besluta efter Europaparlamentets god
­
kännande.  
KAPITEL 2  
FLERÅRIG BUDGETRAM 
Artikel 312 
1. Den fleråriga budgetramen syftar till att säkerställa en regelbunden utveckling av unionens 
utgifter inom gränserna för dess egna medel.  
Den ska fastställas för en period på minst fem år.  
Unionens årliga budget ska respektera den fleråriga budgetramen.  
2. Rådet ska i enlighet med ett särskilt lagstiftningsförfarande anta en förordning om fastställande 
av den fleråriga budgetramen. Rådet ska besluta med enhällighet efter godkännande av Europapar ­
lamentet, som ska besluta med en majoritet av sina ledamöter.  
Europeiska rådet får med enhällighet anta ett beslut om bemyndigande för rådet att besluta med 
kvalificerad majoritet när det antar den förordning som avses i första stycket.  
3. Den fleråriga budgetramen ska fastställa beloppen för de årliga taken för anslag för åtaganden 
för varje utgiftskategori och det årliga taket för anslag för betalningar. Utgiftskategorierna, som ska 
vara få till antalet, ska motsvara unionens huvudsakliga verksamhetsområden.  
Budgetramen ska innehålla alla övriga bestämmelser som behövs för att det årliga budgetförfarandet 
ska fungera väl.  
4. Om rådets förordning om fastställande av en ny budgetram inte har antagits vid utgången av 
den period som omfattas av den föregående budgetramen, ska giltighetstiden för taken och de övriga 
bestämmelser som gäller den föregående periodens sista år förlängas tills den nya akten har antagits.SV C 83/182 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
5. Under hela det förfarande som leder till antagandet av budgetramen, ska Europaparlamentet, 
rådet och kommissionen vidta alla nödvändiga åtgärder för att underlätta antagandet.  
KAPITEL 3  
UNIONENS ÅRLIGA BUDGET  
Artikel 313  
(f.d. artikel 272.1 FEG)  
Budgetåret ska börja den 1 januari och sluta den 31 december.  
Artikel 314  
(f.d. artikel 272.2–272.10 FEG)  
Europaparlamentet och rådet ska i enlighet med ett särskilt budgetförfarande fastställa unionens årliga 
budget i enlighet med följande bestämmelser:  
1. Varje institution, med undantag av Europeiska centralbanken, ska före den 1 juli upprätta en 
beräkning över sina utgifter för följande budgetår. Kommissionen ska sammanställa dessa beräk ­
ningar i ett budgetförslag som får innehålla avvikande beräkningar.  
Budgetförslaget ska innehålla en beräkning över inkomster och en beräkning över utgifter.  
2. Kommissionen ska förelägga Europaparlamentet och rådet budgetförslaget senast den 1 sep ­
tember året före det budgetår som förslaget avser.  
Kommissionen får ändra budgetförslaget under förfarandet till dess att den förlikningskommitté som 
avses i punkt 5 sammankallas.  
3. Rådet ska anta sin ståndpunkt om budgetförslaget, vilken ska översändas till Europaparlamentet 
senast den 1 oktober året före det budgetår som förslaget avser. Rådet ska lämna Europaparlamentet 
en fullständig redogörelse för de skäl som ledde till att rådet antog sin ståndpunkt.  
4. Om Europaparlamentet inom 42 dagar efter detta översändande  
a) godkänner rådets ståndpunkt, är budgeten antagen,  
b) inte har fattat något beslut, ska budgeten anses som antagen,  
c) med en majoritet av sina ledamöter antar ändringar, ska det ändrade förslaget översändas till rådet 
och kommissionen. Europaparlamentets ordförande ska i samförstånd med rådets ordförandeSV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/183
omedelbart sammankalla förlikningskommittén. Förlikningskommittén ska dock inte sammankal ­
las om rådet inom tio dagar efter detta översändande meddelar Europaparlamentet att det god ­
känner samtliga ändringar.  
5. Förlikningskommittén, som ska bestå av rådets medlemmar eller företrädare för dessa och lika 
många företrädare för Europaparlamentet, ska ha till uppgift att på grundval av Europaparlamentets 
och rådets ståndpunkter med en kvalificerad majoritet av rådets medlemmar eller företrädarna för 
dessa och en majoritet av Europaparlamentets företrädare, uppnå enighet om ett gemensamt förslag inom 21 dagar efter det att den sammankallats.  
Kommissionen ska delta i förlikningskommitténs arbete och ta alla nödvändiga initiativ för att närma 
Europaparlamentets och rådets ståndpunkter till varandra.  
6. Om förlikningskommittén inom de 21 dagar som avses i punkt 5 uppnår enighet om ett 
gemensamt förslag, ska Europaparlamentet och rådet var för sig ha 14 dagar på sig efter det att 
denna enighet har uppnåtts för att godkänna det gemensamma förslaget.  
7. Om inom de 14 dagar som avses i punkt 6  
a) både Europaparlamentet och rådet godkänner det gemensamma förslaget eller inte fattar något 
beslut, eller om en av dessa institutioner godkänner det gemensamma förslaget medan den andra inte 
fattar något beslut, ska budgeten anses som slutgiltigt antagen i enlighet med det gemensamma förslaget, eller  
b) Europaparlamentet med en majoritet av sina ledamöter och rådet båda avvisar det gemensamma 
förslaget, eller om en av dessa institutioner avvisar det gemensamma förslaget medan den andra inte fattar något beslut, ska ett nytt budgetförslag läggas fram av kommissionen, eller  
c) Europaparlamentet med en majoritet av sina ledamöter avvisar det gemensamma förslaget medan 
rådet godkänner det, ska ett nytt budgetförslag läggas fram av kommissionen, eller  
d) Europaparlamentet godkänner det gemensamma förslaget medan rådet avvisar det, får Europa
­
parlamentet, inom 14 dagar efter det att rådet har avvisat förslaget, med en majoritet av sina 
ledamöter och tre femtedelar av de avgivna rösterna besluta att bekräfta samtliga eller några av de 
ändringar som avses i punkt 4 c. Om någon av Europaparlamentets ändringar inte bekräftas, ska 
den i förlikningskommittén överenskomna ståndpunkten avseende den budgetpost som är före ­
mål för denna ändring anses godkänd. Budgeten ska anses slutgiltigt antagen på grundval av detta.  
8. Om förlikningskommittén inom de 21 dagar som avses i punkt 5 inte uppnår enighet om ett 
gemensamt förslag, ska ett nytt budgetförslag läggas fram av kommissionen.SV C 83/184 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
9. När det förfarande som anges i denna artikel har avslutats, ska Europaparlamentets ordförande 
förklara att budgeten är slutgiltigt antagen.  
10. Varje institution ska utöva de befogenheter som den tilldelas genom denna artikel med 
beaktande av fördragen och de akter som antagits i enlighet med dessa, särskilt om unionens 
egna medel och balansen mellan inkomster och utgifter.  
Artikel 315  
(f.d. artikel 273 FEG)  
Om budgeten ännu inte har blivit slutgiltigt antagen i början av ett budgetår, får ett belopp som 
motsvarar högst en tolftedel av anslagen i den aktuella avdelningen i budgeten för det föregående 
budgetåret användas varje månad för en avdelning i budgeten i enlighet med bestämmelserna i den 
budgetförordning som utfärdats enligt artikel 322; det får dock inte överstiga en tolftedel av de 
anslag som anges i denna avdelning i budgetförslaget.  
Under förutsättning att övriga villkor i första styck et iakttas får rådet, på förslag av kommissionen, ge 
sitt tillstånd till utgifter som överstiger en tolftedel, i enlighet med den budgetförordning som 
utfärdats enligt artikel 322. Rådet ska omedelbart överlämna beslutet till Europaparlamentet.  
I det beslut som avses i andra stycket ska de åtgärder föreskrivas som krävs i fråga om resurser för 
tillämpningen av denna artikel, i överensstämmelse med de akter som avses i artikel 311.  
Beslutet ska träda i kraft trettio dagar efter antagandet, om Europaparlamentet inom denna tidsfrist 
med en majoritet av sina ledamöter inte beslutar att minska dessa utgifter.  
Artikel 316  
(f.d. artikel 271 FEG)  
På de villkor som ska fastställas enligt artikel 322 får anslag som inte avser personalutgifter och som 
inte förbrukats vid budgetårets utgång föras över, dock endast till det närmast följande budgetåret.  
Anslagen ska delas in i avdelningar alltefter utgifternas art eller ändamål och ytterligare delas in i 
överensstämmelse med den budgetförordning som utfärdats enligt artikel 322.  
Europaparlamentets, Europeiska rådets och rådets, kommissionens och Europeiska unionens domstols 
utgifter ska tas upp i särskilda delar av budgeten om inte annat följer av någon särskild ordning för 
vissa gemensamma utgifter.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/185
KAPITEL 4  
GENOMFÖRANDE AV BUDGETEN OCH ANSVARSFRIHET 
Artikel 317  
(f.d. artikel 274 FEG)  
I överensstämmelse med principerna för en sund ekonomisk förvaltning ska kommissionen i sam ­
arbete med medlemsstaterna genomföra budgeten under eget ansvar och inom ramen för de beviljade 
anslagen enligt bestämmelserna i den budgetförordning som utfärdats enligt artikel 322. Medlems ­
staterna ska samarbeta med kommissionen för att säkerställa att anslagen används i överensstäm ­
melse med principerna för en sund ekonomisk förvaltning.  
Budgetförordningen ska ange medlemsstaternas kontroll- och revisionsskyldigheter vid genomföran ­
det av budgeten samt deras ansvar i samband med detta. Den ska också ange det ansvar och de 
närmare särskilda bestämmelser som ska gälla för hur varje institution ska medverka när dess egna 
utgifter effektueras.  
Kommissionen får inom budgeten föra över anslag från en avdelning till en annan och från en 
underavdelning till en annan, inom de gränser och på de villkor som anges i budgetförordningen.  
Artikel 318  
(f.d. artikel 275 FEG)  
Kommissionen ska årligen till Europaparlamentet och rådet överlämna en redovisning för hur bud ­
geten genomförts under det föregående budgetåret. Kommissionen ska till dem också överlämna en 
redovisning för unionens tillgångar och skulder.  
Kommissionen ska till Europaparlamentet och rådet även överlämna en rapport med utvärdering av 
unionens finanser på grundval av de resultat s om uppnåtts, särskilt i förhållande till de uppgifter som 
Europaparlamentet och rådet lämnat enligt artikel 319.  
Artikel 319  
(f.d. artikel 276 FEG)  
1. På rekommendation av rådet ska Europaparlamentet bevilja kommissionen ansvarsfrihet för 
budgetens genomförande. I detta syfte ska rådet och Europaparlamentet i tur och ordning granska de 
räkenskaper och redovisningar samt den utvärderingsrapport som avses i artikel 318, revisionsrättens 
årsrapport tillsammans med de granskade institutionernas svar på revisionsrättens iakttagelser, den 
förklaring om räkenskapernas tillförlitlighet som avses i artikel 287.1 andra stycket samt de av 
revisionsrättens särskilda rapporter som är av betydelse i detta sammanhang.SV C 83/186 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
2. Innan Europaparlamentet beviljar kommissionen ansvarsfrihet eller för andra ändamål i sam ­
band med att Europaparlamentet utövar sina befogenheter beträffande budgetens genomförande, kan 
det anmoda kommissionen att redogöra för verkställigheten av utgifterna eller för hur de finansiella kontrollsystemen fungerar. Kommissionen ska på begäran lägga fram alla nödvändiga uppgifter för 
Europaparlamentet.  
3. Kommissionen ska vidta alla lämpliga åtgärder för att rätta sig efter iakttagelserna i besluten om 
ansvarsfrihet, andra iakttagelser från Europaparlamentet om verkställigheten av utgifterna samt de 
kommentarer som är fogade till rådets rekommendationer om ansvarsfrihet.  
På begäran av Europaparlamentet eller rådet ska kommissionen rapportera om de åtgärder som den 
har vidtagit mot bakgrund av dessa iakttagelser och kommentarer, särskilt om de instruktioner som 
den har gett de avdelningar som ansvarar för budgetens genomförande. Dessa rapporter ska också 
översändas till revisionsrätten.
 
KAPITEL 5  
GEMENSAMMA BESTÄMMELSER  
Artikel 320  
(f.d. artikel 277 FEG)  
Den fleråriga budgetramen och den årliga budgeten ska upprättas i euro.  
Artikel 321  
(f.d. artikel 278 FEG)  
Under förutsättning att kommissionen underrättar berörda medlemsstaters behöriga myndigheter får 
kommissionen överföra tillgångar som den innehar i en medlemsstats valuta till en annan medlems ­
stats valuta i den mån det behövs för att dessa tillgångar ska kunna användas för ändamål som avses 
i fördragen. Kommissionen ska så långt som möjligt undvika att företa sådana överföringar, om den 
har kontanter eller likvida medel i de valutor som den behöver.  
Kommissionen ska stå i förbindelse med varje medlemsstat genom den myndighet som medlems ­
staten utser. Vid genomförandet av finansiella transaktioner ska kommissionen anlita den berörda 
medlemsstatens sedelutgivande bank eller något annat finansinstitut som godkänts av medlemsstaten.  
Artikel 322  
(f.d. artikel 279 FEG)  
1. Europaparlamentet och rådet ska genom förordningar, i enlighet med det ordinarie lagstift ­
ningsförfarandet och efter att ha hört revisionsrätten, anta  
a) finansiella regler som särskilt ska ange närmare bestämmelser om budgetens uppställning och 
genomförande och om redovisning och revision,SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/187
b) regler om ordningen för kontrollen av finansiella aktörers, särskilt utanordnares och räkenskaps ­
förares, ansvar.  
2. Rådet ska genom beslut, på förslag av kommissionen och efter att ha hört Europaparlamentet 
och revisionsrätten, fastställa de sätt och det förfarande enligt vilka de budgetinkomster som fastställs 
i den ordning som gäller för unionens egna medel ska ställas till kommissionens förfogande samt 
bestämma nödvändiga åtgärder för att möta ett eventuellt likviditetsbehov.  
Artikel 323 
Europaparlamentet, rådet och kommissionen ska se till att det finns finansiella medel tillgängliga för 
att unionen ska kunna fullgöra sina rättsliga förpliktelser gentemot tredje man.  
Artikel 324 
Regelbundna möten mellan Europaparlamentets, rådets och kommissionens ordförande ska samman ­
kallas på kommissionens initiativ inom ramen för de budgetförfaranden som avses i denna avdelning. 
Ordförandena ska vidta alla nödvändiga åtgärder för att främja samråd och närma sina institutioners 
ståndpunkter till varandra i syfte att göra det lättare att genomföra denna avdelning.  
KAPITEL 6  
BEKÄMPNING AV BEDRÄGERI  
Artikel 325  
(f.d. artikel 280 FEG)  
1. Unionen och medlemsstaterna ska bekämpa bedrägerier och all annan olaglig verksamhet som 
riktar sig mot unionens ekonomiska intressen genom åtgärder som ska vidtas i enlighet med denna 
artikel och som ska ha avskräckande effekt och ge ett effektivt skydd i medlemsstaterna liksom i 
unionens institutioner, organ och byråer.  
2. Medlemsstaterna ska vidta samma åtgärder för att bekämpa bedrägerier som riktar sig mot 
unionens ekonomiska intressen, som de vidtar för att bekämpa bedrägerier som riktar sig mot deras 
egna ekonomiska intressen.  
3. Utan att det påverkar tillämpningen av andra bestämmelser i fördragen ska medlemsstaterna 
samordna sina åtgärder för att skydda unionens ekonomiska intressen mot bedrägerier. De ska för detta ändamål tillsammans med kommissionen organisera ett nära och regelbundet samarbete mellan 
de behöriga myndigheterna.SV C 83/188 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
4. Europaparlamentet och rådet ska i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet och efter 
att ha hört revisionsrätten besluta om nödvändiga åtgärder som rör förebyggande av och kamp mot 
bedrägerier som riktar sig mot unionens ekonomiska intressen för att ge effektivt och likvärdigt 
skydd i medlemsstaterna liksom i unionens institutioner, organ och byråer.  
5. Kommissionen ska i samarbete med medlemsstaterna varje år för Europaparlamentet och rådet 
lägga fram en rapport om de åtgärder som vidtagits för att genomföra denna artikel.  
AVDELNING III  
FÖRDJUPADE SAMARBETEN  
Artikel 326  
(f.d. artiklarna 27a–27e, 40–40b och 43–45 FEU och f.d. artiklarna 11–11a FEG)  
De fördjupade samarbetena ska respektera fördragen och unionsrätten.  
De får inte negativt påverka den inre marknaden eller den ekonomiska, sociala och territoriella 
sammanhållningen. De får inte innebära något hinder eller någon diskriminering i handeln mellan medlemsstaterna eller leda till snedvridning av konkurrensen dem emellan.  
Artikel 327
 
(f.d. artiklarna 27a–27e, 40–40b och 43–45 FEU och f.d. artiklarna 11–11a FEG)  
De fördjupade samarbetena ska respektera de icke deltagande medlemsstaternas befogenheter, rättig ­
heter och skyldigheter. Dessa medlemsstater får inte hindra de deltagande medlemsstaterna från att genomföra samarbetena.  
Artikel 328
 
(f.d. artiklarna 27a–27e, 40–40b och 43–45 FEU och f.d. artiklarna 11–11a FEG)  
1. När de fördjupade samarbetena upprättas ska de vara öppna för samtliga medlemsstater, för ­
utsatt att medlemsstaterna tar hänsyn till de eventuella villkor för deltagande som fastställs genom 
beslutet om bemyndigande. De ska också vara öppna vid varje annat tillfälle, under förutsättning att 
de utöver nämnda villkor tar hänsyn till de akter som redan har antagits inom denna ram.  
Kommissionen och de medlemsstater som deltar i ett fördjupat samarbete ska se till att främja ett 
deltagande av så många medlemsstater som möjligt.  
2. Kommissionen och vid behov unionens höga representant för utrikes frågor och säkerhets ­
politik ska regelbundet informera Europaparlamentet och rådet om utvecklingen av de fördjupade 
samarbetena.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/189
Artikel 329  
(f.d. artiklarna 27a–27e, 40–40b och 43–45 FEU och f.d. artiklarna 11–11a FEG)  
1. De medlemsstater som önskar upprätta ett fördjupat samarbete sinsemellan på något av de 
områden som avses i fördragen, med undantag av områdena med exklusiv befogenhet och den 
gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken, ska rikta en begäran till kommissionen och närmare 
ange tillämpningsområdet och de mål som eftersträvas genom det planerade fördjupade samarbetet. 
Kommissionen får lägga fram ett förslag för rådet om detta. Om kommissionen inte lägger fram 
något förslag, ska den underrätta de berörda medlemsstaterna om skälen till detta.  
Ett bemyndigande att inleda ett fördjupat samarbete enligt första stycket ska ges av rådet på förslag 
av kommissionen och efter Europaparlamentets godkännande.  
2. En begäran från de medlemsstater som önskar upprätta ett fördjupat samarbete sinsemellan 
inom ramen för den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken ska riktas till rådet. Denna begäran ska överlämnas till unionens höga representant för utrikes frågor och säkerhetspolitik, som ska avge ett yttrande om samstämmigheten mellan det fördjupade samarbete som planeras och unionens gemensamma utrikes- och säkerhetspolitik, och till kommissionen, som ska avge ett yttrande, särskilt 
om samstämmigheten mellan det fördjupade samarbete som planeras och övrig unionspolitik. Begä
­
ran ska även översändas till Europaparlamentet för kännedom.  
Bemyndigande att inleda ett fördjupat samarbete ska ges genom ett beslut av rådet, som ska besluta 
med enhällighet.  
Artikel 330  
(f.d. artiklarna 27a–27e, 40–40b och 43–45 FEU och f.d. artiklarna 11–11a FEG)  
Alla rådsmedlemmar får delta i rådets överläggningar, men endast de rådsmedlemmar som företräder 
medlemsstater som deltar i ett fördjupat samarbete får delta i omröstningen.  
Endast rösterna från de deltagande medlemsstaternas företrädare krävs för enhällighet.  
Kvalificerad majoritet ska definieras i enlighet med artikel 238.3.  
Artikel 331  
(f.d. artiklarna 27a–27e, 40–40b och 43–45 FEU och f.d. artiklarna 11–11a FEG)  
1. Varje medlemsstat som önskar delta i ett pågående fördjupat samarbete på något av de om ­
råden som avses i artikel 329.1 ska anmäla sin avsikt till rådet och kommissionen.  
Kommissionen ska inom fyra månader efter det at t anmälan har mottagits bekräfta den berörda 
medlemsstatens deltagande. Kommissionen ska, i förekommande fall, konstatera att villkoren för 
deltagande är uppfyllda och besluta om nödvändiga övergångsåtgärder för tillämpningen av de akter 
som redan antagits inom ramen för det fördjupade samarbetet.SV C 83/190 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
Om kommissionen emellertid anser att villkoren för deltagande inte är uppfyllda, ska den ange vilka 
åtgärder som ska vidtas för att dessa villkor ska uppfyllas och fastställa en tidsfrist för en ny 
behandling av begäran. När tidsfristen har löpt ut, ska kommissionen behandla begäran på nytt i 
enlighet med förfarandet i andra stycket. Om kommissionen anser att villkoren för deltagande fortfarande inte är uppfyllda, får den berörda medlemsstaten hänskjuta frågan till rådet, som ska 
besluta om begäran. Rådet ska besluta i enlighet med artikel 330. Det får på kommissionens förslag 
även besluta om sådana övergångsåtgärder som avses i andra stycket.  
2. Varje medlemsstat som önskar delta i ett pågående fördjupat samarbete inom ramen för den 
gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken ska anmäla sin avsikt till rådet, unionens höga repre
­
sentant för utrikes frågor och säkerhetspolitik och till kommissionen.  
Rådet ska bekräfta den berörda medlemsstatens deltag ande efter samråd med unionens höga repre ­
sentant för utrikes frågor och säkerhetspolitik och efter att i förekommande fall ha fastställt att villkoren för deltagande är uppfyllda. Rådet får på förslag av unionens höga representant även besluta 
om nödvändiga övergångsåtgärder för tillämpningen av akter som redan antagits inom ramen för det 
fördjupade samarbetet. Om rådet emellertid anser att villkoren för deltagande inte är uppfyllda, ska det ange vilka åtgärder som ska vidtas för att dessa villkor ska uppfyllas och fastställa en tidsfrist för en ny behandling av begäran om deltagande.  
Vid tillämpning av denna punkt ska rådet besluta med enhällighet och i enlighet med artikel 330.  
Artikel 332
 
(f.d. artiklarna 27a–27e, 40–40b och 43–45 FEU och f.d. artiklarna 11–11a FEG)  
Andra utgifter för genomförandet av ett fördjupat samarbete än de förvaltningskostnader som 
institutionerna åsamkas ska bäras av de deltagande medlemsstaterna, om inte rådet med enhällighet bland alla sina medlemmar och efter att ha hört Europaparlamentet beslutar något annat.  
Artikel 333
 
(f.d. artiklarna 27a–27e, 40–40b och 43–45 FEU och f.d. artiklarna 11–11a FEG)  
1. Om en bestämmelse i fördragen som kan komma att tillämpas inom ramen för ett fördjupat 
samarbete föreskriver att rådet ska besluta med enhällighet, får rådet med enhällighet i enlighet med 
bestämmelserna i artikel 330 anta ett beslut som föreskriver att det ska besluta med kvalificerad 
majoritet.  
2. Om en bestämmelse i fördragen som kan komma att tillämpas inom ramen för ett fördjupat 
samarbete föreskriver att rådet ska anta akter i enlighet med ett särskilt lagstiftningsförfarande, får 
rådet med enhällighet i enlighet med bestämmelserna i artikel 330 anta ett beslut som föreskriver att 
det ska besluta i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet. Rådet ska besluta efter att ha hört 
Europaparlamentet.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/191
3. Punkterna 1 och 2 ska inte tillämpas på beslut som har militära eller försvarsmässiga kon ­
sekvenser.  
Artikel 334  
(f.d. artiklarna 27a–27e, 40–40b och 43–45 FEU och f.d. artiklarna 11–11a FEG)  
Rådet och kommissionen ska se till att de åtgärder som vidtas inom ramen för ett fördjupat 
samarbete är samstämmiga såväl inbördes som med unio nens politik, och de ska samarbeta i detta 
syfte.  
SJUNDE DELEN  
ALLMÄNNA BESTÄMMELSER OCH SLUTBESTÄMMELSER  
Artikel 335  
(f.d. artikel 282 FEG)  
Unionen ska i varje medlemsstat ha den mest vittgående rättskapacitet som tillerkänns juridiska 
personer enligt den nationella lagstiftningen: den ska särskilt kunna förvärva och avyttra fast och 
lös egendom samt föra talan inför domstolar och andra myndigheter. Den ska i sådana fall företrädas 
av kommissionen. Unionen ska dock i frågor som rör en viss institutions funktion företrädas av den 
institutionen i enlighet med dess administrativa självständighet.  
Artikel 336  
(f.d. artikel 283 FEG)  
Europaparlamentet och rådet ska, genom förordningar i enlighet med det ordinarie lagstiftnings ­
förfarandet och efter att ha hört övriga berörda institutioner, fastställa tjänsteföreskrifter för tjäns ­
temännen vid Europeiska unionen och anställningsvillkor för övriga anställda vid unionen.  
Artikel 337  
(f.d. artikel 284 FEG)  
Kommissionen får inom de gränser och på de villkor som med enkel majoritet fastställts av rådet i 
enlighet med bestämmelserna i fördragen inhämta den information och företa de kontroller som 
behövs för att fullgöra de uppgifter som anförtrotts kommissionen.  
Artikel 338  
(f.d. artikel 285 FEG)  
1. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 5 i protokollet om stadgan för Europeiska 
centralbankssystemet och Europeiska centralbanken ska Europaparlamentet och rådet i enlighet 
med det ordinarie lagstiftningsförfarandet besluta om åtgärder för att framställa sådan statistik 
som behövs för unionens verksamhet.SV C 83/192 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
2. Framställningen av unionsstatistik ska uppfylla krav på opartiskhet, tillförlitlighet, objektivitet, 
vetenskapligt oberoende, kostnadseffektivitet och insynsskydd för statistiska uppgifter; den får inte 
innebära en alltför stor belastning för de ekonomiska aktörerna.  
Artikel 339  
(f.d. artikel 287 FEG)  
Medlemmarna av unionens institutioner, medlemmarna av kommittéer samt tjänstemän och övriga 
anställda i unionen ska, även efter det att deras uppdrag upphört, vara förpliktade att inte lämna ut 
upplysningar som omfattas av tystnadsplikt, särskilt uppgifter om företag, deras affärsförbindelser 
eller deras kostnadsförhållanden.  
Artikel 340  
(f.d. artikel 288 FEG)  
Unionens avtalsrättsliga ansvar ska regleras av den lagstiftning som är tillämplig på avtalet i fråga.  
Vad beträffar utomobligatoriskt ansvar ska unio nen ersätta skada, som orsakats av dess institutioner 
eller av dess anställda under tjänsteutövning, i enlighet med de allmänna principer som är gemen ­
samma för medlemsstaternas rättsordningar.  
Med avvikelse från andra stycket ska Europeiska centralbanken ersätta skada som orsakats av banken 
själv eller av dess anställda under tjänsteutövning i enlighet med de allmänna principer som är 
gemensamma för medlemsstaternas rättsordningar.  
De anställdas personliga ansvar gentemot unionen ska regleras av bestämmelserna i de tjänste ­
föreskrifter eller de anställningsvillkor som gäller för dem.  
Artikel 341  
(f.d. artikel 289 FEG)  
Säte för unionens institutioner ska fastställas av medlemsstaternas regeringar i samförstånd.  
Artikel 342  
(f.d. artikel 290 FEG)  
Reglerna i fråga om språk för unionens institutioner ska, med förbehåll för bestämmelserna i stadgan 
för Europeiska unionens domstol, enhälligt fastställas av rådet genom förordningar.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/193
Artikel 343  
(f.d. artikel 291 FEG)  
Unionen ska, på de villkor som anges i protokollet av den 8 april 1965 om Europeiska unionens 
immunitet och privilegier, inom medlemsstaternas territorier åtnjuta den immunitet och de privilegier 
som krävs för att den ska kunna fullgöra sin uppgift. Detsamma ska gälla för Europeiska central ­
banken och Europeiska investeringsbanken.  
Artikel 344  
(f.d. artikel 292 FEG)  
Medlemsstaterna förbinder sig att inte lösa tvister om tolkningen eller tillämpningen av fördragen på 
annat sätt än som bestämts genom fördragen.  
Artikel 345  
(f.d. artikel 295 FEG)  
Fördragen ska inte i något hänseende ingripa i medlemsstaternas egendomsordning.  
Artikel 346  
(f.d. artikel 296 FEG)  
1. Bestämmelserna i fördragen ska inte hindra tillämpningen av följande regler:  
a) Ingen medlemsstat ska vara förpliktad att lämna sådan information vars avslöjande den anser 
strida mot sina väsentliga säkerhetsintressen.  
b) Varje medlemsstat får vidta åtgärder, som den anser nödvändiga för att skydda sina väsentliga 
säkerhetsintressen i fråga om tillverkning av eller handel med vapen, ammunition och krigs ­
materiel; sådana åtgärder får inte försämra konkurrensvillkoren på den inre marknaden vad gäller varor som inte är avsedda speciellt för militärändamål.  
2. Rådet får på förslag från kommissionen genom enhälligt beslut ändra den lista som rådet den 
15 april 1958 fastställde över varor på vilka bestämmelserna i punkt 1 b ska tillämpas.  
Artikel 347
 
(f.d. artikel 297 FEG)  
Medlemsstaterna ska samråda med varandra för att genom gemensamma åtgärder hindra att den inre 
marknadens funktion påverkas av åtgärder som en medlemsstat kan se sig tvungen att vidta vid 
allvarliga interna störningar som påverkar upprätthållandet av lag och ordning, i händelse av krig 
eller vid en allvarlig internationell spänning som innebär krigsfara eller för att fullgöra de skyldigheter 
den har tagit på sig i syfte att bevara fred och internationell säkerhet.SV C 83/194 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
Artikel 348  
(f.d. artikel 298 FEG)  
Om åtgärder som vidtagits i de fall som avses i artiklarna 346 och 347 leder till att konkurrens ­
villkoren inom den inre marknaden snedvrids, ska kommissionen tillsammans med den berörda 
medlemsstaten undersöka hur åtgärderna kan anpassas till bestämmelserna i fördragen.  
Med avvikelse från det förfarande som anges i artiklarna 258 och 259 får kommissionen eller en 
medlemsstat vända sig direkt till domstolen, om kommissionen eller medlemsstaten anser att en annan medlemsstat missbrukar sina befogenheter enligt artiklarna 346 och 347. Domstolen ska 
meddela sitt avgörande inom stängda dörrar.  
Artikel 349
 
(f.d. artikel 299.2 andra, tredje och fjärde styckena FEG)  
Rådet ska med beaktande av den strukturella, sociala och ekonomiska situationen i Guadeloupe, 
Franska Guyana, Martinique, Réunion, Saint-Barthélemy och Saint-Martin, och på Azorerna, Madeira 
och Kanarieöarna, vilken förvärras av dessas avlägsna belägenhet, ökaraktär, ringa storlek, besvärliga 
terräng- och klimatförhållanden samt ekonomiska beroende av ett fåtal produkter, vilka faktorer på 
grund av sin bestående natur och sammanlagda verkan allvarligt hämmar områdenas utveckling, på 
förslag av kommissionen och efter att ha hört Europaparlamentet besluta om specifika åtgärder för 
att särskilt fastställa villkoren för hur fördragen ska tillämpas beträffande dessa områden, inklusive 
den gemensamma politiken. Om de specifika åtgärderna i fråga beslutas av rådet i enlighet med ett 
särskilt lagstiftningsförfarande, ska det också besluta på förslag av kommissionen och efter att ha hört 
Europaparlamentet.  
De åtgärder som avses i första stycket gäller särskilt tull- och handelspolitik, skattepolitik, frizoner, 
jordbruks- och fiskepolitik, villkor för leverans av råvaror och viktiga konsumtionsvaror, statligt stöd 
samt villkor för tillgång till strukturfonder och övergripande unionsprogram.  
Rådet ska besluta om de åtgärder som avses i första stycket med beaktande av de yttersta rand ­
områdenas särdrag och särskilda begränsningar, utan att undergräva integriteten och sammanhanget 
hos unionsrätten, inklusive den inre marknaden och den gemensamma politiken.  
Artikel 350  
(f.d. artikel 306 FEG)  
Bestämmelserna i fördragen ska inte hindra förekomsten och genomförandet av de regionala unio ­
nerna mellan Belgien och Luxemburg samt mellan Belgien, Luxemburg och Nederländerna, i den mån syftena med dessa regionala unioner inte uppnås genom tillämpning av fördragen.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/195
Artikel 351  
(f.d. artikel 307 FEG)  
De rättigheter och förpliktelser som följer av avtal som ingåtts före den 1 januari 1958 eller, för 
stater som senare ansluter sig, före tidpunkten för deras anslutning mellan å ena sidan en eller flera 
medlemsstater och å andra sidan ett eller flera tredje länder ska inte påverkas av bestämmelserna i 
fördragen.  
I den mån dessa avtal inte är förenliga med fördragen ska den eller de berörda medlemsstaterna vidta 
alla lämpliga åtgärder för att undanröja det som är oförenligt med fördragen. Medlemsstaterna ska 
vid behov bistå varandra i detta syfte och i förekommande fall inta en gemensam hållning.  
Vid tillämpning av sådana avtal som avses i första stycket ska medlemsstaterna beakta att de fördelar 
som varje medlemsstat beviljar enligt fördragen utgör en integrerad del av upprättandet av unionen 
och härigenom är oskiljaktigt förbundna med upprättandet av gemensamma institutioner, med 
överlämnandet av befogenheter till dessa och med beviljandet av samma fördelar av alla övriga 
medlemsstater.  
Artikel 352  
(f.d. artikel 308 FEG)  
1. Om en åtgärd från unionens sida skulle visa sig nödvändig för att, inom ramen för den politik 
som fastställs i fördragen, nå något av de mål som avses i fördragen, och dessa inte föreskriver de nödvändiga befogenheterna för detta, ska rådet med enhälli ghet, på förslag av kommissionen och 
efter Europaparlamentets godkännande, anta lämpliga bestämmelser. Om bestämmelserna i fråga 
antas av rådet i enlighet med ett särskilt lagstiftningsförfarande, ska det också besluta med enhällig
­
het, på förslag av kommissionen och efter Europaparlamentets godkännande.  
2. Kommissionen ska vid det förfarande för kontroll av subsidiaritetsprincipen som avses i 
artikel 5.3 i fördraget om Europeiska unionen uppmärksamma nationella parlament på de förslag 
som grundar sig på den här artikeln.  
3. De åtgärder som grundar sig på denna artikel får inte omfatta någon harmonisering av med ­
lemsstaternas lagar och andra författningar i de fall där fördragen utesluter en sådan harmonisering.  
4. Denna artikel får inte ligga till grund för att uppnå mål som omfattas av den gemensamma 
utrikes- och säkerhetspolitiken och varje akt som antas i enlighet med denna artikel ska respektera de begränsningar som fastställs i artikel 40 andra stycket i fördraget om Europeiska unionen.SV C 83/196 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
Artikel 353 
Artikel 48.7 i fördraget om Europeiska unionen ska inte tillämpas på följande artiklar:  
— artikel 311 tredje och fjärde styckena,  
— artikel 312.2 första stycket,  
— artikel 352 och  
— artikel 354.  
Artikel 354  
(f.d. artikel 309 FEG)  
Vid tillämpning av artikel 7 i fördraget om Europeiska unionen om tillfälligt upphävande av vissa 
rättigheter som följer av medlemskap i unionen, får den medlem av Europeiska rådet eller rådet som 
företräder den berörda medlemsstaten inte delta i om röstningen, och den berörda medlemsstaten ska 
inte tas med i beräkningen av den tredjedel eller de fyra femtedelar av medlemsstaterna som anges i 
punkterna 1 och 2 i nämnda artikel. Att personligen närvarande eller företrädda medlemmar avstår 
från att rösta hindrar inte att sådana beslut som avses i punkt 2 i nämnda artikel antas.  
Vid antagande av de beslut som avses i artikel 7.3 och 7.4 i fördraget om Europeiska unionen ska 
kvalificerad majoritet definieras i enlighet med artikel 238.3 b i det här fördraget.  
Om rådet, till följd av ett beslut om tillfälligt upphävande av rösträtten som antagits i enlighet med 
artikel 7.3 i fördraget om Europeiska unionen, beslutar med kvalificerad majoritet på grundval av 
någon av bestämmelserna i fördragen, ska denna kvalificerade majoritet definieras i enlighet med 
artikel 238.3 b i det här fördraget eller, om rådet agerar på förslag av kommissionen eller unionens 
höga representant för utrikes frågor och säkerhetspolitik, i enlighet med artikel 238.3 a.  
Vid tillämpning av artikel 7 i fördraget om Europeiska unionen ska Europaparlamentet besluta med 
två tredjedelar av de avgivna rösterna, som ska representera majoriteten av dess ledamöter.  
Artikel 355  
(f.d. artikel 299.2 första stycket och 299.3–299.6 FEG)  
Utöver bestämmelserna i artikel 52 i fördraget om Europeiska unionen angående fördragens terri ­
toriella tillämpningsområde ska följande bestämmelser tillämpas:  
1. Bestämmelserna i fördragen ska gälla för Guadeloupe, Franska Guyana, Martinique, Réunion, 
Saint-Barthélemy och Saint-Martin, Azorerna, Madeira och Kanarieöarna i enlighet med artikel 349.  
2. De utomeuropeiska länder och territorier som anges i bilaga II ska omfattas av den särskilda 
associeringsordning som fastställts i fjärde delen.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/197
Fördragen ska inte tillämpas på de utomeuropeiska länder och territorier som har särskilda förbin ­
delser med Förenade konungariket Storbritannien och Nordirland och som inte har tagits med i den 
nämnda bilagan.  
3. Bestämmelserna i fördragen ska tillämpas på de europeiska territorier vilkas utrikes angelägen ­
heter omhändertas av en medlemsstat.  
4. Bestämmelserna i fördragen ska omfatta Åland i enlighet med bestämmelserna i protokoll nr 2 
i akten om villkoren för Republiken Österrikes, Republiken Finlands och Konungariket Sveriges 
anslutning.  
5. Med avvikelse från artikel 52 i fördraget om Europeiska unionen och punkterna 1–4 i den här 
artikeln ska följande gälla:  
a) Fördragen ska inte tillämpas beträffande Färöarna.  
b) Fördragen ska inte tillämpas beträffande Förenade konungariket Storbritannien och Nordirlands 
suveräna basområden Akrotiri och Dhekelia i Cypern, utom i den mån det är nödvändigt för 
genomförandet av arrangemangen i det protokoll om Förenade konungariket Storbritannien och 
Nordirlands suveräna basområden i Cypern som bifogas akten om villkoren för Republiken Tjeckiens, Republiken Estlands, Republiken Cyp erns, Republiken Lettlands, Republiken Litauens, 
Republiken Ungerns, Republiken Maltas, Republiken Polens, Republiken Sloveniens och Republi
­
ken Slovakiens anslutning till Europeiska unionen och i enlighet med bestämmelserna i det protokollet.  
c) Fördragen ska tillämpas beträffande Kanalöarna och Isle of Man endast i den utsträckning det är 
nödvändigt för att säkerställa genomförandet av den ordning för dessa öar som anges i det 
fördrag om anslutning av nya medlemsstater till Europeiska ekonomiska gemenskapen och till 
Europeiska atomenergigemenskapen som undertecknats den 22 januari 1972.  
6. Europeiska rådet får på initiativ av den berörda medlemsstaten anta ett beslut om ändring av 
ställningen i förhållande till unionen för ett danskt, franskt eller nederländskt land eller territorium som avses i punkterna 1 och 2. Europeiska rådet ska besluta med enhällighet efter att ha hört 
kommissionen.  
Artikel 356
 
(f.d. artikel 312 FEG)  
Detta fördrag har ingåtts på obegränsad tid.  
Artikel 357  
(f.d. artikel 313 FEG)  
Detta fördrag ska ratificeras av de höga fördragsslutande parterna i enlighet med deras konstitutio ­
nella bestämmelser. Ratifikationsinstrumenten ska deponeras hos Republiken Italiens regering.SV C 83/198 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
Detta fördrag träder i kraft den första dagen i den månad som följer efter det att det sista ratifika ­
tionsinstrumentet har deponerats. Om emellertid detta har deponerats mindre än femton dagar före 
följande månads början, träder fördraget inte i kraft förrän den första dagen i den andra månaden 
efter det att det har deponerats.  
Artikel 358 
Bestämmelserna i artikel 55 i fördraget om Europeisk a unionen ska tillämpas på det här fördraget.  
TILL BEVIS HÄRPÅ  har undertecknade befullmäktigade undertecknat detta fördrag.  
Som skedde i Rom den tjugofemte mars nittonhundrafemtiosju.  
(förteckningen över befullmäktigade återges inte här)SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/199

PROTOKOLLSV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/201

PROTOKOLL (nr 1)  
OM DE NATIONELLA PARLAMENTENS ROLL I 
EUROPEISKA UNIONEN  
DE HÖGA FÖRDRAGSSLUTANDE PARTERNA,  
SOM ERINRAR OM  att det sätt på vilket de nationella parlamenten granskar sin regering i fråga om 
unionens verksamhet är en angelägenhet för varje medlemsstats särskilda konstitutionella organisa ­
tion och praxis,  
SOM ÖNSKAR  uppmuntra till en större delaktighet från de nationella parlamentens sida i Europeiska 
unionens verksamhet och öka deras möjligheter att uttrycka sin uppfattning om utkast till unionens 
lagstiftningsakter och andra frågor som kan vara av särskilt intresse för dem,  
HAR ENATS OM  följande bestämmelser, som ska fogas till fördraget om Europeiska unionen, fördraget 
om Europeiska unionens funktionssätt och fördraget om upprättandet av Europeiska atomenergige ­
menskapen.  
AVDELNING I  
INFORMATION TILL DE NATIONELLA PARLAMENTEN  
Artikel 1  
Kommissionen ska översända sina samrådsdokument (grönböcker, vitböcker och meddelanden) di ­
rekt till de nationella parlamenten vid offentliggörandet. Kommissionen ska också översända det 
årliga lagstiftningsprogrammet samt alla andra instrument för lagstiftningsprogram eller politisk 
strategi till de nationella parlamenten samtidigt som de översänds till Europaparlamentet och rådet.  
Artikel 2  
Utkast till lagstiftningsakter som lämnas till Europaparlamentet och rådet ska översändas till de 
nationella parlamenten.  
I detta protokoll avses med  utkast till lagstiftningsakt  sådana förslag från kommissionen, initiativ från 
en grupp medlemsstater, initiativ från Europaparlamentet, framställningar från domstolen, rekom ­
mendationer från Europeiska centralbanken och framställningar från Europeiska investeringsbanken 
som syftar till antagande av en lagstiftningsakt.  
Kommissionen ska översända sina utkast till lagstiftningsakter direkt till de nationella parlamenten 
samtidigt som de översänds till Europaparlamentet och rådet.  
Europaparlamentet ska översända sina utkast till lagstiftningsakter direkt till de nationella parlamen ­
ten.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/203
Rådet ska till de nationella parlamenten översända de utkast till lagstiftningsakter som kommer från 
en grupp medlemsstater, domstolen, Europeiska centralbanken eller Europeiska investeringsbanken.  
Artikel 3  
De nationella parlamenten kan, i enlighet med förfarandet i protokollet om tillämpning av sub ­
sidiaritets- och proportionalitetsprinciperna, till Europaparlamentets, rådets och kommissionens ord ­
förande lämna ett motiverat yttrande om huruvida ett utkast till lagstiftningsakt är förenligt med 
subsidiaritetsprincipen.  
Om utkastet till lagstiftningsakt kommer från en grupp medlemsstater, ska rådets ordförande över ­
sända det eller de motiverade yttrandena till dessa medlemsstaters regeringar.  
Om utkastet till lagstiftningsakt kommer från domstolen, Europeiska centralbanken eller Europeiska 
investeringsbanken, ska rådets ordförande översända det eller de motiverade yttrandena till institu ­
tionen eller organet i fråga.  
Artikel 4  
En tidsfrist på åtta veckor ska iakttas mellan den dag då ett utkast till lagstiftningsakt görs tillgängligt 
för de nationella parlamenten på unionens officiella språk och den dag då utkastet förs upp på rådets 
preliminära dagordning för antagande av detta eller för antagande av en ståndpunkt inom ramen för 
ett lagstiftningsförfarande. I brådskande fall kan dock undantag göras, varvid skälen ska anges i rådets 
akt eller ståndpunkt. Utom i vederbörligen motiverade, brådskande fall får inga överenskommelser komma till stånd om ett utkast till lagstiftningsakt under dessa åtta veckor. Utom i vederbörligen 
motiverade, brådskande fall ska en tidsfrist på tio dagar iakttas mellan den dag då ett utkast till 
lagstiftningsakt förs upp på rådets preliminära dagordning och antagandet av en ståndpunkt.  
Artikel 5  
Dagordningarna för och resultaten av rådets möten, inklusive protokollen från de möten då rådet 
diskuterar utkast till lagstiftningsakter, ska översändas direkt till de nationella parlamenten samtidigt 
som de översänds till medlemsstaternas regeringar.  
Artikel 6  
När Europeiska rådet avser att tillämpa artikel 48.7 första eller andra stycket i fördraget om Eu
­
ropeiska unionen, ska de nationella parlamenten underrättas om Europeiska rådets initiativ minst sex 
månader innan ett beslut antas.  
Artikel 7  
Revisionsrätten ska för kännedom översända sin årsrapport till de nationella parlamenten samtidigt 
som den översänds till Europaparlamentet och rådet.SV C 83/204 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
Artikel 8  
Om det nationella parlamentariska systemet inte är ett enkammarsystem, ska artiklarna 1–7 gälla 
systemets samtliga kammare.  
AVDELNING II  
INTERPARLAMENTARISKT SAMARBETE  
Artikel 9  
Europaparlamentet och de nationella parlamenten ska tillsammans bestämma hur ett effektivt och 
regelbundet interparlamentariskt samarbete ska organiseras och främjas inom unionen.  
Artikel 10  
En konferens mellan parlamentariska organ för EU-frågor får till Europaparlamentet, rådet och 
kommissionen överlämna alla bidrag som den finner lämpliga. Konferensen ska dessutom främja 
utbyte av information och bästa praxis mellan de nationella parlamenten och Europaparlamentet, och 
även mellan deras fackutskott. Den kan också anordna interparlamentariska konferenser om särskilda teman, särskilt för att diskutera frågor om den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken, inklu
­
sive den gemensamma säkerhets- och försvarspolitiken. Konferensens bidrag ska inte vara bindande för de nationella parlamenten eller föregripa deras ståndpunkter.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/205
PROTOKOLL (nr 2)  
OM TILLÄMPNING AV SUBSIDIARITETS- OCH 
PROPORTIONALITETSPRINCIPERNA  
DE HÖGA FÖRDRAGSSLUTANDE PARTERNA,  
SOM ÖNSKAR  säkerställa att alla beslut fattas så nära unionens medborgare som möjligt,  
SOM ÄR BESLUTNA  att fastställa villkoren för tillämpning av subsidiaritets- och proportionalitetsprin ­
ciperna, vilka anges i artikel 5 i fördraget om Europeiska unionen, och att upprätta ett system för att 
kontrollera tillämpningen av dessa principer,  
HAR ENATS OM  följande bestämmelser, som ska fogas till fördraget om Europeiska unionen och 
fördraget om Europeiska unionens funktionssätt.  
Artikel 1  
Varje institution ska fortlöpande se till att subsidiaritets- och proportionalitetsprinciperna enligt 
definitionerna i artikel 5 i fördraget om Europeiska unionen följs.  
Artikel 2  
Innan kommissionen föreslår en lagstiftningsakt ska den hålla omfattande samråd. Vid dessa samråd 
ska i förekommande fall den lokala och regionala dimensionen av de planerade åtgärderna beaktas. I 
mycket brådskande fall ska kommissionen inte hålla samråd. Den ska motivera sitt beslut i förslaget.  
Artikel 3  
I detta protokoll avses med  utkast till lagstiftningsakt  sådana förslag från kommissionen, initiativ från 
en grupp medlemsstater, initiativ från Europaparlamentet, framställningar från domstolen, rekom ­
mendationer från Europeiska centralbanken och framställningar från Europeiska investeringsbanken, 
som syftar till antagande av en lagstiftningsakt.  
Artikel 4  
Kommissionen ska översända sina utkast till lagstiftningsakter och sina ändrade utkast till de natio ­
nella parlamenten samtidigt som de översänds till unionslagstiftaren.  
Europaparlamentet ska översända sina utkast till lagstiftningsakter och sina ändrade utkast till de 
nationella parlamenten.  
Rådet ska till de nationella parlamenten översända de utkast till lagstiftningsakter som kommer från 
en grupp medlemsstater, domstolen, Europeiska centralbanken eller Europeiska investeringsbanken, liksom ändrade utkast.SV C 83/206 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
Efter antagandet ska Europaparlamentet översända sina lagstiftningsresolutioner och rådet sina stånd ­
punkter till de nationella parlamenten.  
Artikel 5  
Utkasten till lagstiftningsakter ska motiveras med avseende på subsidiaritets- och proportionalitets ­
principerna. Varje utkast till lagstiftningsakt bör innehålla ett formulär med närmare uppgifter som 
gör det möjligt att bedöma om subsidiaritets- och proportionalitetsprinciperna har följts. Formuläret 
bör innehålla underlag som gör det möjligt att bedöma dess finansiella konsekvenser och, om det 
gäller ett direktiv, dess konsekvenser för de bestämmelser som medlemsstaterna ska genomföra, i förekommande fall även i den regionala lagstiftningen. Skäl som visar att något av unionens mål 
bättre kan uppnås på unionsnivån ska bygga på kvalitativa indikatorer och, varje gång det är möjligt, 
på kvantitativa sådana. I utkasten till lagstiftningsakte r ska hänsyn tas till att det finansiella eller 
administrativa ansvar som vilar på unionen, nationella regeringar, regionala eller lokala myndigheter, 
ekonomiska aktörer och medborgare så långt som möjligt ska begränsas och stå i proportion till det 
mål som ska uppnås.  
Artikel 6  
Varje nationellt parlament eller kammare i ett sådant parlament får, inom åtta veckor från den dag då 
ett utkast till lagstiftningsakt på unionens officiella språk översänds, till Europaparlamentets, rådets 
och kommissionens ordförande lämna ett motiverat yttrande med skälen till att de anser att det 
aktuella utkastet inte är förenligt med subsidiaritetsprincipen. Varje nationellt parlament eller kam
­
mare i ett sådant parlament ska i förekommande fall samråda med de regionala parlament som har 
lagstiftande befogenheter.  
Om utkastet till lagstiftningsakt kommer från en grupp medlemsstater, ska rådets ordförande över ­
sända yttrandet till dessa medlemsstaters regeringar.  
Om utkastet till lagstiftningsakt kommer från domstolen, Europeiska centralbanken eller Europeiska 
investeringsbanken, ska rådets ordförande översända yttrandet till den berörda institutionen eller det 
berörda organet.  
Artikel 7  
1. Europaparlamentet, rådet och kommissionen, samt i förekommande fall gruppen av medlems ­
stater, domstolen, Europeiska centralbanken eller Europeiska investeringsbanken, ska, om utkastet till 
lagstiftningsakt kommer från dem, ta hänsyn till motiverade yttranden från de nationella parlamenten 
eller en kammare i ett sådant parlament.  
Varje nationellt parlament ska ha två röster, fördelade med hänsyn till det nationella parlamentariska 
systemet. I ett nationellt parlamentariskt tvåkammarsystem ska var och en av de båda kamrarna ha en röst.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/207
2. Om minst en tredjedel av det totala antal röster som tilldelats de nationella parlamenten i 
enlighet med punkt 1 andra stycket står bakom motiverade yttranden om att ett utkast till lagstift ­
ningsakt inte är förenligt med subsidiaritetsprincipen, ska utkastet omprövas. För ett utkast till 
lagstiftningsakt som läggs fram på grundval av artikel 76 i fördraget om Europeiska unionens 
funktionssätt och som avser området med frihet, säkerhet och rättvisa ska tröskeln vara en fjärdedel.  
Efter omprövningen kan kommissionen eller, i förekommande fall, gruppen av medlemsstater, Eu ­
ropaparlamentet, domstolen, Europeiska centralbanken eller Europeiska investeringsbanken om ut ­
kastet till lagstiftningsakt kommer från dem, besluta att antingen vidhålla utkastet, ändra det eller dra 
tillbaka det. Detta beslut ska vara motiverat.  
3. Dessutom ska, inom ramen för det ordinarie lagstiftningsförfarandet, ett förslag till lagstift ­
ningsakt omprövas om minst en enkel majoritet av de röster som tilldelats de nationella parlamenten i enlighet med punkt 1 andra stycket står bakom motiverade yttranden om att förslaget inte är förenligt med subsidiaritetsprincipen. Efter omprövningen kan kommissionen besluta att antingen 
vidhålla förslaget, ändra det eller dra tillbaka det.  
Om kommissionen väljer att vidhålla förslaget, ska den i ett motiverat yttrande ange skälen till varför 
den anser att förslaget är förenligt med subsidiaritetsprincipen. Det motiverade yttrandet ska, liksom 
de nationella parlamentens motiverade yttranden, översändas till unionslagstiftaren för att beaktas 
inom ramen för förfarandet.  
a) Före den första behandlingens slut ska lagstiftaren (Europaparlamentet och rådet) ta ställning till 
huruvida lagstiftningsförslaget är förenligt med subsidiaritetsprincipen och ska därvid särskilt beakta de motiveringar som angetts och delas av majoriteten av de nationella parlamenten 
samt kommissionens motiverade yttrande.  
b) Om lagstiftaren med en majoritet på 55 % av rådsmedlemmarna eller en majoritet av de avgivna 
rösterna i Europaparlamentet anser att lagstiftningsförslaget inte är förenligt med subsidiaritets
­
principen, ska förslaget inte behandlas vidare.  
Artikel 8  
Europeiska unionens domstol är behörig att pröva en talan om åsidosättande, genom en lagstift ­
ningsakt, av subsidiaritetsprincipen, vilken har väckts, i enlighet med de närmare bestämmelserna i 
artikel 263 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, av en medlemsstat eller i enlighet med 
dess rättsordning har överlämnats av denna på dess nationella parlaments vägnar eller för en 
kammare i detta parlament.  
I enlighet med de närmare bestämmelserna i samma artikel får en sådan talan även väckas av 
Regionkommittén mot lagstiftningsakter för vars antagande det i fördraget om Europeiska unionens 
funktionssätt anges att Regionkommittén ska höras.SV C 83/208 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
Artikel 9  
Kommissionen ska varje år lägga fram en rapport för Europeiska rådet, Europaparlamentet, rådet och 
de nationella parlamenten om tillämpningen av artikel 5 i fördraget om Europeiska unionen. Denna 
årliga rapport ska även översändas till Ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/209
PROTOKOLL (nr 3)  
OM STADGAN FÖR EUROPEISKA UNIONENS DOMSTOL  
DE HÖGA FÖRDRAGSSLUTANDE PARTERNA,  
SOM ÖNSKAR  fastställa den stadga för Europeiska unionens domstol som avses i artikel 281 i för ­
draget om Europeiska unionens funktionssätt,  
HAR ENATS OM  följande bestämmelser, som ska fogas till fördraget om Europeiska unionen, fördraget 
om Europeiska unionens funktionssätt och fördraget om upprättandet av Europeiska atomenergige ­
menskapen.  
Artikel 1  
Europeiska unionens domstol ska bildas och fullgöra sina uppgifter i enlighet med bestämmelserna i 
fördragen, fördraget om upprättandet av Europeiska atomenergigemenskapen (Euratomfördraget) och 
denna stadga.  
AVDELNING I  
DOMARE OCH GENERALADVOKATER  
Artikel 2  
Varje domare ska, innan han tillträder sitt ämbete, inför domstolen vid offentligt sammanträde 
avlägga ed att opartiskt och samvetsgrant utöva sitt ämbete och att inte yppa vad som förekommit 
vid domstolens överläggningar.  
Artikel 3  
Domarna ska åtnjuta immunitet mot rättsliga förfaranden. De ska åtnjuta immunitet vad avser 
åtgärder, inbegripet muntliga och skriftliga uttalanden, som de vidtagit i sin tjänsteutövning, även 
sedan deras uppdrag har upphört.  
Domstolen får, efter beslut i plenum, häva immuniteten. Om beslutet gäller en ledamot av tribunalen 
eller en specialdomstol, ska domstolen fatta beslut efter att ha hört den berörda domstolen.  
När immuniteten har hävts och straffrättsliga förfaranden vidtas mot en domare, ska denne ställas 
inför rätta i någon av medlemsstaterna endast vid den domstol som är behörig att döma ledamöterna 
av de högsta nationella domstolarna.SV C 83/210 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
Artiklarna 11–14 och artikel 17 i protokollet om Europeiska unionens immunitet och privilegier ska 
vara tillämpliga på Europeiska unionens domstols domare, generaladvokater, justitiesekreterare och 
biträdande referenter, utan att det påverkar tillämpningen av de bestämmelser om immunitet mot 
rättsliga förfaranden för domare som framgår av föregående stycken.  
Artikel 4  
Domarna får inte inneha något politiskt eller administrativt ämbete.  
De får inte utöva någon avlönad eller oavlönad yrkesverksamhet om inte rådet med enkel majoritet 
undantagsvis medger avvikelse härifrån.  
De ska vid sitt tillträde avge en högtidlig försäkran att såväl under som efter sin ämbetstid respektera 
de förpliktelser som följer av ämbetet, särskilt skyldigheten att iaktta redbarhet och visa omdöme vid mottagande av vissa uppdrag eller förmåner efter ämbetstiden.  
I tveksamma fall ska domstolen fatta beslut. Om beslutet gäller en ledamot av tribunalen eller en 
specialdomstol, ska domstolen fatta beslut efter att ha hört den berörda domstolen.  
Artikel 5  
En domares ämbete ska, frånsett vid normala nytillsättningar och vid dödsfall, upphöra genom att 
domaren avgår.  
När en domare avgår, ska hans avgångsskrivelse ställas till domstolens ordförande för vidare beford
­
ran till rådets ordförande. När så skett, blir platsen vakant.  
Utom i de fall som avses i artikel 6 ska domaren kvarstå i ämbetet till dess hans efterträdare har 
tillträtt.  
Artikel 6  
En domare får endast skiljas från sitt ämbete eller berövas rätten till pension eller andra förmåner, 
om han enligt domarnas och generaladvokaternas enhälliga bedömning inte längre uppfyller de 
förutsättningar som krävs eller fullgör de skyldigheter som följer av ämbetet. Den berörde domaren 
får inte delta i överläggningen. Om den berörde domaren är ledamot av tribunalen eller en special ­
domstol, ska domstolen fatta beslut efter att ha hört den berörda domstolen.  
Domstolens justitiesekreterare ska underrätta Europaparlamentets och kommissionens ordförande om 
domstolens beslut samt anmäla detta för rådets ordförande.  
Om beslutet innebär att en domare skiljs från sitt ämbete, ska sistnämnda anmälan medföra att 
platsen blir vakant.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/211
Artikel 7  
En domare som ska ersätta en ledamot av domstolen vars ämbetstid inte har gått ut, ska utses för 
återstoden av företrädarens mandattid.  
Artikel 8  
Bestämmelserna i artiklarna 2–7 ska tillämpas på generaladvokaterna.  
AVDELNING II  
DOMSTOLENS ORGANISATION  
Artikel 9  
Den nytillsättning av en del av domartjänsterna som ska äga rum vart tredje år ska avse omväxlande 
fjorton och tretton domare.  
Den nytillsättning av en del av tjänsterna som generaladvokat som ska äga rum vart tredje år ska 
varje gång avse fyra generaladvokater.  
Artikel 10  
Justitiesekreteraren ska inför domstolen avlägga ed att opartiskt och samvetsgrant utöva sitt ämbete 
och att inte yppa vad som förekommit vid domstolens överläggningar.  
Artikel 11  
Domstolen ska utse en ersättare för justitiesekreteraren i händelse av förhinder för denne.  
Artikel 12  
Till domstolen ska knytas tjänstemän och andra anställda så att den kan fungera. De ska ansvara 
inför justitiesekreteraren under ordförandens överinseende.  
Artikel 13  
Europaparlamentet och rådet får på begäran av domstolen och i enlighet med det ordinarie lagstift ­
ningsförfarandet besluta att biträdande referenter ska utses samt fastställa instruktioner för dem. De 
biträdande referenterna får inkallas i enlighet med rättegångsreglernas bestämmelser för att delta i den 
förberedande handläggningen av ärenden som anhängiggjorts vid domstolen samt för att samarbeta 
med den domare som är referent.  
Biträdande referenter ska utses bland personer vilkas oavhängighet inte kan ifrågasättas och som har 
de juridiska kvalifikationer som behövs; de ska utses av rådet med enkel majoritet. De ska inför 
domstolen avlägga ed att opartiskt och samvetsgrant utöva sitt ämbete och att inte yppa vad som 
förekommit vid domstolens överläggningar.SV C 83/212 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
Artikel 14  
Domarna, generaladvokaterna och justitiesekreteraren är skyldiga att vara bosatta där domstolen har 
sitt säte.  
Artikel 15  
Domstolen ska tjänstgöra permanent. Den ska fastställa semesterperioder med vederbörlig hänsyn till 
verksamhetens krav.  
Artikel 16  
Domstolen ska inom sig upprätta avdelningar med tre och fem domare. Domarna ska bland sig välja 
avdelningarnas ordförande. Ordförandena på avdelningar med fem domare ska väljas för en tid av tre 
år. De kan återväljas en gång.  
Den stora avdelningen ska ha tretton domare. Ordförandeskapet för avdelningen ska innehas av 
domstolens ordförande. I den stora avdelningen ska även ordförandena på avdelningar med fem 
domare ingå och andra domare som ska utses i enlighet med domstolens rättegångsregler.  
Domstolen ska sammanträda i stor avdelning när en medlemsstat eller en unionsinstitution som är 
part i ärendet begär det.  
Domstolen ska sammanträda i plenum när ett ärende överlämnas för prövning i enlighet med 
artikel 228.2, 245.2, 247 eller 286.6 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt.  
Domstolen kan dessutom, efter att ha hört generaladvokaten, besluta att hänskjuta ett ärende till 
sammanträde i plenum när den bedömer att ett ärende har särskilt stor betydelse.  
Artikel 17  
Domstolens beslut ska vara giltiga endast om ett ojämnt antal domare är närvarande.  
Om en avdelning består av tre eller fem domare, är avdelningens beslut giltiga endast om tre domare 
är närvarande.  
Den stora avdelningens beslut är giltiga endast om nio domare är närvarande.  
Vid sammanträde i plenum är domstolens beslut giltiga endast om femton domare är närvarande.  
Vid förhinder för en domare på en avdelning får en domare på en annan avdelning tillkallas i 
enlighet med rättegångsreglerna.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/213
Artikel 18  
En domare eller en generaladvokat får inte delta i behandlingen av ett ärende i vilket han tidigare 
uppträtt som parts ombud, rådgivare eller advokat eller i vilket han som medlem av en domstol, en 
undersökningskommission eller i annan egenskap haft i uppgift att uttala sig.  
Om en domare eller en generaladvokat av särskilda skäl inte anser att han bör delta i avgörandet eller 
handläggningen av ett visst ärende, ska han underrätta ordföranden om detta. Om ordföranden anser 
att en domare eller en generaladvokat av särskilda skäl inte bör delta eller framlägga förslag i ett visst 
ärende, ska han underrätta vederbörande om detta.  
Vid svårighet att tillämpa denna artikel ska domstolen besluta i saken.  
En part får inte åberopa en domares nationalitet eller att en domare av hans egen nationalitet inte 
tillhör domstolen eller en av dess avdelningar som skäl för att begära ändring i domstolens eller 
avdelningens sammansättning.  
AVDELNING III  
FÖRFARANDE VID DOMSTOLEN  
Artikel 19  
Medlemsstaterna och unionens institutioner ska vid domstolen företrädas av ett ombud som utses för 
varje ärende; ombudet får biträdas av en rådgivare eller av en advokat.  
De andra stater än medlemsstaterna som är parter i avtalet om Europeiska ekonomiska samarbets ­
området samt Eftas övervakningsmyndighet enligt det avtalet ska företrädas på samma sätt.  
Övriga parter ska företrädas av en advokat.  
Endast en advokat som är behörig att uppträda inför domstol i någon av medlemsstaterna eller i en 
annan stat som är part i avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet får företräda eller 
biträda en part vid domstolen.  
Ombud, rådgivare och advokater som uppträder inför domstolen ska på de villkor som ska anges i 
rättegångsreglerna ha de rättigheter och den immunitet som behövs för att de oavhängigt ska kunna 
fullgöra sina uppgifter.  
Domstolen ska i enlighet med rättegångsreglerna gentemot de rådgivare och advokater som upp ­
träder inför domstolen ha de befogenheter som domstolar normalt har.  
Universitetslärare som är medborgare i medlemsstater vilkas lagstiftning ger dem rätt att företräda 
part inför domstol ska vid domstolen ha samma rättigheter som enligt denna artikel tillkommer 
advokater.SV C 83/214 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
Artikel 20  
Förfarandet vid domstolen ska bestå av en skriftlig och en muntlig del.  
Det skriftliga förfarandet ska innebära att parterna och de unionsinstitutioner vilkas beslut är föremål 
för tvist delges ansökningar, inlagor, svaromål samt förklaringar och eventuella bemötanden samt alla 
handlingar och dokument som åberopas eller bestyrkta kopior av dessa.  
Delgivningen ska ombesörjas av justitiesekreteraren i den ordning och inom de tidsfrister som 
föreskrivs i rättegångsreglerna.  
Det muntliga förfarandet ska bestå i uppläsning av referentens rapport, hörande av ombud, rådgivare 
och advokater samt generaladvokatens förslag till avgörande och i förekommande fall förhör med 
vittnen och sakkunniga.  
Om domstolen anser att ärendet inte omfattar någon ny rättsfråga kan den, efter att ha hört 
generaladvokaten, besluta att ärendet ska avgöras utan yttrande från generaladvokaten.  
Artikel 21  
Talan ska väckas vid domstolen genom en skriftlig ansökan som är ställd till justitiesekreteraren. 
Ansökan ska innehålla uppgifter om sökandens namn och hemvist samt den undertecknandes ställ ­
ning, motpartens eller motparternas namn, tvisteföremålet, yrkanden samt en kort framställning av 
grunderna för talan.  
Ansökan ska i förekommande fall åtföljas av den rättsakt som begärs ogiltigförklarad eller, i fall enligt 
artikel 265 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, av skriftligt bevis om dagen för den 
anmodan som avses i nämnda artiklar. Om ansökan inte åtföljs av dessa handlingar, ska justitie ­
sekreteraren anmoda vederbörande att inom skälig tid inge dem; dock får talan inte avvisas på den 
grund att dessa handlingar inkommit först efter det att tiden för att väcka talan har gått ut.  
Artikel 22  
I fall som avses i artikel 18 i Euratomfördraget ska talan väckas vid domstolen genom en ansökan 
som är ställd till justitiesekreteraren. Ansökan ska innehålla uppgifter om sökandens namn och 
hemvist samt den undertecknandes ställning, en hänvisning till det beslut som överklagas, motpar ­
ternas namn, tvisteföremålet, yrkandena och en kort framställning av grunderna för talan.  
Ansökan ska åtföljas av en bestyrkt kopia av det beslut av skiljedomskommittén som överklagas.  
Om domstolen avvisar talan, blir skiljedomskommitténs beslut slutgiltigt.  
Om domstolen upphäver skiljedomskommitténs beslut, får saken i förekommande fall på begäran av 
någon av parterna tas upp på nytt inför skiljedomskommittén. Denna är bunden av domstolens 
rättsliga bedömning.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/215
Artikel 23  
I fall som avses i artikel 267 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt ska beslut av en 
nationell domstol att uppskjuta handläggningen av ett ärende och hänskjuta det till domstolen 
anmälas till denna av den nationella domstolen. Om detta beslut ska därefter justitiesekreteraren underrätta parterna, medlemsstaterna och kommissionen, liksom den unionsinstitution, det unions
­
organ eller den unionsbyrå som har antagit den akt vars giltighet eller tolkning är omtvistad.  
Inom två månader efter underrättelsen har parterna, medlemsstaterna, kommissionen och i före ­
kommande fall den unionsinstitution, det unionsorgan eller den unionsbyrå som har antagit den akt 
vars giltighet eller tolkning är omtvistad rätt att till domstolen inkomma med inlagor eller skriftliga 
synpunkter.  
I fall som avses i artikel 267 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt ska domstolens 
justitiesekreterare dessutom underrätta de andra stater än medlemsstaterna som är parter i avtalet om 
Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, samt Eftas övervakningsmyndighet enligt det avtalet, om den nationella domstolens beslut, och dessa har rätt att inom två månader efter underrättelsen 
inkomma med inlagor eller skriftliga synpunkter till domstolen, om något av avtalets tillämpnings
­
områden berörs.  
När det i ett avtal, som avser ett bestämt område och som har ingåtts av rådet och en eller flera 
tredje stater, föreskrivs att de senare ska ha rätt att inkomma med inlagor eller skriftliga synpunkter 
när en domstol i en medlemsstat har hänskjutit en fråga rörande avtalets tillämpningsområde till 
domstolen för förhandsavgörande, ska även de berörda tredje staterna underrättas om den nationella 
domstolens beslut som innehåller en sådan fråga, och de ska inom två månader efter underrättelsen 
ha rätt att till domstolen inkomma med inlagor eller skriftliga synpunkter.  
Artikel 23a (  1 ) 
I rättegångsreglerna får föreskrivas ett förfarande för skyndsam handläggning och, när det gäller mål 
om förhandsavgörande som rör området med frihet, säkerhet och rättvisa, ett förfarande för bråds ­
kande mål.  
För dessa förfaranden får föreskrivas en kortare tidsfrist för inlagor eller skriftliga yttranden än den 
som föreskrivs i artikel 23 och, med avvikelse från artikel 20 fjärde stycket, att generaladvokaten inte ska lämna något förslag till avgörande.
 
För förfarandet för brådskande mål får en begränsning dessutom föreskrivas av antalet parter och 
övriga intressenter som enligt artikel 23 har rätt att inkomma med inlagor och skriftliga yttranden, och i ytterst brådskande fall att den skriftliga delen av förfarandet ska utelämnas.SV C 83/216 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010  
( 1 ) Artikeln införd genom beslut 2008/79/EG, Euratom (EUT L 24, 29.1.2008, s. 42).
Artikel 24  
Domstolen får begära att en part inkommer med alla de dokument och upplysningar som domstolen 
anser önskvärda. Om parten vägrar ska domstolen ta detta till protokollet.  
Domstolen får även begära att medlemsstater och institutioner, organ eller byråer som inte är parter i 
målet ska lämna alla upplysningar som domstolen anser behövs för handläggningen.  
Artikel 25  
Domstolen får när som helst efter eget val anförtro sakkunniguppdrag åt enskilda personer, organ, 
myndigheter, kommittéer eller organisationer.  
Artikel 26  
Vittnen får höras i enlighet med rättegångsreglerna.  
Artikel 27  
Domstolen ska gentemot tredskande vittnen ha de befogenheter som i allmänhet tillkommer dom ­
stolar och får i enlighet med rättegångsreglerna döma till böter.  
Artikel 28  
Vittnen och sakkunniga får höras under ed enligt det formulär som fastställts i rättegångsreglerna 
eller på det sätt som lagstiftningen i vittnets eller den sakkunniges hemland föreskriver.  
Artikel 29  
Domstolen får förordna att ett vittne eller en sakkunnig ska höras av den behöriga rättsliga myn ­
digheten på hans bostadsort.  
Detta förordnande ska tillställas den behöriga rättsliga myndigheten för åtgärd i enlighet med fö ­
reskrifter som fastställts i rättegångsreglerna. De handlingar som utfärdats med anledning av begäran 
om förhör ska överlämnas till domstolen enligt samma regler.  
Domstolen ska stå för kostnaderna med förbehåll för att de i förekommande fall påläggs parterna.  
Artikel 30  
En medlemsstat ska behandla mened eller ovarsam utsaga som ett vittne eller en sakkunnig gjort sig 
skyldig till, som om motsvarande brott begåtts inför nationell domstol i tvistemål. På anmodan av 
domstolen ska den berörda medlemsstaten väcka åtal mot gärningsmannen vid behörig nationell 
domstol.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/217
Artikel 31  
Domstolens förhandlingar ska vara offentliga om inte domstolen, när synnerliga skäl föreligger, på 
eget initiativ eller på begäran av parterna, bestämmer något annat.  
Artikel 32  
Domstolen får under förhandlingarna höra sakkunniga och vittnen samt parterna själva. De sist ­
nämnda får dock föra sin talan muntligt endast genom ombud.  
Artikel 33  
Protokoll ska föras vid varje förhandling och undertecknas av ordföranden och justitiesekreteraren.  
Artikel 34  
Turordningslista för förhandlingarna ska fastställas av ordföranden.  
Artikel 35  
Domstolens överläggningar ska vara och förbli hemliga.  
Artikel 36  
Domar ska ange skälen för domsluten. De ska uppta namnen på de domare som deltog i överlägg ­
ningarna.  
Artikel 37  
Domar ska undertecknas av ordföranden och justitiesekreteraren. De ska avkunnas vid offentligt 
sammanträde.  
Artikel 38  
Domstolen ska besluta i fråga om rättegångskostnader.  
Artikel 39  
Genom ett förenklat förfarande, som vid behov får avvika från enskilda föreskrifter i denna stadga 
och som ska fastställas i rättegångsreglerna, får domstolens ordförande besluta i fråga om framställ ­
ning om uppskov enligt artikel 278 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt och 
artikel 157 i Euratomfördraget, om tillämpning av interimistiska åtgärder enligt artikel 279 i för ­
draget om Europeiska unionens funktionssätt eller om uppskov med verkställighet enligt artikel 299 
fjärde stycket i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt eller artikel 164 tredje stycket i 
Euratomfördraget.SV C 83/218 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
Vid förhinder för ordföranden ska denne ersättas av en annan domare i enlighet med rättegångs ­
reglerna.  
Avgöranden av ordföranden eller den domare som ersätter honom ska endast vara interimistiska och 
på intet sätt föregripa domstolens beslut i huvudsaken.  
Artikel 40  
Medlemsstaterna och unionens institutioner får intervenera i tvister inför domstolen.  
Samma rätt ska gälla för unionens organ och byråer och varje annan person om de kan motivera att 
de har ett intresse av utgången av den tvist som underställts domstolen. Fysiska eller juridiska 
personer får inte intervenera i ärenden mellan medlemsstater, mellan unionens institutioner eller 
mellan medlemsstater och unionens institutioner.  
Utan att det påverkar tillämpningen av andra stycket får de andra stater än medlemsstaterna som är 
parter i avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet samt Eftas övervakningsmyndighet 
enligt det avtalet intervenera i tvister inför domstolen om något av avtalets tillämpningsområden 
berörs.  
Genom yrkanden i interventionsansökan får endast en av parternas yrkanden biträdas.  
Artikel 41  
Om en rätteligen instämd part inte inkommer med skriftligt svaromål, ska tredskodom meddelas mot 
honom. Talan mot domen får föras inom en månad efter delgivning. Sådan talan ska inte medföra 
uppskov med verkställigheten av tredskodomen om inte domstolen beslutar något annat.  
Artikel 42  
Medlemsstaterna, unionens institutioner, organ eller byråer och varje annan fysisk eller juridisk 
person får i de fall och på de villkor som ska anges i rättegångsreglerna i egenskap av tredje man 
föra talan mot en dom som meddelats utan att de blivit hörda, om domen berör deras rätt.  
Artikel 43  
I händelse av tveksamhet rörande innebörden och räckvidden av en dom, ska det ankomma på 
domstolen att klargöra dess rätta innebörd på begäran av en part eller en av unionens institutioner 
som har ett berättigat intresse därav.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/219
Artikel 44  
Framställning hos domstolen om ändring av en dom får endast grundas på upptäckten av en 
omständighet som kan utöva ett avgörande inflytande på ärendets utgång och som när domen 
meddelades var okänd för domstolen och för den som begär ändring.  
Ändringsförfarandet ska inledas med ett beslut av domstolen i vilket uttryckligen konstateras att 
förekomsten av den nya omständigheten är av sådan art att det finns anledning till ändring och att 
framställningen av denna anledning kan tas upp till prövning.  
Framställning om ändring får inte göras senare än tio år från den dag domen gavs.  
Artikel 45  
Tidsfrister med hänsyn till avstånd ska fastställas i rättegångsreglerna.  
Försutten tid ska inte medföra rättsförlust, om vederbörande styrker förekomsten av oförutsebara 
omständigheter eller force majeure.  
Artikel 46  
Talan mot unionen om ansvar i utomobligatoriska rättsförhållanden ska preskriberas fem år efter den 
händelse som föranleder ansvarstalan. Preskription ska avbrytas genom att talan väcks vid domstolen 
eller genom att den skadelidande dessförinnan gör framställning hos en av unionens behöriga 
institutioner. I sistnämnda fall ska talan väckas inom den frist av två månader som anges i 
artikel 263 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt; bestämmelserna i artikel 265 andra 
stycket i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt ska tillämpas i förekommande fall.  
Denna artikel ska även tillämpas på talan mot Europeiska centralbanken om ansvar i utomobligato ­
riska rättsförhållanden.  
AVDELNING IV  
TRIBUNALEN  
Artikel 47  
Artiklarna 9 första stycket, 14, 15, 17 första, andra, fjärde och femte styckena och 18 ska tillämpas 
på tribunalen och dess ledamöter.  
Artikel 3 fjärde stycket och artiklarna 10, 11 och 14 ska också tillämpas på tribunalens justitie ­
sekreterare.  
Artikel 48  
Tribunalen ska ha tjugosju domare.SV C 83/220 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
Artikel 49  
Tribunalens ledamöter kan kallas att tjänstgöra som generaladvokat.  
För att biträda tribunalen då denna fullgör sin uppgift ska generaladvokaten fullständigt opartiskt och 
oavhängigt vid offentliga domstolssessioner lägga fram motiverade yttranden i vissa ärenden som 
handläggs vid tribunalen.  
Kriterierna för att välja ut sådana ärenden liksom förfarandet vid tillsättning av generaladvokater ska 
fastställas i tribunalens rättegångsregler.  
En ledamot av tribunalen som kallats att tjänstgöra som generaladvokat i ett ärende får inte delta i 
ärendets avgörande.  
Artikel 50  
Tribunalen ska sammanträda i avdelningar med tre eller fem domare. Domarna ska bland sig välja 
avdelningarnas ordförande. Ordförandena på avdelningar med fem domare ska väljas för en tid av tre 
år. De kan återväljas en gång.  
Avdelningarnas sammansättning och tilldelningen av ärenden ska bestämmas i rättegångsreglerna. I 
vissa fall, som bestäms i rättegångsreglerna, kan tribunalen sammanträda i plenum eller med en domare. 
I rättegångsreglerna får också föreskrivas att tribunalen ska sammanträda i stor avdelning i de fall och 
på de villkor som den själv ska fastställa.  
Artikel 51  
Med avvikelse från regeln i artikel 256.1 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt ska 
domstolen ha exklusiv behörighet i talan enligt artiklarna 263 och 265 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt vilken väcks av en medlemsstat  
a) mot en rättsakt antagen av Europaparlamentet eller rådet eller av dessa två institutioner gemen
­
samt eller mot dessa institutioners underlåtenhet att vidta åtgärder, med undantag av  
— beslut som rådet har fattat med stöd av artikel 108.2 tredje stycket i fördraget om Europeiska 
unionens funktionssätt,  
— rättsakter som rådet har antagit enligt en rådsförordning som rör handelspolitiska skydds ­
åtgärder i den mening som avses i artikel 207 i fördraget om Europeiska unionens funktions ­
sätt,  
— rättsakter antagna av rådet genom vilka detta utövar genomförandebefogenheter i enlighet 
med artikel 291.2 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/221
b) mot en rättsakt antagen av kommissionen eller mot dess underlåtenhet att fatta beslut enligt 
artikel 331.1 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt.  
Talan enligt samma artiklar ska också omfattas av domstolens exklusiva behörighet, om talan väcks 
av en unionsinstitution mot en rättsakt antagen av Europaparlamentet, av rådet, av dessa två in ­
stitutioner gemensamt eller av kommissionen eller mot dessa institutioners underlåtenhet att vidta 
åtgärder samt av en unionsinstitution mot en rättsakt antagen av Europeiska centralbanken eller mot 
dess underlåtenhet att vidta åtgärder.  
Artikel 52  
Domstolens ordförande och tribunalens ordförande ska gemensamt bestämma under vilka villkor 
tjänstemän och andra anställda vid domstolen ska tjänstgöra vid tribunalen så att den kan fungera. 
Vissa tjänstemän och andra anställda ska ansvara inför tribunalens justitiesekreterare under över ­
inseende av tribunalens ordförande.  
Artikel 53  
Avdelning III ska tillämpas på förfarandet vid tribunalen.  
Vid behov ska förfarandet vid tribunalen preciseras och kompletteras genom tribunalens rättegångs ­
regler. Rättegångsreglerna får avvika från artikel 40 fjärde stycket och artikel 41 för att ta hänsyn till 
de särskilda förhållandena i de tvister som rör immateriella rättigheter.  
Utan hinder av artikel 20 fjärde stycket får generaladvokaten framlägga sina motiverade yttranden 
skriftligen.  
Artikel 54  
Om en ansökan eller någon annan rättegångsinlaga som är ställd till tribunalen av misstag ges in till 
domstolens justitiesekreterare ska denne omedelbart skicka handlingen till tribunalens justitiesekrete ­
rare; likaså ska tribunalens justitiesekreterare, om en ansökan eller någon annan rättegångsinlaga som 
är ställd till domstolen av misstag ges in till honom, omedelbart skicka den till domstolens justitie ­
sekreterare.  
Om tribunalen finner att den inte har behörighet att pröva och avgöra ett ärende som omfattas av 
domstolens behörighet ska den hänskjuta ärendet till domstolen; likaså ska domstolen, om den finner 
att ett ärende omfattas av tribunalens behörighet, hänskjuta ärendet till tribunalen. Denna kan inte 
därefter förklara sig obehörig.  
Om domstolen och tribunalen behandlar ärenden som avser samma sak eller samma tolkningsfrågor 
eller angår giltigheten av samma rättsakt, kan tribunalen efter att ha hört parterna skjuta upp 
handläggningen fram till dess att domstolen har dömt i ärendet, eller, om det gäller talan som väcks 
i enlighet med artikel 263 i fördraget om Europeis ka unionens funktionssätt, förklara sig obehörig så 
att domstolen får avgöra sådan talan. Under samma omständigheter kan domstolen också besluta att 
skjuta upp sin handläggning; i så fall ska handläggningen vid tribunalen fortsätta.  
Om en medlemsstat och en unionsinstitution bestrider samma rättsakt, ska tribunalen förklara sig 
obehörig så att domstolen får avgöra sådan talan.SV C 83/222 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
Artikel 55  
Justitiesekreteraren ska meddela alla parter, samt alla medlemsstater och unionens institutioner, även 
om dessa inte intervenerat i tvisten inför tribunalen, om tribunalens slutliga avgöranden liksom om 
avgöranden som endast delvis avgör frågan om saken eller som avgör en rättegångsfråga om bris ­
tande behörighet eller något annat processhinder.  
Artikel 56  
Tribunalens slutliga avgöranden samt avgöranden av den rätten som endast delvis avgör sakfrågan 
eller som avgör en rättegångsfråga om bristande behörighet eller något annat processhinder får överklagas till domstolen inom två månader efter delgivningen av det avgörande som överklagas.  
Varje part som helt eller delvis inte har vunnit bifall till sin talan har rätt att överklaga. Andra 
intervenienter än medlemsstaterna och unionens institutioner får emellertid endast överklaga om 
tribunalens beslut påverkar dem direkt.  
Med undantag av ärenden som rör tvister mellan unionen och dess anställda får även medlemsstater 
och unionsinstitutioner som inte intervenerat i tvisten inför tribunalen överklaga. Dessa medlems
­
stater och unionsinstitutioner ska i sådana fall ha samma ställning som de medlemsstater och 
unionsinstitutioner som intervenerat i första instans.  
Artikel 57  
En person som av tribunalen fått avslag på sin interventionsansökan kan överklaga till domstolen 
inom två veckor efter delgivning av avslagsbeslutet.  
Beslut av tribunalen enligt artikel 278 eller 279 eller artikel 299 fjärde stycket i fördraget om 
Europeiska unionens funktionssätt eller enligt artikel 157 eller artikel 164 tredje stycket i Euratom ­
fördraget får överklagas till domstolen av parterna i ärendet inom två månader efter delgivning av 
beslutet.  
Ett överklagande enligt första och andra styckena ska prövas och avgöras enligt förfarandet i 
artikel 39.  
Artikel 58  
Ett överklagande till domstolen ska vara begränsat till rättsfrågor. Det kan endast grundas på bris ­
tande behörighet hos tribunalen, på rättegångsfel som kränker den överklagandes intressen eller på 
att tribunalen har åsidosatt unionsrätten.  
Ett överklagande får inte avse endast rättegångskostnadernas storlek och fördelning.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/223
Artikel 59  
Vid överklagande av ett beslut av tribunalen ska förfarandet vid domstolen bestå av en skriftlig och 
en muntlig del. I enlighet med villkoren i rättegångsreglerna kan domstolen efter att ha hört 
generaladvokaten och parterna avgöra ärendet utan muntligt förfarande.  
Artikel 60  
Utan att det påverkar tillämpningen av artiklarna 278 och 279 i fördraget om Europeiska unionens 
funktionssätt eller artikel 157 i Euratomfördraget ska ett överklagande inte hindra verkställighet.  
Med avvikelse från artikel 280 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt ska ett avgörande av 
tribunalen varigenom ett allmängiltigt beslut förklaras ogiltigt gälla först efter utgången av den tid som anges i artikel 56 första stycket i denna stadga eller, om ett överklagande har skett inom den 
tiden, efter det att överklagandet har avslagits. En part kan dock enligt artiklarna 278 och 279 i 
fördraget om Europeiska unionens funktionssätt eller artikel 157 i Euratomfördraget föra talan vid 
domstolen med yrkande om uppskov med verkställigheten av det beslut som har förklarats ogiltigt 
eller med yrkande om någon annan interimistisk åtgärd.  
Artikel 61  
Om överklagandet är välgrundat ska domstolen upphäva tribunalens avgörande. Domstolen kan själv 
slutligt avgöra ärendet, om detta är färdigt för avgörande, eller återförvisa ärendet till tribunalen för 
avgörande.  
Om ett ärende återförvisas till tribunalen är denna bunden av domstolens beslut i rättsfrågor.  
Om en medlemsstat eller en av unionens institutioner som inte intervenerat i tvisten inför tribunalen 
har överklagat och överklagandet är välgrundat kan domstolen, om den anser det nödvändigt, ange 
vilka verkningar av tribunalens upphävda avgörande som ska betraktas som bestående för parterna i 
ärendet.  
Artikel 62  
I fall som avses i artikel 256.2 och 256.3 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt kan 
förste generaladvokaten föreslå att domstolen omprövar tribunalens avgörande om han anser att det föreligger en allvarlig risk för att enhetligheten eller konsekvensen i unionsrätten undergrävs.  
Förslaget ska läggas fram inom en månad efter det att tribunalen har meddelat sitt avgörande. 
Domstolen ska inom en månad efter det att förslaget har lagts fram av förste generaladvokaten 
besluta om avgörandet ska omprövas eller inte.  
Artikel 62a  
Domstolen ska pröva de frågor som omprövningen avser enligt ett brådskande förfarande på grund
­
val av de handlingar som överlämnats av tribunalen.SV C 83/224 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
Parter och övriga som avses i artikel 23 i denna stadga samt, i de fall som avses i artikel 256.2 i 
fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, parterna i målet vid tribunalen har rätt att inom en 
för detta ändamål fastställd frist inge inlagor eller skriftliga yttranden till domstolen rörande de frågor 
som omprövningen avser.  
Domstolen kan besluta att inleda det muntliga förfarandet innan den prövar målet.  
Artikel 62b  
I de fall som avses i artikel 256.2 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt ska, utan att det 
påverkar tillämpningen av artiklarna 278 och 279 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, ett förslag om omprövning och ett beslut att inleda omprövningsförfarandet inte hindra verkställig
­
het. Om domstolen finner att tribunalens avgörande innebär att enhetligheten eller konsekvensen i 
unionsrätten undergrävs, ska den återförvisa målet till tribunalen, som är bunden av de bedömningar 
avseende rättsfrågor som domstolen har gjort. Domstolen får ange de verkningar av tribunalens 
avgörande som ska anses ha vunnit rättskraft i förhållande till parterna i målet. Om utgången i målet, mot bakgrund av resultatet av omprövningen, framgår av de faktiska omständigheter som 
tribunalens avgörande grundar sig på, ska domstolen emellertid avgöra målet slutligt.  
I de fall som avses i artikel 256.3 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt ska, i avsaknad 
av ett förslag om omprövning eller ett beslut om inledande av omprövningsförfarande, tribunalens 
svar på de frågor som den förelagts få verkan vid utgången av de tidsfrister som föreskrivs i artikel 62 andra stycket. Om ett omprövningsförfarande inleds, ska det svar eller de svar som omprövningsförfarandet avser få verkan vid slutet av förfarandet, såvida inte domstolen beslutar 
annat. Om domstolen finner att tribunalens avgörande innebär att enhetligheten eller konsekvensen 
i unionsrätten undergrävs, ska domstolens svar på de frågor som omprövningen avser ersätta tribu
­
nalens svar.  
AVDELNING IVa  
SPECIALDOMSTOLAR  
Artikel 62c  
Bestämmelserna om behörighet, sammansättning, organisation och förfarande för de specialdom ­
stolar som upprättas med stöd av artikel 257 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt återfinns i bilaga till denna stadga.  
AVDELNING V
 
SLUTBESTÄMMELSER  
Artikel 63  
Domstolens och tribunalens rättegångsregler ska innehålla alla bestämmelser som är nödvändiga för 
att tillämpa och vid behov komplettera denna stadga.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/225
Artikel 64  
Reglerna om språkanvändningen vid Europeiska unionens domstol ska fastställas i en förordning 
som antas av rådet med enhällighet. Denna förordning ska antas, antingen på begäran av domstolen 
och efter det att kommissionen och Europaparlamentet har hörts eller på förslag av kommissionen och efter det att domstolen och Europaparlamentet har hörts.  
Till dess att dessa regler har antagits ska bestämmelserna om språkanvändning i domstolens rätte
­
gångsregler och tribunalens rättegångsregler fortsätta att gälla. Med avvikelse från artiklarna 253 och 254 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt krävs rådets enhälliga godkännande för att dessa bestämmelser ska kunna ändras eller upphävas.  
BILAGA I
 
EUROPEISKA UNIONENS PERSONALDOMSTOL  
Artikel 1 
Europeiska unionens personaldomstol, nedan kallad ”personaldomstolen”, ska i första instans utöva den behörighet att 
avgöra tvister mellan unionen och dess anställda, inbegripet tvister mellan organ eller byråer och deras personal, som 
tilldelats Europeiska unionens domstol genom artikel 270 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt.  
Artikel 2  
Personaldomstolen ska bestå av sju domare. Om domstolen så begär får rådet med kvalificerad majoritet utöka antalet 
domare. 
Domarna ska utnämnas av rådet för en tid av sex år. Avgående domare kan utnämnas på nytt.  
Varje ledig befattning ska tillsättas genom att en ny domare utnämns för en tid av sex år.  
Artikel 3  
1. I enlighet med artikel 257 fjärde stycket i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt ska domarna utnämnas 
av rådet efter samråd med den kommitté som avses i denna artikel. Vid utnämningen ska rådet se till att personal ­
domstolens sammansättning är välavvägd, med rekrytering bland medlemsstaternas medborgare över största möjliga 
geografiska område vad gäller företrädda nationella rättsordningar.  
2. Alla som är medborgare i unionen och uppfyller villkoren enligt artikel 257 fjärde stycket i fördraget om Europeiska 
unionens funktionssätt får inge ansökan. Rådet ska på rekommendation av domstolen fastställa villkoren och formerna för ingivande och handläggning av ansökningar.
 
3. Det ska inrättas en kommitté bestående av sju personer utsedda bland före detta ledamöter av domstolen och 
tribunalen och jurister med allmänt erkända kvalifikationer. Rådet ska utse kommitténs ledamöter och fastställa reglerna för dess arbetssätt genom beslut på förslag av domstolens ordförande.SV C 83/226 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
4. Kommittén ska avge yttrande om kandidaternas lämplighet att utöva ämbetet som domare vid personaldomstolen. 
Kommittén ska till sitt yttrande foga en förteckning över kandidater som har den lämpligaste erfarenheten på hög nivå. En 
sådan förteckning ska innehålla minst dubbelt så många kandidater som det antal domare som rådet ska utnämna.  
Artikel 4 
1. Domarna ska bland sig välja personaldomstolens ordförande för en tid av tre år. Ordföranden kan återväljas.  
2. Personaldomstolen ska sammanträda i avdelningar med tre domare. I vissa fall, som bestäms i rättegångsreglerna, 
kan domstolen avgöra tvister i plenum, i en avdelning med fem domare eller med en enda domare.  
3. Personaldomstolens ordförande ska vara ordförande i plenum och för avdelningen med fem domare. Ordförandena 
för avdelningarna med tre domare ska utses i enlighet med punkt 1. Om Europeiska unionens personaldomstols ordfö ­
rande tjänstgör på en avdelning med tre domare ska han inneha ordförandeskapet på denna avdelning.  
4. Behörigheten och beslutförheten i plenum samt avdelningarnas sammansättning och tilldelningen av ärenden ska 
bestämmas i rättegångsreglerna.  
Artikel 5 
Artiklarna 2–6, 14, 15, artikel 17 första, andra och femte styckena samt artikel 18 i stadgan för Europeiska unionens 
domstol ska tillämpas på personaldomstolen och dess ledamöter.  
Den ed som avses i artikel 2 i stadgan ska avläggas inför domstolen, som också ska fatta de beslut som avses i artiklarna 
3, 4 och 6 efter att ha hört personaldomstolen.  
Artikel 6 
1. Personaldomstolen ska stödja sig på domstolens och tribunalens administrativa enheter. Domstolens ordförande 
eller, i förekommande fall, tribunalens ordförande ska gemensamt med personaldomstolens ordförande bestämma under 
vilka villkor tjänstemän och andra anställda vid domstolen eller tribunalen ska tjänstgöra vid personaldomstolen så att den 
kan fungera. Vissa tjänstemän och andra anställda vid domstolen ska ansvara inför personaldomstolens justitiesekreterare 
under dess ordförandes överinseende.  
2. Personaldomstolen ska utse sin justitiesekreterare och fastställa instruktioner för denne. Artikel 3 fjärde stycket och 
artiklarna 10, 11 och 14 i stadgan för Europeiska unionens domstol ska också tillämpas på personaldomstolens justitie ­
sekreterare.  
Artikel 7 
1. Avdelning III i stadgan för Europeiska unionens domstol ska med undantag för artiklarna 22 och 23 tillämpas på 
förfarandet vid personaldomstolen. Vid behov ska förfarandet preciseras och kompletteras genom personaldomstolens rättegångsregler.  
2. De regler i fråga om språkanvändning som gäller för tribunalen ska även gälla för personaldomstolen.
 
3. Den skriftliga delen av förfarandet ska omfatta ingivande av ansökan och svaromål, om inte personaldomstolen 
beslutar att en andra skriftväxling är nödvändig. När en andra skriftväxling har ägt rum kan personaldomstolen med parternas godkännande besluta att avgöra ärendet utan muntligt förfarande.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/227
4. Personaldomstolen får i varje skede av förfarandet, även omedelbart efter ingivandet av ansökan, undersöka möj ­
ligheterna till förlikning och sträva efter att underlätta förlikning.  
5. Personaldomstolen ska besluta i fråga om rättegångskostnader. Om inte annat föreskrivs i rättegångsreglerna, ska 
tappande part förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna, om detta har yrkats.  
Artikel 8 
1. Om en ansökan eller någon annan rättegångsinlaga som är ställd till personaldomstolen av misstag ges in till 
domstolens eller tribunalens justitiesekreterare ska denne omedelbart skicka handlingen till personaldomstolens justitie ­
sekreterare. Likaså ska personaldomstolens justitiesekreterare, om en ansökan eller någon annan rättegångsinlaga som är 
ställd till domstolen eller tribunalen av misstag ges in till honom, omedelbart skicka den till domstolens eller tribunalens 
justitiesekreterare.  
2. Om personaldomstolen finner att den inte har behörighet att pröva och avgöra ett ärende som omfattas av 
domstolens eller tribunalens behörighet ska den hänskjuta ärendet till domstolen eller tribunalen. Likaså ska domstolen 
eller tribunalen, om den finner att ett ärende omfattas av personaldomstolens behörighet, hänskjuta ärendet till personal ­
domstolen; denna kan inte därefter förklara sig obehörig.  
3. Om personaldomstolen och tribunalen behandlar ärenden som avser samma tolkningsfråga eller angår giltigheten av 
samma rättsakt kan personaldomstolen efter att ha hört parterna skjuta upp förfarandet till dess att tribunalen har dömt i 
ärendet.  
Om personaldomstolen och tribunalen behandlar ärenden som avser samma sakfråga ska personaldomstolen förklara sig 
obehörig för att tribunalen ska kunna döma i ärendet.  
Artikel 9 
Personaldomstolens slutliga avgöranden samt avgöranden av den domstolen som endast delvis avgör sakfrågan eller som 
avgör en rättegångsfråga om bristande behörighet eller något annat processhinder får överklagas till tribunalen inom två 
månader efter delgivningen av det avgörande som överklagas.  
Varje part vars talan helt eller delvis har lämnats utan bifall har rätt att överklaga. Andra intervenienter än medlems ­
staterna och unionens institutioner får emellertid endast överklaga om personaldomstolens beslut påverkar dem direkt.  
Artikel 10  
1. En person som av personaldomstolen fått avslag på sin interventionsansökan kan överklaga till tribunalen inom två 
veckor efter delgivning av avslagsbeslutet.  
2. Beslut av personaldomstolen enligt artiklarna 278, 279 eller artikel 299 fjärde stycket i fördraget om Europeiska 
unionens funktionssätt eller enligt artikel 157 eller artikel 164 tredje stycket i Euratomfördraget får överklagas till 
tribunalen av parterna i ärendet inom två månader efter delgivning av beslutet.  
3. Ett överklagande enligt punkterna 1 och 2 kan prövas och avgöras av tribunalens ordförande genom ett förenklat 
förfarande, som vid behov får avvika från enskilda föreskrifter i denna bilaga och som kommer att fastställas i tribunalens rättegångsregler.SV C 83/228 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
Artikel 11  
1. Ett överklagande till tribunalen ska vara begränsat till rättsfrågor. Det kan endast grundas på bristande behörighet 
hos personaldomstolen, på rättegångsfel vid denna domstol som kränker den berörda partens intressen eller på att 
personaldomstolen har åsidosatt unionsrätten.  
2. Ett överklagande får inte avse endast rättegångskostnadernas storlek och fördelning.  
Artikel 12  
1. Utan att det påverkar tillämpningen av artiklarna 278 och 279 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt 
eller artikel 157 i Euratomfördraget ska ett överklagande till tribunalen inte hindra verkställighet.  
2. Vid överklagande av ett beslut av personaldomstolen ska förfarandet vid tribunalen bestå av en skriftlig och en 
muntlig del. I enlighet med villkoren i dess rättegångsregler kan tribunalen efter att ha hört parterna avgöra ärendet utan 
muntligt förfarande.  
Artikel 13  
1. Om överklagandet är välgrundat ska tribunalen upphäva personaldomstolens avgörande och själv avgöra ärendet. 
Tribunalen ska återförvisa ärendet till personaldomstolen för avgörande om ärendet inte är färdigt för avgörande.  
2. Om ett ärende återförvisas till personaldomstolen är denna bunden av tribunalens beslut i rättsfrågor.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/229
PROTOKOLL (nr 4)  
OM STADGAN FÖR EUROPEISKA 
CENTRALBANKSSYSTEMET OCH EUROPEISKA 
CENTRALBANKEN  
DE HÖGA FÖRDRAGSSLUTANDE PARTERNA,  
SOM ÖNSKAR  fastställa den stadga för Europeiska centralbankssystemet och Europeiska centralbanken 
som avses i artikel 129.2 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,  
HAR ENATS OM  följande bestämmelser, som ska fogas till fördraget om Europeiska unionen och 
fördraget om Europeiska unionens funktionssätt.  
KAPITEL I  
EUROPEISKA CENTRALBANKSSYSTEMET  
Artikel 1  
Europeiska centralbankssystemet  
I enlighet med artikel 282.1 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt ska Europeiska 
centralbanken (ECB) och de nationella centralbankerna utgöra Europeiska centralbankssystemet 
(ECBS). ECB och de nationella centralbankerna i de medlemsstater som har euron som valuta ska 
utgöra Eurosystemet.  
ECBS och ECB ska fullgöra sina uppgifter och utöva sin verksamhet i enlighet med bestämmelserna i 
fördragen och denna stadga.  
KAPITEL II  
MÅL OCH UPPGIFTER FÖR ECBS  
Artikel 2  
Mål 
Enligt artiklarna 127.1 och 282.2 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt ska huvudmålet 
för ECBS vara att upprätthålla prisstabilitet. Utan att åsidosätta detta mål ska ECBS stödja den 
allmänna ekonomiska politiken inom unionen i syfte att bidra till att förverkliga unionens mål enligt 
artikel 3 i fördraget om Europeiska unionen. ECBS ska handla i överensstämmelse med principen om 
en öppen marknadsekonomi med fri konkurrens som främjar en effektiv resursfördelning, och iaktta 
de principer som anges i artikel 119 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt.SV C 83/230 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
Artikel 3  
Uppgifter  
3.1 Enligt artikel 127.2 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt ska de grundläggande 
uppgifterna för ECBS vara att  
— utforma och genomföra unionens monetära politik,  
— genomföra valutatransaktioner enligt bestämmelserna i artikel 219 i nämnda fördrag,  
— inneha och förvalta medlemsstaternas officiella valutareserver,  
— främja väl fungerande betalningssystem.  
3.2 Enligt artikel 127.3 i nämnda fördrag ska artikel 3.1 tredje strecksatsen inte beröra medlems ­
staternas regeringars innehav och förvaltning av rörelsemedel i utländsk valuta.  
3.3 Enligt artikel 127.5 i nämnda fördrag ska ECBS medverka till att de behöriga myndigheterna 
smidigt kan genomföra sin politik när det gäller tillsyn över kreditinstitut och det finansiella syste ­
mets stabilitet.  
Artikel 4  
Rådgivande funktioner  
Enligt artikel 127.4 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt  
a) ska ECB höras  
— om varje förslag till unionsrättsakt inom ECB:s behörighetsområde,  
— av nationella myndigheter om varje förslag till rättsregler inom ECB:s behörighetsområde, 
dock inom de ramar och på de villkor som fastställs av rådet enligt förfarandet i artikel 41;  
b) får ECB i frågor inom sitt behörighetsområde avge yttranden till institutioner, organ eller byråer 
inom unionen eller till nationella myndigheter.  
Artikel 5  
Insamling av statistiska uppgifter  
5.1 För att utföra ECBS uppgifter ska ECB med de nationella centralbankernas stöd samla in de 
statistiska uppgifter som behövs, antingen från de behöriga nationella myndigheterna eller direkt från 
de ekonomiska aktörerna. För detta ändamål ska ECB samarbeta med unionens institutioner, organ 
eller byråer, med behöriga myndigheter i medlemsstaterna eller i tredje land samt med internationella 
organisationer.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/231
5.2 De nationella centralbankerna ska så långt s om möjligt utföra de uppgifter som anges i 
artikel 5.1.  
5.3 ECB ska vid behov bidra till harmoniseringen av de regler och den praxis som gäller för 
insamling, sammanställning och distribution av statistik inom dess behörighetsområde.  
5.4 Rådet ska enligt förfarandet i artikel 41 fastställa kretsen av uppgiftsskyldiga fysiska och 
juridiska personer, sekretessföreskrifter samt lämpliga bestämmelser om genomförande och påföljder.  
Artikel 6  
Internationellt samarbete  
6.1 I fråga om sådant internationellt samarbete som angår de uppgifter som har anförtrotts ECBS, 
ska ECB bestämma hur ECBS ska företrädas.  
6.2 ECB och, med dess godkännande, de nationella centralbankerna får delta i internationella 
monetära institutioner.  
6.3 Artiklarna 6.1 och 6.2 ska inte påverka tillämpningen av artikel 138 i fördraget om Europe ­
iska unionens funktionssätt.  
KAPITEL III  
ECBS ORGANISATION 
Artikel 7  
Oavhängighet  
Enligt artikel 130 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt ska varken ECB eller någon 
nationell centralbank eller någon medlem av deras beslutande organ, då de utövar de befogenheter 
och fullgör de uppgifter och skyldigheter som har tilldelats dem genom fördragen och denna stadga, 
begära eller ta emot instruktioner från unionens institutioner, organ eller byråer, från medlems ­
staternas regeringar eller från något annat organ. Unionens institutioner, organ eller byråer och 
medlemsstaternas regeringar förbinder sig att respektera denna princip och att inte söka påverka 
medlemmarna av ECB:s eller de nationella centralbankernas beslutande organ när dessa fullgör sina 
uppgifter.  
Artikel 8  
Allmän princip  
ECBS ska ledas av ECB:s beslutande organ.SV C 83/232 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
Artikel 9  
Europeiska centralbanken  
9.1 ECB, som enligt artikel 282.3 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt ska vara en 
juridisk person, ska i varje medlemsstat ha den mest vittgående rättskapacitet som tillerkänns juri ­
diska personer enligt den nationella lagstiftningen; ECB ska särskilt kunna förvärva och avyttra fast 
och lös egendom samt föra talan inför domstolar och andra myndigheter.  
9.2 ECB ska säkerställa att de uppgifter som har tilldelats ECBS enligt artikel 127.2, 127.3 och 
127.5 i nämnda fördrag utförs antingen inom ramen för ECB:s egen verksamhet enligt denna stadga 
eller genom de nationella centralbankerna enligt artiklarna 12.1 och 14.  
9.3 Enligt artikel 129.1 i nämnda fördrag ska ECB:s beslutande organ vara ECB-rådet och direk ­
tionen.  
Artikel 10  
ECB-rådet  
10.1 Enligt artikel 283.1 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt ska ECB-rådet bestå av 
ECB:s direktionsledamöter samt cheferna för de nationella centralbankerna i de medlemsstater som 
har euron som valuta.  
10.2 Varje medlem av ECB-rådet ska ha en röst. Från och med den dag då antalet medlemmar i 
ECB-rådet överstiger 21, ska varje direktionsledamot ha en röst och antalet centralbankschefer med 
rösträtt uppgå till 15. Dessa senare rösträtter ska tilldelas och alternera enligt följande:  
— Från och med den dag då antalet centralbankschefer överstiger 15 och fram till den dag då 
antalet uppgår till 22 ska centralbankscheferna delas in i två grupper baserat på centralbanks ­
medlemsstatens andel i den sammanlagda bruttonationalprodukten till marknadspris i de med ­
lemsstater som har euron som valuta och i den totala aggregerade balansräkningen för de 
monetära finansinstituten i medlemsstater som har antagit euron. Andelen i den sammanlagda 
bruttonationalprodukten till marknadspris och i den totala aggregerade balansräkningen ska till ­
delas en vikt av 5/6 respektive 1/6. Den första gruppen ska bestå av fem centralbankschefer och 
den andra gruppen av de återstående centralbankscheferna. Rösträttsfrekvensen för centralbanks ­
cheferna i den första gruppen ska inte vara lägre än rösträttsfrekvensen för dem i den andra gruppen. Med förbehåll för vad som sägs i föregående mening ska den första gruppen tilldelas 
fyra rösträtter och den andra gruppen elva rösträtter.
 
— Från och med den dag då antalet centralbankschefer uppgår till 22 ska centralbankscheferna delas 
in i tre grupper enligt en rangordning utifrån kriterierna ovan. Den första gruppen ska bestå av fem centralbankschefer och tilldelas fyra rösträtter. Den andra gruppen ska bestå av hälften av det 
totala antalet centralbankschefer, rundat till närmaste högre heltal, och tilldelas åtta rösträtter. 
Den tredje gruppen ska bestå av de återstående centralbankscheferna och tilldelas tre rösträtter.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/233
— Inom varje grupp ska centralbankscheferna ha rösträtt för lika långa tidsperioder.  
— För beräkningen av andelarna i den sammanlagda bruttonationalprodukten till marknadspris ska 
artikel 29.2 i stadgan tillämpas. Den totala aggregerade balansräkningen för de monetära finans ­
instituten ska beräknas i enlighet med det statistiska regelverk som gäller inom unionen vid 
tidpunkten för beräkningen.  
— Så snart den sammanlagda bruttonationalprodukten till marknadspris ändras i enlighet med 
artikel 29.3, eller närhelst antalet nationella centralbankschefer ökar, ska storleken och samman ­
sättningen på grupperna justeras i enlighet med ovan angivna principer.  
— ECB-rådet ska genom beslut med två tredjedelars majoritet av samtliga röstberättigade och icke 
röstberättigade medlemmar vidta nödvändiga åtgärder för att genomföra ovan angivna principer 
och kan besluta att senarelägga införandet av rotationssystemet till dess antalet centralbankschefer 
överstiger 18.  
Personlig närvaro krävs för att rösträtt ska kunna utövas. Med avvikelse från denna regel kan det i 
den arbetsordning som avses i artikel 12.3 fastställas att medlemmar av ECB-rådet får rösta vid telefonkonferenser. I arbetsordningen ska också föreskrivas att en medlem av ECB-rådet som är 
förhindrad att delta i ECB-rådets möten under en längre period får utse en ersättare som medlem 
av ECB-rådet.  
Bestämmelserna ovan påverkar inte den rösträtt som samtliga medlemmar av ECB-rådet, både röstbe
­
rättigade och icke röstberättigade medlemmar, har enligt artiklarna 10.3, 40.2 och 40.3.  
Om inte annat sägs i denna stadga ska ECB-rådet besluta med enkel majoritet av de röstberättigade 
medlemmarna. Vid lika röstetal ska ordföranden ha utslagsröst.  
ECB-rådet är beslutfört om minst två tredjedelar av de röstberättigade medlemmarna är närvarande. 
Om ECB-rådet inte är beslutfört får ordföranden kalla till ett extra sammanträde, där beslut kan fattas utan hänsyn till närvaroregeln.  
10.3 Vid beslut som fattas enligt artiklarna 28–30, 32 och 33 ska rösterna i ECB-rådet vägas 
enligt de nationella centralbankernas andelar i ECB:s tecknade kapital. Direktionsledamöternas röst
­
vikt ska vara noll. Ett beslut som kräver kvalificerad majoritet ska antas om det stöds av röster som representerar minst två tredjedelar av ECB:s tecknade kapital och minst hälften av andelsägarna. Om en centralbankschef inte kan närvara, får han utse en ersättare för att avge hans vägda röst.  
10.4 Sammanträdena ska vara hemliga. ECB-rådet kan besluta om att offentliggöra resultaten av 
sina överläggningar.
 
10.5 ECB-rådet ska sammanträda minst tio gånger om året.SV C 83/234 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
Artikel 11  
Direktionen  
11.1 Enligt artikel 283.2 första stycket i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt ska 
direktionen bestå av ordföranden, vice ordföranden och fyra andra ledamöter.  
Ledamöterna ska utföra sina uppgifter på heltid. De får inte utöva någon annan avlönad eller 
oavlönad yrkesverksamhet, om inte ECB-rådet undantagsvis ger tillstånd till det.  
11.2 Enligt artikel 283.2 andra stycket i nämnda fördrag ska ordföranden, vice ordföranden och 
de övriga direktionsledamöterna utses av Europeiska rådet bland personer vars auktoritet och yrkes ­
erfarenhet inom den finansiella sektorn är allmänt erkända; Europeiska rådet ska besluta med kva ­
lificerad majoritet på rekommendation av rådet, som ska ha hört Europaparlamentet och ECB-rådet.  
Deras mandattid är åtta år; mandatet kan inte förnyas.  
Endast medborgare i medlemsstaterna får vara direktionsledamöter.  
11.3 Anställningsvillkoren för direktionsledamöterna, särskilt deras löner, pensioner och andra 
sociala trygghetsförmåner, ska bestämmas i avtal med ECB och fastställas av ECB-rådet på förslag 
av en kommitté som ska bestå av tre medlemmar utsedda av ECB-rådet och tre medlemmar utsedda 
av rådet. Direktionsledamöterna ska inte ha rösträtt i de frågor som avses i denna punkt.  
11.4 Om en direktionsledamot inte längre uppfyller de krav som ställs för att han ska kunna 
utföra sina uppgifter eller om han gjort sig skyldig till allvarlig försummelse, får domstolen på 
begäran av ECB-rådet eller direktionen avsätta honom.  
11.5 Varje direktionsledamot som är personligen närvarande ska ha rösträtt och för detta ändamål 
förfoga över en röst. Om inte något annat har bestämts, ska direktionen besluta med enkel majoritet av de avgivna rösterna. Vid lika röstetal ska ordföranden ha utslagsröst. Närmare bestämmelser om 
omröstningen ska fastställas i den arbetsordning som avses i artikel 12.3.  
11.6 Direktionen ska ansvara för ECB:s löpande verksamhet.
 
11.7 Vid en vakans i direktionen ska en ny ledamot utses enligt artikel 11.2.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/235
Artikel 12  
De beslutande organens ansvarsområden  
12.1 ECB-rådet ska anta de riktlinjer och fatta de beslut som behövs för att säkerställa att de 
uppgifter utförs som har anförtrotts ECBS enligt fördragen och denna stadga. ECB-rådet ska utforma 
unionens monetära politik, efter omständigheterna inklusive beslut om mellanliggande monetära mål, nyckelräntesatser och tillförseln av reserver inom ECBS, samt anta de riktlinjer som behövs för att 
genomföra besluten.  
Direktionen ska genomföra den monetära politiken enligt ECB-rådets riktlinjer och beslut. Därvid ska 
direktionen ge de nationella centralbankerna de anvisningar som behövs. Dessutom kan vissa befo
­
genheter genom beslut av ECB-rådet delegeras till direktionen.  
I den utsträckning som det anses möjligt och ändamålsenligt och utan att det påverkar tillämpningen 
av bestämmelserna i denna artikel, ska ECB anlita de nationella centralbankerna för att genomföra 
transaktioner som ingår i uppgifterna för ECBS.  
12.2 Direktionen ska ansvara för förberedelserna av ECB-rådets sammanträden.  
12.3 ECB-rådet ska anta en arbetsordning som fastställer den interna organisationen för ECB och 
dess beslutande organ.  
12.4 ECB-rådet ska utöva de rådgivande funktioner som avses i artikel 4.  
12.5 ECB-rådet ska fatta de beslut som avses i artikel 6.  
Artikel 13  
Ordföranden  
13.1 Ordföranden eller i hans frånvaro vice ordföranden ska leda sammanträdena i ECB-rådet och 
direktionen.  
13.2 Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 38 ska ordföranden eller den person som han 
utser företräda ECB utåt.  
Artikel 14  
De nationella centralbankerna  
14.1 Enligt artikel 131 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt ska varje medlemsstat 
säkerställa att dess nationella lagstiftning, inbegripet stadgan för dess nationella centralbank, är 
förenlig med fördragen och denna stadga.  
14.2 I stadgarna för de nationella centralbankerna ska särskilt föreskrivas att ämbetstiden för 
chefen för en nationell centralbank ska vara minst fem år.SV C 83/236 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
En centralbankschef får avsättas endast om han inte längre uppfyller de krav som ställs för att han 
ska kunna utföra sina uppgifter eller om han gjort sig skyldig till allvarlig försummelse. Ett beslut om 
avsättning får överklagas vid domstolen av den berörda centralbankschefen eller ECB-rådet på den 
grunden att fördragen eller någon rättsregel om dess tillämpning har överträtts. En sådan talan ska väckas inom två månader från det att beslutet offentliggjordes eller delgavs den som vill väcka talan 
eller, i annat fall, från den dag då den senare fick kännedom om beslutet.  
14.3 De nationella centralbankerna är en integrerad del av ECBS och ska handla i överensstäm
­
melse med ECB:s riktlinjer och instruktioner. ECB-rådet ska vidta de åtgärder som behövs för att 
säkerställa att ECB:s riktlinjer och instruktioner följs och ska kräva att all nödvändig information 
ställs till ECB-rådets förfogande.  
14.4 De nationella centralbankerna kan utföra andra uppgifter än de som anges i denna stadga, 
såvida inte ECB-rådet med en majoritet av två tredjedelar av de avgivna rösterna finner att dessa 
uppgifter strider mot ECB:s mål och funktioner. Sådana uppgifter ska utföras på de nationella 
centralbankernas eget ansvar och egen risk och ska inte betraktas som en del av ECBS funktioner.  
Artikel 15  
Rapporteringsskyldighet  
15.1 ECB ska minst varje kvartal upprätta och offentliggöra rapporter om ECBS verksamhet.  
15.2 En konsoliderad rapport över ECBS finansiella ställning ska offentliggöras varje vecka.  
15.3 Enligt artikel 284.3 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt ska ECB till Europa ­
parlamentet, rådet och kommissionen samt till Europeiska rådet överlämna en årsrapport om verk ­
samheten inom ECBS och om den monetära politiken under det föregående och det innevarande 
året. 
15.4 De rapporter som avses i denna artikel ska kostnadsfritt ställas till förfogande för intres ­
serade.  
Artikel 16  
Sedlar  
Enligt artikel 128.1 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt ska ECB-rådet ha ensamrätt att 
tillåta utgivning av eurosedlar inom unionen. ECB och de nationella centralbankerna får ge ut sedlar. 
Endast sedlar som ges ut av ECB och de nationella centralbankerna ska vara lagliga betalningsmedel 
inom unionen.  
ECBS ska såvitt möjligt ta hänsyn till gällande praxis när det gäller utgivning och utformning av 
sedlar.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/237
KAPITEL IV  
ECBS MONETÄRA UPPGIFTER OCH TRANSAKTIONER  
Artikel 17  
Konton i ECBS och de nationella centralbankerna  
För att genomföra sina transaktioner får ECB och de nationella centralbankerna öppna konton för 
kreditinstitut, offentliga organ och andra marknadsaktörer och som säkerhet ta emot tillgångar, 
inklusive kontobaserade värdepapper.  
Artikel 18  
Marknads- och kredittransaktioner  
18.1 För att förverkliga målen för ECBS och utföra dess uppgifter får ECB och de nationella 
centralbankerna  
— verka för de finansiella marknaderna genom att köpa och sälja fordringar och lätt omsättnings ­
bara värdepapper med leverans (omgående eller på termin) eller enligt återköpsavtal och genom 
att ge och ta upp lån i sådan fordringar och värdepapper, såväl i euro som i andra valutor, samt 
genom transaktioner med ädelmetaller,  
— utföra lånetransaktioner med kreditinstitut och andra marknadsaktörer, varvid lån ska lämnas 
mot tillfredsställande säkerheter.  
18.2 ECB ska fastställa allmänna principer för marknads- och kredittransaktioner som utförs av 
ECB själv eller av de nationella centralbankerna samt för hur de villkor ska tillkännages enligt vilka de är beredda att ingå i sådana transaktioner.  
Artikel 19
 
Minimireserver  
19.1 Om inte annat följer av artikel 2 kan ECB, för att uppfylla målen för den monetära politiken, 
kräva att kreditinstitut som är etablerade i medlemsstaterna ska hålla minimireserver på konton hos 
ECB och de nationella centralbankerna. ECB-rådet får fastställa regler för att beräkna och fastställa de 
minimireserver som krävs. Om kraven åsidosätts, ska ECB ha rätt att ta ut straffränta och att före ­
lägga andra sanktioner med jämförlig verkan.  
19.2 För tillämpningen av denna artikel ska rådet enligt förfarandet i artikel 41 fastställa basen för 
minimireserverna och den högsta tillåtna kvoten mellan dessa reserver och basen för dem samt lämpliga sanktioner vid ett åsidosättande.SV C 83/238 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
Artikel 20  
Andra instrument för monetär styrning  
ECB-rådet får med en majoritet av två tredjedelar av de avgivna rösterna besluta om tillämpning av 
sådana andra operativa metoder för monetär styrning som ECB-rådet med beaktande av artikel 2 
anser ändamålsenliga.  
Rådet ska enligt förfarandet i artikel 41 fastställa tillämpningsområdet för sådana metoder, om de 
innebär förpliktelser för tredje man.  
Artikel 21  
Transaktioner med offentliga organisationer  
21.1 Enligt artikel 123 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt är det förbjudet för ECB 
och de nationella centralbankerna att ge unionens institutioner, organ eller byråer, centrala, regionala, lokala eller andra myndigheter, andra offentligrättsliga organ eller offentliga företag i medlemsstaterna rätt att övertrassera sina konton eller att ge dem andra former av krediter; detsamma gäller ECB:s och de nationella centralbankernas förvärv av skuldförbindelser direkt från dem.  
21.2 ECB och de nationella centralbankerna får fungera som fiskala ombud för de enheter som 
avses i artikel 21.1.  
21.3 Bestämmelserna i denna artikel ska inte gälla offentligt ägda kreditinstitut; dessa ska behand
­
las av de nationella centralbankerna och ECB på samma sätt som privata kreditinstitut vad gäller tillförseln av centralbanksreserver.  
Artikel 22
 
Clearing- och betalningssystem  
ECB och de nationella centralbankerna får ställa anordningar till förfogande och ECB får utfärda 
förordningar för att säkerställa effektiva och sunda clearing- och betalningssystem inom unionen och i förbindelser med tredje land.  
Artikel 23
 
Externa transaktioner  
ECB och de nationella centralbankerna får  
— upprätta förbindelser med centralbanker och finansinstitut i andra länder och vid behov med 
internationella organisationer,  
— köpa och sälja, för omgående leverans eller på termin, alla slags valutatillgångar och ädelmetaller; 
begreppet ”valutatillgång” ska omfatta värdepapper och alla andra tillgångar oberoende av form, som är utställda i något lands valuta eller i beräkningsenheter,SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/239
— inneha och förvalta de tillgångar som avses i denna artikel,  
— utföra alla slags banktransaktioner med tredje land och internationella organisationer, inklusive 
upplåning och utlåning.  
Artikel 24  
Andra transaktioner  
Utöver de transaktioner som följer av deras uppgifter får ECB och de nationella centralbankerna 
utföra transaktioner för egna administrativa ändamål eller för sin personal.  
KAPITEL V  
TILLSYN  
Artikel 25  
Tillsyn  
25.1 ECB kan ge råd till och konsulteras av rådet, kommissionen och medlemsstaternas behöriga 
myndigheter om räckvidden och genomförandet av sådan unionslagstiftning som avser tillsynen över 
kreditinstitut och det finansiella systemets stabilitet.  
25.2 I enlighet med sådana förordningar som antas av rådet enligt artikel 127.6 i fördraget om 
Europeiska unionens funktionssätt får ECB utföra sä rskilda uppgifter i samband med tillsynen över 
kreditinstitut och andra finansinstitut med undantag av försäkringsföretag.  
KAPITEL VI  
FINANSIELLA BESTÄMMELSER FÖR ECBS  
Artikel 26  
Räkenskaper  
26.1 ECB:s och de nationella centralbankernas räkenskapsår ska börja den 1 januari och sluta den 
31 december.  
26.2 ECB:s årsbokslut ska upprättas av direktionen i enlighet med de principer som fastställs av 
ECB-rådet. Bokslutet ska godkännas av ECB-rådet och därefter offentliggöras.  
26.3 För analytiska och operativa ändamål ska direktionen upprätta en konsoliderad balansräk ­
ning för ECBS, som ska omfatta sådana tillgångar och skulder hos de nationella centralbankerna som 
hänför sig till ECBS.SV C 83/240 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
26.4 För tillämpningen av denna artikel ska ECB-rådet fastställa de regler som behövs för att 
standardisera bokföring och rapportering av de nationella centralbankernas transaktioner.  
Artikel 27  
Revision  
27.1 ECB:s och de nationella centralbankernas räkenskaper ska granskas av oavhängiga externa 
revisorer som ECB-rådet har rekommenderat och rådet godkänt. Revisorerna ska ha befogenhet att 
granska alla räkenskapshandlingar och konton hos ECB och de nationella centralbankerna samt att få 
alla uppgifter om deras transaktioner.  
27.2 Artikel 287 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt ska endast tillämpas vid 
granskning av effektiviteten i ECB:s förvaltning.  
Artikel 28  
ECB:s kapital  
28.1 ECB:s kapital ska vara 5 miljarder EUR. Kapitalet kan ökas genom beslut av ECB-rådet med 
kvalificerad majoritet enligt artikel 10.3, inom de gränser och på de villkor som fastställs av rådet enligt förfarandet i artikel 41.  
28.2 De nationella centralbankerna ska vara de enda tecknarna och innehavarna av kapital i ECB. 
Teckningen av kapital ska ske enligt den fördelningsnyckel som fastställs enligt artikel 29.  
28.3 ECB-rådet ska med kvalificerad majoritet enligt artikel 10.3 bestämma i vilken omfattning 
och form som kapitalet ska betalas in.  
28.4 Om inte annat följer av artikel 28.5 får centralbankernas andelar i ECB:s tecknade kapital 
inte överlåtas, pantsättas eller utmätas.  
28.5 Om den fördelningsnyckel som avses i artikel 29 ändras, ska de nationella centralbankerna 
överlåta kapitalandelar till varandra i den omfattning som behövs för att säkerställa att fördelningen 
av kapitalandelar motsvarar den ändrade nyckeln. ECB-rådet ska fastställa villkoren för sådana över
­
låtelser.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/241
Artikel 29  
Fördelningsnyckel för teckningen av kapital  
29.1 Fördelningsnyckeln för teckning av ECB:s kapital, som fastställdes för första gången 1998 
när ECBS upprättades, ska bestämmas genom att varje nationell centralbank tilldelas en vikt i denna 
nyckel som motsvarar summan av  
— 50 % av den berörda medlemsstatens andel av unionens befolkning näst sista året före upprät ­
tandet av ECBS,  
— 50 % av den berörda medlemsstatens andel av unionens bruttonationalprodukt till marknadspris 
under de senaste fem åren före näst sista året före upprättandet av ECBS.  
Procentsatserna ska avrundas nedåt eller uppåt till närmaste multipel av 0,0001 procentenheter.  
29.2 Det statistiska underlag som ska användas för tillämpningen av denna artikel ska ställas till 
förfogande av kommissionen enligt de regler som rådet antar enligt förfarandet i artikel 41.  
29.3 De vikter som tilldelas de nationella centralbankerna ska ändras vart femte år efter upp ­
rättandet av ECBS; därvid ska bestämmelserna i artikel 29.1 tillämpas. Den ändrade fördelnings ­
nyckeln ska tillämpas från och med den första dagen i det närmast följande året.  
29.4 ECB-rådet ska vidta alla övriga åtgärder som behövs för tillämpningen av denna artikel.  
Artikel 30  
Överföring av reservtillgångar till ECB  
30.1 Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 28 ska de nationella centralbankerna upp till 
ett belopp som motsvarar 50 miljarder EUR förse ECB med reservtillgångar, som dock inte får bestå 
av medlemsstaternas valutor, euro, IMF-reservpositioner eller SDR. ECB-rådet ska besluta om vilken 
andel som ska betalas in till ECB i samband med dess upprättande och vilka belopp som ska betalas 
in vid senare tidpunkter. ECB ska ha obegränsad rätt att inneha och förvalta de reservtillgångar som 
överförs till ECB och att använda dem för de ändamål som anges i denna stadga.  
30.2 Bidraget från varje nationell centralbank ska fastställas i förhållande till bankens andel i ECB:s 
tecknade kapital.  
30.3 ECB ska kreditera varje nationell centralbank med en fordran som motsvarar dess bidrag. 
ECB-rådet ska fastställa denomineringen och avkastningen för sådana fordringar.  
30.4 ECB kan kräva inbetalning av valutareserver enligt artikel 30.2 utöver det i artikel 30.1 
fastställa beloppet, inom de gränser och på de villkor som fastställs av rådet enligt förfarandet i 
artikel 41.SV C 83/242 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
30.5 ECB får inneha och förvalta IMF-reservpositioner och SDR samt bestämma att sådana till ­
gångar ska läggas samman.  
30.6 ECB-rådet ska vidta alla övriga åtgärder som behövs för tillämpningen av denna artikel.  
Artikel 31  
De nationella centralbankernas innehav av reservtillgångar  
31.1 De nationella centralbankerna ska ha rätt att utföra transaktioner för att uppfylla sina 
förpliktelser mot internationella organisationer i enlighet med artikel 23.  
31.2 Alla övriga transaktioner i sådana valutareserver som kvarstår i de nationella centralbankerna 
efter de överföringar som avses i artikel 30 samt medlemsstaternas transaktioner med rörelsemedel i 
utländsk valuta ska över en bestämd gräns, som ska fastställas i enlighet med artikel 31.3, godkännas 
av ECB för att säkerställa överensstämmelse med unionens penning- och valutapolitik.  
31.3 ECB-rådet ska utfärda riktlinjer för att underlätta sådana transaktioner.  
Artikel 32  
Fördelning av de nationella centralbankernas monetära inkomster  
32.1 Inkomsterna för de nationella centralbankerna då de fullgör monetära uppgifter för ECBS 
(härefter kallade ”monetära inkomster”) ska fördelas vid utgången av varje räkenskapsår i enlighet 
med bestämmelserna i denna artikel.  
32.2 Summan av de monetära inkomsterna för varje nationell centralbank ska vara lika med 
centralbankens årliga inkomster av de tillgångar som den innehar som motvärden till sedlar i omlopp 
och till inlåning från kreditinstitut. Dessa tillgångar ska reserveras av de nationella centralbankerna i 
enlighet med riktlinjer som ECB-rådet ska fastställa.  
32.3 Om ECB-rådet efter införandet av euron finner att det på grund av de nationella central ­
bankernas balansräkningsstrukturer inte är möjligt att tillämpa artikel 32.2, kan ECB-rådet med kvalificerad majoritet och med avvikelse från artikel 32.2 besluta om att de monetära inkomsterna 
ska beräknas enligt någon annan metod under en tid av högst 5 år.  
32.4 Varje nationell centralbanks monetära inkomster ska minskas med ett belopp som motsvarar 
centralbankens räntebetalningar till följd av förpliktelser på grund av inlåning från kreditinstituten 
enligt artikel 19.
 
ECB-rådet kan besluta att de nationella centralbankerna ska ersättas för kostnader i samband med 
sedelutgivning eller i undantagsfall för särskilda förluster till följd av monetära transaktioner som 
företagits för ECBS. Ersättning ska lämnas i den for m som ECB-rådet finner lämplig; sådana belopp 
får avräknas från de nationella centralbankernas monetära inkomster.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/243
32.5 Summan av de nationella centralbankernas monetära inkomster ska fördelas på de nationella 
centralbankerna i förhållande till deras inbetalda andelar av ECB:s kapital, om inte annat följer av 
beslut som ECB-rådet fattar enligt artikel 33.2.  
32.6 Avräkning och betalning av saldona från fördelningen av de monetära inkomsterna ska 
utföras av ECB enligt ECB-rådets riktlinjer.  
32.7 ECB-rådet ska vidta alla övriga åtgärder som behövs för tillämpningen av denna artikel.  
Artikel 33  
Fördelning av ECB:s resultat  
33.1 ECB:s nettovinst ska fördelas på följande sätt:  
a) Ett belopp som ECB-rådet bestämmer och som inte får överstiga 20 % av nettovinsten ska avsättas 
till den allmänna reservfonden inom en gräns som motsvarar 100 % av kapitalet.  
b) Återstoden ska fördelas mellan ECB:s andelsägare i förhållande till deras inbetalda andelar.  
33.2 Vid förlust för ECB kan underskottet avräknas mot ECB:s allmänna reservfond och – om det 
behövs och efter beslut av ECB-rådet – mot de monetära inkomsterna för det ifrågavarande räken ­
skapsåret i förhållande till och upp till de belopp som fördelas på de nationella centralbankerna enligt 
artikel 32.5.  
KAPITEL VII  
ALLMÄNNA BESTÄMMELSER  
Artikel 34  
Rättsakter  
34.1 I enlighet med artikel 132 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt ska ECB  
— utfärda förordningar i den utsträckning som behövs för att genomföra de uppgifter som anges i 
artikel 3.1 första strecksatsen, artiklarna 19.1, 22 eller 25.2 samt i de fall som ska anges i de 
rättsakter från rådet som avses i artikel 41,  
— fatta de beslut som behövs för att fullgöra de uppgifter som har anförtrotts ECBS genom 
fördragen och denna stadga,  
— avge rekommendationer och yttranden.  
34.2 ECB kan besluta om att offentliggöra sina beslut, rekommendationer och yttranden.SV C 83/244 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
34.3 Inom de gränser och på de villkor som fastställs av rådet enligt förfarandet i artikel 41 ska 
ECB ha rätt att förelägga företag böter eller viten om de inte uppfyller sina förpliktelser enligt ECB:s 
förordningar och beslut.  
Artikel 35  
Domstolskontroll m.m.  
35.1 ECB:s åtgärder eller underlåtenhet att handla ska prövas eller tolkas av Europeiska unionens 
domstol i de fall och på de villkor som fastställts i fördragen. ECB kan väcka talan i de fall och på de 
villkor som fastställts i fördragen.  
35.2 Tvister mellan ECB å ena sidan och dess borgenärer, gäldenärer eller andra personer å den 
andra ska avgöras av de behöriga nationella domstola rna, utom när Europeiska unionens domstol är 
behörig.  
35.3 ECB ska ansvara enligt artikel 340 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt. De 
nationella centralbankerna ska ansvara enligt sin nationella lagstiftning.  
35.4 Europeiska unionens domstol ska vara behörig att träffa avgöranden med stöd av en skilje ­
domsklausul i ett offentligrättsligt eller privaträttsligt avtal som har ingåtts av ECB eller för dess 
räkning.  
35.5 Beslut av ECB om att väcka talan vid Europeiska unionens domstol ska fattas av ECB-rådet.  
35.6 Europeiska unionens domstol ska vara behörig att avgöra tvister om en nationell central ­
banks fullgörande av sina förpliktelser enligt fördragen och denna stadga. Om ECB anser att en 
nationell centralbank har underlåtit att fullgöra en förpliktelse enligt fördragen och denna stadga, ska 
ECB avge ett motiverat yttrande i ärendet efter att ha gett den berörda nationella centralbanken 
tillfälle att framföra sina synpunkter. Om den berörda nationella centralbanken inte rättar sig efter 
yttrandet inom den tid som ECB bestämmer, kan ECB väcka talan vid Europeiska unionens domstol.  
Artikel 36  
Personal  
36.1 ECB-rådet ska på förslag av direktionen fastställa anställningsvillkoren för ECB:s personal.  
36.2 Europeiska unionens domstol ska vara behörig att avgöra alla tvister mellan ECB och dess 
anställda inom de gränser och på de villkor som följer av anställningsvillkoren.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/245
Artikel 37  (f.d. artikel 38)  
Sekretess  
37.1 Ledamöterna av de beslutande organen och personalen i ECB och de nationella central ­
bankerna ska även sedan deras uppdrag har upphört vara förpliktade att inte lämna ut upplysningar 
som omfattas av tystnadsplikt.  
37.2 För personer som har tillgång till uppgifter som enligt unionsföreskrifter omfattas av tyst ­
nadsplikt ska de föreskrifterna gälla.  
Artikel 38  (f.d. artikel 39)  
Firmatecknare  
ECB blir rättsligt bunden gentemot tredje man genom ordföranden eller två direktionsledamöter eller 
genom underskrift av två medlemmar av ECB:s personal som ordföranden har bemyndigat att teckna 
ECB:s firma.  
Artikel 39  (f.d. artikel 40)  
Immunitet och privilegier  
ECB ska, på de villkor som anges i protokollet om Europeiska unionens immunitet och privilegier, 
inom medlemsstaternas territorier åtnjuta den immunitet och de privilegier som krävs för att den ska 
kunna fullgöra sina uppgifter.  
KAPITEL VIII  
STADGEÄNDRINGAR OCH TILLÄGGSFÖRESKRIFTER  
Artikel 40  (f.d. artikel 41)  
Förenklat ändringsförfarande  
40.1 Enligt artikel 129.3 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt kan Europaparlamen ­
tet och rådet i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet ändra artiklarna 5.1, 5.2, 5.3, 17, 
18, 19.1, 22, 23, 24, 26, 32.2, 32.3, 32.4, 32.6, 33.1 a och 36 i denna stadga, antingen genom 
beslut på rekommendation av ECB och efter att ha hört kommissionen eller på förslag av kommi ­
ssionen och efter att ha hört ECB.  
40.2 Artikel 10.2 kan ändras genom ett beslut av Europeiska rådet vilket antas med enhällighet, 
antingen på rekommendation av Europeiska centralbanken och efter det att Europaparlamentet och 
kommissionen har hörts eller på rekommendation av kommissionen och efter det att Europaparla ­
mentet och Europeiska centralbanken har hörts. Dessa ändringar träder i kraft först sedan de har 
godkänts av medlemsstaterna i enlighet med deras respektive konstitutionella bestämmelser.SV C 83/246 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
40.3 En rekommendation av ECB enligt denna artikel kräver ett enhälligt beslut av ECB-rådet.  
Artikel 41  (f.d. artikel 42)  
Tilläggsföreskrifter  
Enligt artikel 129.4 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt ska rådet, antingen på förslag 
av kommissionen och efter att ha hört Europaparlamentet och ECB eller på rekommendation av ECB 
och efter att ha hört Europaparlamentet och kommissionen, anta de bestämmelser som avses i 
artiklarna 4, 5.4, 19.2, 20, 28.1, 29.2, 30.4 och 34.3 i denna stadga.  
KAPITEL IX  
ÖVERGÅNGSBESTÄMMELSER OCH ANDRA BESTÄMMELSER OM ECBS 
Artikel 42  (f.d. artikel 43)  
Allmänna bestämmelser  
42.1 Ett undantag enligt artikel 139 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt ska med ­
föra att den berörda medlemsstaten inte får några rättigheter eller skyldigheter enligt följande artiklar i denna stadga: 3, 6, 9.2, 12.1, 14.3, 16, 18, 19, 20, 22, 23, 26.2, 27, 30, 31, 32, 33, 34 och 49.  
42.2 Centralbankerna i medlemsstater med undantag enligt artikel 139 i nämnda fördrag ska 
behålla sina befogenheter på den monetära politikens område enligt nationell lagstiftning.  
42.3 Enligt artikel 139 i nämnda fördrag ska med ”medlemsstater” avses ”de medlemsstater som 
har euron som valuta” i följande artiklar i denna stadga: 3, 11.2 och 19.  
42.4 Med ”nationella centralbanker” ska avses ”centralbanker i de medlemsstater som har euron 
som valuta” i följande artiklar i denna stadga: 9.2, 10.2, 10.3, 12.1, 16, 17, 18, 22, 23, 27, 30, 31, 32, 33.2 och 49.  
42.5 Med ”andelsägare” ska i artiklarna 10.3 och 33.1 avses ”centralbanker i de medlemsstater 
som har euron som valuta”.
 
42.6 Med ”ECB:s tecknade kapital” ska i artiklarna 10.3 och 30.2 avses ”ECB:s kapital tecknat av 
centralbankerna i de medlemsstater som har euron som valuta”.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/247
Artikel 43  (f.d. artikel 44)  
Övergångsuppgifter för ECB  
ECB ska överta de av Europeiska monetära institutets tidigare uppgifter som avses i artikel 141.2 i 
fördraget om Europeiska unionens funktionssätt som till följd av undantag för en eller flera medlems ­
stater fortfarande måste utföras efter införandet av euron.  
ECB ska ge råd under förberedelserna för att upphäva de undantag som avses i artikel 140 i nämnda 
fördrag.  
Artikel 44  (f.d. artikel 45)  
ECB:s allmänna råd  
44.1 Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 129.3 i fördraget om Europeiska unionens 
funktionssätt ska det allmänna rådet inr ättas som ECB:s tredje beslutande organ.  
44.2 Det allmänna rådet ska bestå av ECB:s ordförande och vice ordförande samt cheferna för de 
nationella centralbankerna. Övriga direktionsledamöter får delta utan rösträtt i det allmänna rådets 
sammanträden.  
44.3 Det allmänna rådets ansvarsområden anges uttömmande i artikel 46 i denna stadga.  
Artikel 45  (f.d. artikel 46)  
Det allmänna rådets arbetsordning  
45.1 ECB:s ordförande eller, i hans frånvaro, vice ordförande ska leda sammanträdena i det 
allmänna rådet.  
45.2 Rådets ordförande och en ledamot av kommissionen får delta utan rösträtt i det allmänna 
rådets sammanträden.  
45.3 Ordföranden ska förbereda det allmänna rådets sammanträden.  
45.4 Med avvikelse från artikel 12.3 ska det allmänna rådet anta sin egen arbetsordning.  
45.5 Det allmänna rådets sekretariat ska tillhandahållas av ECB.  
Artikel 46  (f.d. artikel 47)  
Det allmänna rådets ansvarsområden  
46.1 Det allmänna rådet ska  
— utföra de uppgifter som avses i artikel 43,  
— medverka till att fullgöra de rådgivande funktioner som avses i artiklarna 4 och 25.1.SV C 83/248 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
46.2 Det allmänna rådet ska medverka till  
— att samla in statistiska uppgifter enligt artikel 5,  
— ECB:s rapporteringsverksamhet enligt artikel 15,  
— att införa de regler som enligt artikel 26.4 behövs för tillämpningen av artikel 26,  
— att vidta alla övriga åtgärder som enligt artikel 29.4 behövs för tillämpningen av artikel 29,  
— att fastställa anställningsvillkoren för ECB:s personal enligt artikel 36.  
46.3 Det allmänna rådet ska bidra till de nödvändiga förberedelserna för att enligt bestämmelserna 
i artikel 140.3 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt oåterkalleligen låsa växelkurserna 
för valutorna i medlemsstater med undantag i förhållande till euron.  
46.4 Det allmänna rådet ska underrättas av ECBS ordförande om ECB-rådets beslut.  
Artikel 47  (f.d. artikel 48)  
Övergångsbestämmelser för ECB:s kapital  
Enligt artikel 29.1 ska varje nationell centralbank tilldelas en vikt i fördelningsnyckeln för teckning av 
ECB:s kapital. Med avvikelse från artikel 28.3 ska centralbankerna i medlemsstater med undantag inte 
betala in sitt tecknade kapital, såvida inte det allmänna rådet med en majoritet av minst två tred ­
jedelar av ECB:s tecknade kapital och minst hälften av andelsägarna beslutar att en minimiprocentsats 
ska betalas in som bidrag till ECB:s driftkostnader.  
Artikel 48  (f.d. artikel 49)  
Uppskjuten betalning av kapital, reserver och avsättningar i ECB  
48.1 Centralbanken i en medlemsstat vars undantag har upphävts ska betala in sin tecknade andel 
av ECB:s kapital i samma omfattning som de andra centralbankerna i de medlemsstater som har 
euron som valuta och till ECB föra över reservtillgångar enligt artikel 30.1. Det belopp som ska föras 
över ska beräknas genom multiplikation av värdet av de reservtillgångar uttryckt i EUR efter omräk ­
ning till den aktuella växelkursen som redan har förts över till ECB enligt artikel 30.1, med kvoten 
mellan antalet andelar som har tecknats av den berörda nationella centralbanken och antalet andelar 
som redan har betalats in av de andra nationella centralbankerna.  
48.2 Utöver den betalning som ska göras enligt artikel 48.1 ska den berörda centralbanken bidra 
till ECB:s reserver, till sådana avsättningar som är likvärdiga med reserver samt till de belopp som 
återstår att tillföra reserverna och avsättningarna enligt saldot för resultaträkningen per den 31 
december året innan undantaget upphävdes. Bidragsbeloppet ska beräknas genom multiplikation avSV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/249
summan av reserverna, enligt definitionen ovan och enligt ECB:s godkända balansräkning, med den 
faktor som anger förhållandet mellan antalet andelar som har tecknats av den berörda centralbanken 
och antalet andelar som redan har betalats in av de andra centralbankerna.  
48.3 När ett eller flera länder blir medlemsstater och deras respektive nationella centralbanker blir 
en del av ECBS ska ECB:s tecknade kapital och högsta belopp för reservtillgångar som får föras över 
till ECB automatiskt ökas. Ökningen ska beräknas genom att respektive då gällande belopp multi ­
pliceras med kvoten, inom fördelningsnyckeln för det utvidgade kapitalet, mellan de berörda inträ ­
dande nationella centralbankernas viktning och viktningen för de nationella centralbanker som redan 
är medlemmar av ECBS. Varje nationell centralbanks viktning i fördelningsnyckeln ska beräknas 
analogt med artikel 29.1 och i enlighet med artikel 29.2. De referensperioder som ska användas för statistiska uppgifter ska vara samma som de som tillämpades vid den senaste femårsjusteringen av viktningarna enligt artikel 29.3.  
Artikel 49
 (f.d. artikel 52)  
Växling av sedlar i medlemsstaternas valutor  
Efter den oåterkalleliga låsningen av växelkurserna i enlighet med artikel 140.3 i fördraget om 
Europeiska unionens funktionssätt ska ECB-rådet vidta de åtgärder som behövs för att säkerställa 
att sedlar utställda i valutor med oåterkalleligen låsta växelkurser växlas av de nationella central ­
bankerna till parivärdet.  
Artikel 50  (f.d. artikel 53)  
Övergångsbestämmelsernas tillämplighet  
Artiklarna 42–47 ska tillämpas så länge det finns medlemsstater med undantag.SV C 83/250 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
PROTOKOLL (nr 5)  
OM EUROPEISKA INVESTERINGSBANKENS STADGA  
DE HÖGA FÖRDRAGSSLUTANDE PARTERNA,  
SOM ÖNSKAR  fastställa den stadga för Europeiska investeringsbanken, som avses i artikel 308 i 
fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,  
HAR ENATS OM  följande bestämmelser, som ska fogas till fördraget om Europeiska unionen och 
fördraget om Europeiska unionens funktionssätt.  
Artikel 1  
Den enligt artikel 308 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt upprättade Europeiska 
investeringsbanken, härefter kallad ”banken”, är härmed bildad; den ska fullgöra sina uppgifter och 
utöva sin verksamhet i överensstämmelse med bestämmelserna i fördragen och denna stadga.  
Artikel 2  
Banken ska ha den uppgift som anges i artikel 309 i fördraget om Europeiska unionens funktions ­
sätt.  
Artikel 3  
I enlighet med artikel 308 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt ska medlemsstaterna 
vara medlemmar i banken.  
Artikel 4  
1. Banken ska ha ett kapital på 232 392 989 000 EUR, som ska tecknas av medlemsstaterna med 
följande belopp:  
Tyskland  37 578 019 000  
Frankrike  37 578 019 000  
Italien  37 578 019 000  
Förenade kungariket  37 578 019 000  
Spanien  22 546 811 500  
Belgien  10 416 365 500  
Nederländerna  10 416 365 500  
Sverige  6 910 226 000  
Danmark  5 274 105 000  
Österrike  5 170 732 500  
Polen 4 810 160 500  
Finland  2 970 783 000SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/251
Grekland  2 825 416 500  
Portugal  1 820 820 000  
Tjeckien  1 774 990 500  
Ungern  1 679 222 000  
Irland  1 318 525 000  
Rumänien  1 217 626 000  
Slovakien  604 206 500  
Slovenien  560 951 500  
Bulgarien  410 217 500  
Litauen  351 981 000  
Luxemburg  263 707 000  
Cypern 258 583 500  
Lettland  214 805 000  
Estland  165 882 000  
Malta 98 429 500 
Medlemsstaterna ska vara ansvariga endast intill det belopp av deras andelar av det tecknade kapitalet 
som inte inbetalats.  
2. När en ny medlem upptas ska detta medföra en ökning av det tecknade kapitalet som mot ­
svarar det tilläggskapital den nya medlemmen ska bidra med.  
3. Bankens råd får enhälligt besluta om ökning av det tecknade kapitalet.  
4. En medlems andel av det tecknade kapitalet får varken överlåtas, pantsättas eller utmätas.  
Artikel 5  
1. Det tecknade kapitalet ska inbetalas av medlemsstaterna med 5 procent i genomsnitt av de 
belopp som fastställts i artikel 4.1.  
2. Om det tecknade kapitalet ska ökas, ska bankens råd enhälligt fastställa den procentsats som 
ska inbetalas och formerna för inbetalningen. Kontantinbetalningar får endast göras i euro.  
3. Styrelsen kan begära att den återstående delen av det tecknade kapitalet betalas in, i den mån 
detta behövs för att uppfylla bankens förpliktelser.  
Varje medlemsstat ska betala i proportion till sin andel av det tecknade kapitalet.SV C 83/252 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
Artikel 6  
(f.d. artikel 8)  
Banken ska förvaltas och ledas av ett bankens råd, en styrelse och en direktion.  
Artikel 7  
(f.d. artikel 9)  
1. Bankens råd ska vara sammansatt av ministrar utsedda av medlemsstaterna.  
2. Bankens råd ska fastställa allmänna riktlinjer för bankens kreditpolitik i enlighet med unionens 
mål. 
Bankens råd ska se till att dessa riktlinjer följs.  
3. Bankens råd ska vidare  
a) besluta om ökning av det tecknade kapitalet enligt artikel 4.3 och artikel 5.2,  
b) i enlighet med artikel 9.1 fastställa de principer som ska gälla för finansieringsverksamheten inom 
ramen för bankens uppgift,  
c) utöva de befogenheter som anges i artiklarna 9 och 11 när ledamöter av styrelsen och direktionen 
ska utses eller avsättas samt de befogenheter som anges i artikel 13.1 andra stycket,  
d) bevilja finansiering för investeringsverksamhet som helt eller delvis ska genomföras utanför med ­
lemsstaternas territorier i enlighet med artikel 16.1,  
e) godkänna styrelsens årsrapport,  
f) godkänna den årliga balansräkningen och resultaträkningen,  
g) utöva de övriga befogenheter och fullgöra de uppgifter som det tilldelas genom denna stadga,  
h) godkänna bankens arbetsordning.  
4. Inom ramen för fördraget och denna stadga ska bankens råd vara behörigt att enhälligt fatta 
beslut om att bankens verksamhet ska inställas och om dess eventuella likvidation.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/253
Artikel 8  
(f.d. artikel 10)  
Om inte annat föreskrivs i denna stadga ska bankens råds beslut fattas med en majoritet av leda ­
möterna. Denna majoritet ska företräda minst 50 % av det tecknade kapitalet.  
För kvalificerad majoritet ska det krävas 18 röster och 68 % av det tecknade kapitalet.  
Att personligen närvarande eller företrädda ledamöter avstår från att rösta ska inte hindra att beslut 
som kräver enhällighet antas.  
Artikel 9  
(f.d. artikel 11)  
1. Styrelsen ska besluta om att bevilja finansiering, särskilt i form av lån och garantier, samt om 
att ta upp lån; den ska fastställa räntesatserna för beviljade lån samt provisioner och andra avgifter. 
Den kan på grundval av ett beslut som fattas med kvalificerad majoritet delegera vissa av sina 
befogenheter till direktionen. Den ska fastställa villkoren och formerna för denna delegering samt 
övervaka dess genomförande.  
Styrelsen ska se till att banken förvaltas enligt sunda principer; den ska se till att banken leds i 
överensstämmelse med bestämmelserna i fördragen, denna stadga samt de allmänna riktlinjer som fastställts av bankens råd. Styrelsen ska vara skyldig att vid räkenskapsårets utgång förelägga bankens 
råd en rapport och efter godkännande offentliggöra denna.  
2. Styrelsen ska bestå av 28 ledamöter och 18 suppleanter.  
Ledamöterna ska utses av bankens råd för en tid av fem år, med en ledamot nominerad av varje 
medlemsstat och en nominerad av kommissionen.  
Suppleanterna ska utses av bankens råd för en tid av fem år enligt följande:  
— Två suppleanter ska nomineras av Tyskland.  
— Två suppleanter ska nomineras av Frankrike.  
— Två suppleanter ska nomineras av Italien.  
— Två suppleanter ska nomineras av Förenade konungariket Storbritannien och Nordirland.
 
— En suppleant ska nomineras i samförstånd mellan Spanien och Portugal.SV C 83/254 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
— En suppleant ska nomineras i samförstånd mellan Belgien, Luxemburg och Nederländerna.  
— Två suppleanter ska nomineras i samförstånd mellan Danmark, Grekland, Irland och Rumänien.  
— Två suppleanter ska nomineras i samförstånd mellan Estland, Lettland, Litauen, Österrike, Finland 
och Sverige. 
— Tre suppleanter ska nomineras i samförstånd mellan Bulgarien, Tjeckien, Cypern, Ungern, Malta, 
Polen, Slovenien och Slovakien.  
— En suppleant ska nomineras av kommissionen.  
Styrelsen ska adjungera sex experter utan rösträtt: tre som ledamöter och tre som suppleanter.  
Ledamöternas och suppleanternas mandat kan förnyas.  
Reglerna för deltagande i styrelsens sammanträden samt de bestämmelser som ska gälla för sup ­
pleanter och adjungerade experter ska anges i arbetsordningen.  
Ordföranden eller vid förfall för denne en av de vice ordförandena i direktionen ska leda styrelsens 
sammanträden, dock utan att delta i omröstningar.  
Till ledamöter av styrelsen ska utses personer vilkas oavhängighet och duglighet inte kan ifrågasättas; 
de ska vara ansvariga endast gentemot banken.  
3. En ledamot ska kunna avsättas av bankens råd endast om han inte längre uppfyller de villkor 
som krävs för att han ska kunna utföra sina uppgifter; bankens råd ska med kvalificerad majoritet 
besluta om detta.  
Om årsrapporten inte godkänns, ska styrelsen avgå.  
4. I händelse av vakans till följd av dödsfall eller frivillig avgång, avsättning eller samfälld avgång, 
ska platsen besättas enligt punkt 2. För en ledamots återstående mandattid ska en ersättare utses utom vid allmän nytillsättning.
 
5. Bankens råd ska fastställa ersättning åt styrelsens ledamöter. Det ska fastställa vilken verksamhet 
som är oförenlig med en ledamots eller en suppleants uppgifter.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/255
Artikel 10  
(f.d. artikel 12)  
1. Varje ledamot ska ha en röst i styrelsen. Han får delegera sin rösträtt i samtliga fall enligt de 
närmare föreskrifter som ska fastställas i bankens arbetsordning.  
2. Om inte annat bestäms i denna stadga ska styrelsen fatta beslut med minst en tredjedel av de 
röstberättigade ledamöterna, vilka ska representera minst femtio procent av det tecknade kapitalet. 
För kvalificerad majoritet ska det krävas arton röster och sextioåtta procent av det tecknade kapitalet. 
I bankens arbetsordning ska det fastställas hur många ledamöter som ska vara närvarande för att 
styrelsen ska vara beslutför.  
Artikel 11  
(f.d. artikel 13)  
1. Direktionen ska bestå av en ordförande och åtta vice ordförande, vilka på förslag av styrelsen 
ska utses av bankens råd för en tid av sex år. Deras mandat kan förnyas.  
Bankens råd kan enhälligt ändra antalet ledamöter av direktionen.  
2. På förslag av styrelsen som ska besluta med kvalificerad majoritet får bankens råd, likaså genom 
beslut med kvalificerad majoritet, avsätta ledamöter av direktionen.  
3. Direktionen ska, under ordförandens ledning och under styrelsens kontroll, ansvara för bankens 
löpande verksamhet.  
Den ska förbereda styrelsens beslut, särskilt i fråga om upptagande av lån och beviljande av finan ­
siering, särskilt i form av lån och garantier; den ska se till att dessa beslut verkställs.  
4. Direktionen ska genom majoritetsbeslut yttra sig över förslag till upptagande av lån och 
beviljande av finansiering, särskilt i form av lån och garantier.  
5. Bankens råd ska fastställa ersättning åt direktionens ledamöter och ska fastställa vilken verk ­
samhet som är oförenlig med deras uppgifter.  
6. Ordföranden eller vid förhinder för honom en av de vice ordförandena ska företräda banken i 
rättsliga och andra frågor.  
7. Bankens personal ska lyda under ordföranden. De ska anställas och avskedas av honom. Vid 
valet av personal ska hänsyn tas inte endast till personlig lämplighet och yrkesmeriter, utan också till 
skälig representation av medlemsstaternas medborgare. Arbetso rdningen ska ange vilket organ som 
ska ha befogenhet att anta de bestämmelser som ska gälla för personalen.SV C 83/256 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
8. Direktionen och bankens personal ska ansvara endast gentemot banken och utöva sina uppdrag 
i full oavhängighet.  
Artikel 12  
(f.d. artikel 14)  
1. En kommitté bestående av sex medlemmar, som utsetts av bankens råd på grund av deras 
duglighet, ska kontrollera att bankens verksamhet följer bästa bankpraxis samt ansvara för bankens 
revision.  
2. Den kommitté som avses i punkt 1 ska varje år undersöka om bankens verksamhet bedrivits 
enligt gällande regler och om räkenskaperna förts i föreskriven ordning. Den ska därför kontrollera 
att bankens verksamhet har bedrivits med respekt för de formkrav och förfaranden som föreskrivs i 
denna stadga och i arbetsordningen.  
3. Den kommitté som avses i punkt 1 ska intyga att redovisningarna och all finansiell information 
i de årsräkenskaper som upprättas av styrelsen ger en rättvisande bild av bankens finansiella situation, 
vad gäller både tillgångar och skulder, samt av resultatet av dess verksamhet och kassaflödet för 
räkenskapsåret i fråga.  
4. Arbetsordningen ska ange vilka kvalifikationer ledamöterna i den kommitté som avses i punkt 
1 ska ha samt fastställa villkor och former för kommitténs verksamhet.  
Artikel 13  
(f.d. artikel 15)  
Banken ska stå i förbindelse med varje medlemsstat genom den myndighet som utsetts av medlems ­
staten. När banken ska genomföra finansiella transaktioner, ska den anlita den nationella central ­
banken i den berörda medlemsstaten eller andra finansinstitut som godkänts av medlemsstaten.  
Artikel 14  
(f.d. artikel 16)  
1. Banken ska samarbeta med alla internationella organisationer med liknande verksamhetsområ ­
den. 
2. Banken ska sträva efter att upprätta lämpliga förbindelser för samarbete med bank- och finans ­
institut i de länder där den bedriver sin verksamhet.  
Artikel 15  
(f.d. artikel 17)  
På begäran av en medlemsstat eller kommissionen eller på eget initiativ ska bankens råd på samma 
villkor som gällde för utfärdandet av riktlinjerna tolka eller komplettera de riktlinjer som rådet fastställt enligt artikel 7 i denna stadga.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/257
Artikel 16  
(f.d. artikel 18)  
1. Inom ramen för de uppgifter som fastställts i artikel 309 i fördraget om Europeiska unionens 
funktionssätt ska banken bevilja finansiering, särskilt i form av lån och garantier, till sina medlemmar 
eller till privata eller offentliga företag för investeringar som ska genomföras inom medlemsstaternas 
territorier, i den mån medel från andra källor inte är tillgängliga på skäliga villkor.  
Banken får dock genom beslut med kvalificerad majoritet av bankens råd på förslag av styrelsen, 
bevilja finansiering av investeringar, som helt eller delvis ska genomföras utanför medlemsstaternas 
territorier.  
2. Lån ska, så långt det är möjligt, beviljas endast under förutsättning att även andra finansierings ­
källor utnyttjas.  
3. När ett lån beviljas ett företag eller en organisation som inte är en medlemsstat, ska banken 
bevilja lånet under förutsättning av antingen en garanti från den medlemsstat inom vars territorium investeringen ska genomföras eller andra tillräckliga garantier eller gäldenärens ekonomiska soliditet.  
Om det krävs för genomförandet av den verksamhet som anges i artikel 309 i fördraget om 
Europeiska unionens funktionssätt, ska styrelsen dessutom, i enlighet med de principer som bankens 
råd har fastställt i enlighet med artikel 7.3 b, med kvalificerad majoritet fastställa villkoren och 
formerna för all finansiering som har en särskild riskpro fil och som av detta skäl anses utgöra en 
särskild verksamhet.  
4. Banken får garantera lån som upptas av offentliga eller privata företag eller andra organisationer 
för att genomföra sådana projekt som avses i artikel 309 i fördraget om Europeiska unionens 
funktionssätt.  
5. Den totala utestående summan av lån och garantier som beviljats av banken ska inte överstiga 
250 % av det tecknade kapitalet, reserverna, de provisioner som inte använts samt överskottet i 
resultaträkningen. Det sammanlagda beloppet för de berörda posterna ska beräknas efter avdrag med 
ett belopp motsvarande det tecknade kapitalet, oavsett om det har inbetalats eller inte, med avseende 
på varje deltagande från bankens sida.  
Det belopp som utbetalas för bankens deltagande får sammanlagt aldrig överstiga den inbetalda delen 
av kapitalet, reserverna, de provisioner som inte använts samt överskottet i resultaträkningen.  
I undantagsfall ska bankens särskilda verksamheter, så som de fastställts av bankens råd och styrelse i 
enlighet med punkt 3, tilldelas särskilda anslag ur reserverna.  
Denna punkt ska även tillämpas på bankens sammanställda redovisning.
 
6. Banken ska säkra sig mot kursrisker genom att förse låne- och garantiavtal med sådana 
klausuler som den finner lämpliga.SV C 83/258 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
Artikel 17  
(f.d. artikel 19)  
1. Räntesatserna för bankens lån samt provisionerna och övriga avgifter ska anpassas till gällande 
villkor på kapitalmarknaden och ska beräknas så att intäkterna härav gör det möjligt för banken att 
uppfylla sina förpliktelser, täcka sina kostnader och risker och bilda en reservfond enligt artikel 22.  
2. Banken ska inte bevilja någon sänkning av räntesatserna. Om en sänkning av räntesatsen synes 
påkallad med hänsyn till investeringens särskilda art, får den berörda medlemsstaten eller tredje part 
bevilja räntegottgörelse i den utsträckning som detta är förenligt med reglerna i artikel 107 i 
fördraget om Europeiska unionens funktionssätt.  
Artikel 18  
(f.d. artikel 20)  
Banken ska i sin finansieringsverksamhet beakta följande principer:  
1. Den ska säkerställa att dess medel utnyttjas på mest effektiva sätt i unionens intresse.  
Den får endast bevilja lån eller ställa garantier för upptagande av lån  
a) när betalningar av ränta och amortering i fråga om investeringar som har genomförts av företag 
inom produktionssektorn säkerställs genom verksamhetens avkastning eller, i fråga om andra 
investeringar, genom en förbindelse tecknad av den stat i vilken investeringen görs eller på annat 
sätt, och 
b) när investeringens genomförande bidrar till en höjning av den allmänna ekonomiska produktivi ­
teten och främjar förverkligandet av den inre marknaden.  
2. Den ska inte förvärva intressen i företag eller ta på sig ansvar för dessas ledning, om inte 
skyddet av bankens rättigheter så kräver för att säkerställa återbetalning av dess fordran.  
Om det krävs för genomförandet av den verksamhet som anges i artikel 309 i fördraget om 
Europeiska unionens funktionssätt, ska styrelsen emellertid, i enlighet med de principer som bankens råd har fastställt i enlighet med artikel 7.3 b, med kvalificerad majoritet fastställa villkoren och 
formerna för ett förvärv av aktier i ett kommersiellt företag, i allmänhet som ett komplement till 
ett lån eller en garanti, om detta är nödvändigt för att finansiera en investering eller ett program.
 
3. Den får överlåta sina fordringar på kapitalmarknaden och får för detta ändamål kräva att dess 
låntagare utfärdar obligationer eller andra värdepapper.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/259
4. Varken banken eller medlemsstaterna får ställa villkor om att de belopp som lånats ut av 
banken ska användas inom en viss medlemsstat.  
5. Den får bevilja lån på villkor att internationella anbud infordras.  
6. Den ska inte finansiera investering, vare sig helt eller delvis, om den medlemsstat på vars 
territorium investeringen ska genomföras motsätter sig detta.  
7. Som ett komplement till sin låneverksamhet får banken tillhandahålla tekniska tjänster enligt de 
villkor och närmare bestämmelser som bankens råd fastställer med kvalificerad majoritet och med 
iakttagande av denna stadga.  
Artikel 19  
(f.d. artikel 21)  
1. Varje företag eller offentligt eller privat organ får vända sig direkt till banken med ansökningar 
om finansiering. Ansökningar kan även lämnas antingen genom kommissionen eller genom den medlemsstat på vars territorium investeringen ska genomföras.  
2. När ansökningar ges in genom kommissionen, ska de föreläggas den medlemsstat på vars 
territorium investeringen ska genomföras för yttrande. När de ges in genom en stat, ska de föreläggas 
kommissionen för yttrande. Ansökningar som kommer direkt från företag ska föreläggas den berörda 
medlemsstaten och kommissionen.  
Den berörda medlemsstaten och kommissionen ska yttra sig inom två månader. Om svar inte har 
kommit in inom denna tid, får banken utgå från att investeringen i fråga inte möter några invänd
­
ningar.  
3. Styrelsen ska besluta om finansieringsverksamhet som förelagts den av direktionen.  
4. Direktionen ska undersöka om finansieringsverksamhet som förelagts den står i överensstäm ­
melse med bestämmelserna i denna stadga, särskilt de i artiklarna 16 och 18. Om direktionen 
tillstyrker finansieringen, ska den förelägga styrelsen motsvarande förslag; direktionen får göra sin 
tillstyrkan beroende av sådana villkor som den anser vara väsentliga. Om direktionen avstyrker att 
finansieringen beviljas, ska den förelägga styrelsen de relevanta handlingarna tillsammans med sitt 
yttrande.  
5. Om direktionen avstyrkt, får styrelsen endast bevilja ifrågavarande finansiering genom enhälligt 
beslut.  
6. Om kommissionen avstyrkt, får styrelsen endast bevilja ifrågavarande finansiering genom en ­
hälligt beslut, varvid den ledamot som utsetts efter nominering av kommissionen ska avstå från att delta i omröstningen.SV C 83/260 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
7. Om både direktionen och kommissionen avstyrkt, får styrelsen inte bevilja ifrågavarande finan ­
siering.  
8. Om en omstrukturering av en finansieringsverksamhet som avser godkända investeringar är 
berättigad för att skydda bankens rättigheter och intressen, ska direktionen omedelbart vidta de 
nödåtgärder som den anser nödvändiga, under förutsättning att den omedelbart redogör för dessa 
inför styrelsen.  
Artikel 20  
(f.d. artikel 22)  
1. Banken ska på kapitalmarknaderna låna upp de medel som den behöver för att kunna fullgöra 
sina uppgifter.  
2. Banken får ta upp lån på medlemsstaternas kapitalmarknad inom ramen för den lagstiftning 
som gäller för dessa marknader.  
De behöriga myndigheterna i en medlemsstat med undantag enligt artikel 139.1 i fördraget om 
Europeiska unionens funktionssätt får motsätta sig detta endast om allvarliga störningar kan befaras 
på denna stats kapitalmarknad.  
Artikel 21  
(f.d. artikel 23)  
1. På följande sätt får banken använda disponibla medel som den inte omedelbart behöver för att 
uppfylla sina förpliktelser:  
a) Den får företa placeringar på penningmarknaderna.  
b) Om inte annat följer av bestämmelserna i artikel 18.2, får den köpa eller sälja värdepapper.  
c) Den får företa varje annan finansiell transaktion inom ramen för sina uppgifter.  
2. Utan att det påverkar tillämpningen av bestämmelserna i artikel 23 ska banken vid förvalt ­
ningen av sina placeringar inte företa valutaarbitrage, som inte direkt behövs för att genomföra dess utlåning eller fullgöra förbindelser som den ingått i samband med att lån tagits upp eller garantier 
beviljats.
 
3. Banken ska i frågor som avses i denna artikel handla i samförstånd med behöriga myndigheter 
eller den nationella centralbanken i den berörda medlemsstaten.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/261
Artikel 22  
(f.d. artikel 24)  
1. En reservfond som uppgår till 10 procent av det tecknade kapitalet ska gradvis bildas. Om 
bankens åtaganden motiverar det, får styrelsen besluta om att bilda ytterligare reserver. Så länge 
reservfonden inte färdigbildats, ska den tillföras  
a) ränteintäkter från lån som banken beviljat av de belopp som medlemsstaterna ska inbetala enligt 
artikel 5,  
b) ränteintäkter från lån som banken beviljat av de belopp som utgör återbetalning av de lån som 
avses under a,  
i den utsträckning dessa ränteintäkter inte är nödvändiga för att uppfylla bankens förpliktelser och 
för att täcka dess kostnader.  
2. Reservfondens medel ska placeras så, att de när som helst är tillgängliga för fondens ändamål.  
Artikel 23  
(f.d. artikel 25)  
1. Banken ska alltid ha rätt att föra över tillgångar som den innehar till en av valutorna i de 
medlemsstater som inte har euron som valuta för att genomföra finansiella transaktioner i över ­
ensstämmelse med dess uppgifter enligt artikel 309 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt och med beaktande av bestämmelserna i artikel 21 i denna stadga. Banken ska så långt som möjligt 
undvika att företa sådana överföringar, om den har kontanter eller likvida medel i den valuta som 
den behöver.  
2. Banken får inte konvertera tillgångar som den innehar i valutan i en av de medlemsstater som 
inte har euron som valuta till ett tredje lands valuta utan medlemsstatens samtycke.  
3. Banken får fritt förfoga över den del av sitt kapital som inbetalats och över valutor som 
upplånats på marknader utanför gemenskapen.
 
4. Medlemsstaterna förbinder sig att ställa de valutor till bankens gäldenärers förfogande som 
behövs för betalning av kapital och ränta på sådana lån, som banken beviljat eller garanterat för 
investeringar som ska genomföras på medlemsstaternas territorier.SV C 83/262 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
Artikel 24  
(f.d. artikel 26)  
Om en medlemsstat inte uppfyller de förpliktelser som följer av medlemskap enligt denna stadga, 
särskilt förpliktelsen att inbetala sin andel av det tecknade kapitalet eller sina ränteinbetalningar och 
amorteringar, får bankens råd med kvalificerad majoritet besluta att beviljandet av lån eller garantier 
till denna medlemsstat eller dess medborgare ska inställas.  
Ett sådant beslut befriar varken staten eller dess medborgare från deras förpliktelser gentemot banken.  
Artikel 25  
(f.d. artikel 27)  
1. Om bankens råd beslutar att inställa bankens verksamhet ska all verksamhet utan dröjsmål 
upphöra, med undantag för sådana åtgärder som är nödvändiga för att säkerställa att bankens 
tillgångar används, skyddas och bevaras i behörig ordning samt att dess åtaganden infrias.  
2. I händelse av likvidation ska bankens råd utse likvidatorer och ge dem instruktioner för att 
genomföra likvidationen. Det ska sörja för att personalens rättigheter skyddas.  
Artikel 26  
(f.d. artikel 28)  
1. Banken ska i varje medlemsstat ha den mest vittgående rättskapacitet som tillerkänns juridiska 
personer enligt den nationella lagstiftningen; den ska särskilt kunna förvärva och avyttra fast och lös 
egendom samt föra talan inför domstolar och andra myndigheter.  
2. Bankens tillgångar ska undantas från varje slag av rekvisition eller expropriation.  
Artikel 27  
(f.d. artikel 29)  
Utom då Europeiska unionens domstol är behörig, ska tvister mellan å ena sidan banken och å andra 
sidan dess långivare, låntagare eller tredje man avgöras av de behöriga nationella domstolarna. 
Banken får i avtal föreskriva ett skiljedomsförfarande.  
Banken ska ha domicil i var och en av medlemsstaterna. Den får emellertid i avtal fastställa ett 
särskilt domicil.  
Bankens tillgångar får endast genom ett avgörande av domstol tas i beslag eller göras till föremål för 
exekution.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/263
Artikel 28  
(f.d. artikel 30)  
1. Bankens råd kan med enhällighet besluta att upprätta filialer eller andra enheter vilka ska vara 
juridiska personer och ha ekonomisk självbestämmanderätt.  
2. Bankens råd ska med enhällighet anta stadgar för de filialer och enheter som avses i punkt 1. I 
stadgarna ska särskilt fastställas filialernas och enheternas mål, struktur, kapital, medlemsregler, säte, 
finansiella medel, interventionsmöjligheter och förfarande vid revision samt deras förhållande till 
bankens organ.  
3. Banken har behörighet att delta i förvaltningen av dessa filialer och enheter och bidra till deras 
tecknade kapital upp till det belopp som bankens råd med enhällighet bestämmer.  
4. Protokollet om Europeiska unionens immunitet och privilegier ska tillämpas på de filialer och 
enheter som avses i punkt 1 i den mån de faller under unionsrätten, på ledamöterna i deras organ då 
de fullgör sina uppgifter och på deras personal enligt samma villkor som gäller för banken.  
Utdelningar, kapitalvinster och övriga inkomster från sådana filialer och enheter som andra med ­
lemmar än Europeiska unionen och banken har rätt till, ska dock vara underkastade tillämplig 
skattelagstiftning.  
5. Europeiska unionens domstol har behörighet att inom de gränser som fastställs i det följande 
pröva tvister om åtgärder som antagits av organ som tillhör en filial eller enhet som omfattas av 
unionsrätten. Sådana åtgärder får överklagas av varje medlem i en sådan filial eller enhet i egenskap 
av medlem eller av medlemsstaterna enligt villkoren i artikel 263 i fördraget om Europeiska unionens 
funktionssätt.  
6. Bankens råd kan med enhällighet besluta att personalen vid de filialer och enheter som faller 
under unionsrätten ska omfattas av samma anställningsvillkor som gäller för banken med iakttagande av deras respektive interna förfaranden.SV C 83/264 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
PROTOKOLL (nr 6)  
OM LOKALISERING AV SÄTEN FÖR EUROPEISKA 
UNIONENS INSTITUTIONER OCH VISSA AV DESS 
ORGAN, BYRÅER OCH ENHETER  
FÖRETRÄDARNA FÖR MEDLEMSSTATERNAS REGERINGAR, 
SOM BEAKTAR  artikel 341 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt och artikel 189 i för ­
draget om upprättandet av Europeiska atomenergigemenskapen, och  
SOM PÅMINNER OM OCH BEKRÄFTAR  beslutet av den 8 april 1965 och som, utan att det påverkar 
tillämpningen av beslut om säten för framtida institutioner, organ, byråer och enheter,  
HAR ENATS OM  följande bestämmelser, som ska fogas till fördraget om Europeiska unionen, fördraget 
om Europeiska unionens funktionssätt och fördraget om upprättandet av Europeiska atomenergige ­
menskapen.  
Enda artikel  
a) Europaparlamentet ska ha sitt säte i Strasbourg där de tolv månatliga plenarsammanträdena, 
inklusive budgetsammanträdet, ska hållas. Extra plenarsammanträden ska hållas i Bryssel. Euro ­
paparlamentets utskott ska sammanträda i Bryssel. Europaparlamentets generalsekretariat och dess 
enheter ska vara kvar i Luxemburg.  
b) Rådet ska ha sitt säte i Bryssel. Under april, juni och oktober ska rådet hålla sina sammanträden i 
Luxemburg.  
c) Kommissionen ska ha sitt säte i Bryssel. De enheter som förtecknas i artiklarna 7, 8 och 9 i 
beslutet av den 8 april 1965 ska inrättas i Luxemburg.  
d) Europeiska unionens domstol ska ha sitt säte i Luxemburg.  
e) Revisionsrätten ska ha sitt säte i Luxemburg.  
f) Ekonomiska och sociala kommittén ska ha sitt säte i Bryssel.  
g) Regionkommittén ska ha sitt säte i Bryssel.  
h) Europeiska investeringsbanken ska ha sitt säte i Luxemburg.  
i) Europeiska centralbanken ska ha sitt säte i Frankfurt.  
j) Europeiska polisbyrån (Europol) ska ha sitt säte i Haag.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/265
PROTOKOLL (nr 7)  
OM EUROPEISKA UNIONENS IMMUNITET OCH 
PRIVILEGIER  
DE HÖGA FÖRDRAGSSLUTANDE PARTERNA,  
SOM BEAKTAR  att, i enlighet med artikel 343 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt och 
artikel 191 i fördraget om upprättandet av Europeiska atomenergigemenskapen, nedan kallad Eura ­
tom, ska Europeiska unionen och Euratom åtnjuta sådan immunitet och sådana privilegier inom 
medlemsstaternas territorium som behövs för att de ska kunna utföra sina uppgifter,  
HAR ENATS OM  följande bestämmelser, som ska fogas till fördraget om Europeiska unionen, fördraget 
om Europeiska unionens funktionssätt och fördraget om upprättandet av Europeiska atomenergige ­
menskapen.  
KAPITEL I  
EUROPEISKA UNIONENS EGENDOM, MEDEL, TILLGÅNGAR OCH TRANSAKTIONER  
Artikel 1  
Unionens lokaler och byggnader ska vara okränkbara. De får inte genomsökas, beslagtas, konfiskeras 
eller exproprieras. Unionens egendom och tillgångar får inte utan tillstånd från domstolen bli föremål för några administrativa eller rättsliga tvångsåtgärder.  
Artikel 2  
Unionens arkiv ska vara okränkbara.  
Artikel 3  
Unionen, dess tillgångar, inkomster och övrig egendom ska vara befriade från alla direkta skatter.  
Medlemsstaternas regeringar ska i alla de fall där så är möjligt vidta lämpliga åtgärder för att efter
­
skänka eller betala tillbaka summan av de indirekta skatter och avgifter som ingår i priset på lös eller 
fast egendom när unionen för tjänstebruk gör betydande inköp i vilka denna typ av skatter och 
avgifter inkluderas i priset. Dessa bestämmelser får dock inte tillämpas på ett sådant sätt att kon ­
kurrensen inom unionen snedvrids.  
Ingen befrielse ska beviljas för sådana skatter och avgifter som utgör betalning för allmännyttiga 
tjänster.SV C 83/266 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
Artikel 4  
Unionen ska vara befriad från alla tullar, förbud och restriktioner vad avser import och export av 
varor som är avsedda för tjänstebruk. Varor som på detta sätt har förts in i en stat får inte avyttras – 
vare sig detta sker mot betalning eller inte – inom denna stats territorium, om det inte sker på villkor som godkänts av den statens regering.  
Unionen ska också vara befriad från alla tullar, förbud och restriktioner vad avser import och export 
av unionens publikationer.
 
KAPITEL II  
MEDDELANDEN OCH IDENTITETSHANDLINGAR  
Artikel 5  
(f.d. artikel 6)  
Vad avser unionens officiella meddelanden och översändandet av alla dess dokument ska unionens 
institutioner inom varje medlemsstats territorium åtnjuta samma behandling som staten i fråga ger 
diplomatiska beskickningar.  
Officiell korrespondens och andra former av officiella meddelanden som unionens institutioner 
skickar får inte censureras.  
Artikel 6  
(f.d. artikel 7)  
Identitetshandling i den form som rådet med enkel majoritet ska fastställa kan av ordförandena för 
unionens institutioner utställas till ledamöter, medlemmar och anställda i unionens institutioner och 
ska godtas som giltig resehandling av medlemsstaternas myndigheter. Dessa identitetshandlingar ska 
utställas till tjänstemän och övriga anställda enligt de villkor som fastställts i tjänsteföreskrifterna för tjänstemännen och anställningsvillkoren för övriga anställda i unionen.  
Kommissionen får sluta avtal om att dessa identitetshandlingar ska gälla som giltiga resehandlingar 
inom tredje lands territorium.
 
KAPITEL III  
EUROPAPARLAMENTETS LEDAMÖTER 
Artikel 7  
(f.d. artikel 8)  
Europaparlamentets ledamöter får inte underkastas någon begränsning av administrativ eller annan 
natur i sin rörelsefrihet under resa till eller från Europaparlamentets mötesplats.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/267
Europaparlamentets ledamöter ska, vad avser tull- och valutakontroll,  
a) av sin egen regering beviljas samma lättnader som högre tjänstemän som tillfälligt reser utom ­
lands i offentligt uppdrag,  
b) av regeringarna i övriga medlemsstater beviljas samma lättnader som företrädare för utländska 
regeringar med tillfälligt offentligt uppdrag.  
Artikel 8  
(f.d. artikel 9)  
Europaparlamentets ledamöter får inte förhöras, kvarhållas eller lagföras på grund av yttranden de 
gjort eller röster de avlagt under utövandet av sitt ämbete.  
Artikel 9  
(f.d. artikel 10)  
Under Europaparlamentets sessioner ska dess ledamöter åtnjuta  
a) vad avser deras egen stats territorium, den immunitet som beviljas parlamentsledamöter i deras 
land, 
b) vad avser alla andra medlemsstaters territorium, immunitet vad gäller alla former av kvarhållande 
och lagföring.  
Immuniteten ska även vara tillämplig på ledamöterna under resan till och från Europaparlamentets 
mötesplats.  
Immuniteten kan inte åberopas av en ledamot som tas på bar gärning och kan inte hindra Euro ­
paparlamentet att utöva sin rätt att upphäva en av dess ledamöters immunitet.  
KAPITEL IV  
FÖRETRÄDARE FÖR DE MEDLEMSSTATER SOM DELT AR I ARBETET I EUROPEISKA UNIONENS 
INSTITUTIONER 
Artikel 10  
(f.d. artikel 11)  
Företrädare för de medlemsstater som deltar i arbetet i unionens institutioner, deras rådgivare och 
tekniska experter ska i sin tjänsteutövning och under resan till och från mötesplatsen åtnjuta sed ­
vanliga privilegier, immunitet och lättnader.  
Denna artikel ska även vara tillämplig på ledamöter av unionens rådgivande organ.SV C 83/268 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
KAPITEL V  
TJÄNSTEMÄN OCH ANSTÄLLDA I EUROPEISKA UNIONEN  
Artikel 11  
(f.d. artikel 12)  
Inom varje medlemsstats territorium och oberoende av statstillhörighet ska tjänstemän och övriga 
anställda i unionen  
a) åtnjuta immunitet mot rättsliga förfaranden vad avser handlingar som de har begått i sin tjäns ­
teutövning, inbegripet muntliga och skriftliga uttalanden, om inte annat följer av bestämmelserna 
i de fördrag som dels behandlar reglerna för tjänstemännens och de anställdas ansvar gentemot 
unionen, och dels Europeiska unionens domstols behörighet att döma i tvister mellan unionen 
och dess tjänstemän och övriga anställda; de ska åtnjuta denna immunitet även efter det att deras uppdrag har upphört,  
b) tillsammans med sina äkta makar och av dem försörjda familjemedlemmar vara undantagna från 
bestämmelser om begränsning av invandring och formaliteter för registrering av utlänningar,  
c) beviljas samma lättnader i fråga om valuta- och växlingsbestämmelser som normalt beviljas 
tjänstemän i internationella organisationer,  
d) då de tillträder sin tjänst i landet i fråga, ha rätt att tullfritt föra in sitt bohag och sina personliga 
tillhörigheter, samt ha rätt att tullfritt föra ut sitt bohag och sina personliga tillhörigheter då deras 
tjänstgöringstid i landet är slut, om inte annat följer av de villkor som regeringen i det land där 
rätten utövas, i båda fallen, anser nödvändiga,  
e) ha rätt att tullfritt införa ett motorfordon för personligt bruk som antingen förvärvats enligt 
gällande regler för hemmamarknaden i det land där de senast var bosatta eller i det land där 
de är medborgare, samt ha rätt att tullfritt föra ut fordonet, om inte annat följer av de villkor som det berörda landets regering, i båda fallen, anser nödvändiga.  
Artikel 12
 
(f.d. artikel 13)  
Unionens tjänstemän och övriga anställda ska vara skyldiga att betala skatt till unionen på de löner 
och arvoden de får av unionen enligt de villkor och det förfarande som Europaparlamentet och rådet 
har fastställt genom förordningar i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet och efter att ha 
hört de berörda institutionerna.  
De ska vara befriade från nationella skatter på de löner och arvoden de får av unionen.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/269
Artikel 13  
(f.d. artikel 14)  
Unionens tjänstemän och övriga anställda som enbart på grund av sin tjänsteutövning i unionen 
bosätter sig inom territoriet för en annan medlemsstat än den i vilken de vid tiden för sitt tjäns ­
tetillträde vid unionen var skatterättsligt bosatta, ska – vad avser inkomst- och förmögenhetsbeskatt ­
ning samt arvsskatt och tillämpningen av avtal om undvikande av dubbelbeskattning som ingåtts 
mellan unionens medlemsstater – i båda länderna behandlas som om de fortfarande var bosatta på sin tidigare bostadsort, förutsatt att denna befinner sig inom en av unionens medlemsstater. Detta 
gäller även för äkta makar, förutsatt att de inte utövar någon egen yrkesverksamhet, och för barn 
som de personer som avses i denna artikel försörjer och har hand om.  
Lös egendom som tillhör de personer som avses i föregående stycke och som finns inom den stats 
territorium i vilken de uppehåller sig, ska vara befriad från arvsskatt i den staten. Vid fastställande av 
sådan skatt ska den lösa egendomen anses finnas i den stat där personerna skatterättsligt är bosatta, 
om inte annat följer av tredje lands rätt och eventuell tillämpning av bestämmelser i internationella 
avtal om dubbelbeskattning.  
Vid tillämpningen av bestämmelserna i denna artikel ska inte hänsyn tas till en bostadsort som 
enbart beror på tjänsteutövning inom andra internationella organisationer.  
Artikel 14
 
(f.d. artikel 15)  
Europaparlamentet och rådet ska, genom förordningar i enlighet med det ordinarie lagstiftnings ­
förfarandet och efter att ha hört de berörda institutionerna, fastställa ordningen för sociala förmåner 
för unionens tjänstemän och övriga anställda.  
Artikel 15  
(f.d. artikel 16)  
Europaparlamentet och rådet ska genom förordningar i enlighet med det ordinarie lagstiftningsför ­
farandet och efter att ha samrått med övriga berörda institutioner, besluta vilka grupper av unionens tjänstemän och övriga anställda bestämmelserna i artikel 11, artikel 12 andra stycket och artikel 13 
helt eller delvis ska tillämpas på.  
Medlemsstaternas regeringar ska regelbundet underrättas om namn, ställning och adress på de tjäns
­
temän och övriga anställda som ingår i dessa grupper.SV C 83/270 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
KAPITEL VI  
IMMUNITET OCH PRIVILEGIER FÖR TREDJELANDS BESKICKNINGAR ACKREDITERADE HOS 
EUROPEISKA UNIONEN  
Artikel 16  
(f.d. artikel 17)  
Den medlemsstat på vars territorium unionen har sitt säte ska bevilja tredje lands beskickning som är 
ackrediterad hos unionen immunitet och privilegier enligt diplomatisk sedvänja.  
KAPITEL VII  
ALLMÄNNA BESTÄMMELSER  
Artikel 17  
(f.d. artikel 18)  
Privilegier, immunitet och lättnader ska endast beviljas unionens tjänstemän och övriga anställda om 
det ligger i unionens intresse.  
Var och en av unionens institutioner ska upphäva den immunitet som har beviljats en tjänsteman 
eller en annan anställd, om institutionen anser att upphävandet av immuniteten inte strider mot 
unionens intresse.  
Artikel 18  
(f.d. artikel 19)  
Unionens institutioner ska vid tillämpningen av detta protokoll samarbeta med de berörda medlems ­
staternas ansvariga myndigheter.  
Artikel 19  
(f.d. artikel 20)  
Artiklarna 11–14 och artikel 17 ska vara tillämpliga på Europeiska rådets ordförande.  
De ska också vara tillämpliga på kommissionens ledamöter.  
Artikel 20  
(f.d. artikel 21)  
Artiklarna 11–14 och artikel 17 ska vara tillämpliga på Europeiska unionens domstols domare, 
generaladvokater, justitiesekreterare och biträdande referenter, utan att det påverkar tillämpningen 
av bestämmelserna i artikel 3 i protokollet om stadgan för Europeiska unionens domstol vad avser 
immunitet mot rättsliga förfaranden för domare och generaladvokater.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/271
Artikel 21  
(f.d. artikel 22)  
Detta protokoll ska även vara tillämpligt på Europeiska investeringsbanken, på ledamöterna av dess 
organ, dess personal och de företrädare för medlemsstaterna som deltar i bankens arbete, utan att det 
påverkar tillämpningen av bestämmelserna i protokollet om bankens stadga.  
Europeiska investeringsbanken ska dessutom vara befriad från alla skatter eller liknande avgifter vid 
de tillfällen då dess kapital utökas och från de olika formaliteter som kan vara förknippade därmed i 
den stat där banken har sitt säte. På samma sätt ska bankens upplösning eller likvidation inte 
medföra några skatter eller avgifter. Slutligen ska den verksamhet som banken och dess organ 
bedriver i enlighet med dess stadga inte vara föremål för någon omsättningsskatt.  
Artikel 22  
(f.d. artikel 23)  
Detta protokoll ska också tillämpas på Europeiska centralbanken, medlemmarna av dess beslutande 
organ och dess personal, dock utan att det påverkar tillämpningen av bestämmelserna i protokollet 
om stadgan för Europeiska centralbankssystemet och Europeiska centralbanken.  
Europeiska centralbanken ska dessutom vara befriad från alla skatter och liknande avgifter på grund 
av en ökning av dess kapital och från olika formaliteter som kan vara förenade därmed i den stat där 
banken har sitt säte. Bankens och dess beslutande organs verksamhet enligt stadgan för Europeiska 
centralbankssystemet och Europeiska centralbanken ska inte påföras någon omsättningsskatt.SV C 83/272 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
PROTOKOLL (nr 8)  
OM ARTIKEL 6.2 I FÖRDRAGET OM EUROPEISKA 
UNIONEN ANGÅENDE UNIONENS ANSLUTNING TILL 
EUROPEISKA KONVENTIONEN OM SKYDD FÖR DE 
MÄNSKLIGA RÄTTIGHETERNA OCH DE 
GRUNDLÄGGANDE FRIHETERNA  
DE HÖGA FÖRDRAGSSLUTANDE PARTERNA  
HAR ENATS OM  följande bestämmelser, som ska fogas till fördraget om Europeiska unionen och 
fördraget om Europeiska unionens funktionssätt.  
Artikel 1  
Avtalet om unionens anslutning till europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättighe ­
terna och de grundläggande friheterna (nedan kallad  Europakonventionen ) i enlighet med artikel 6.2 i 
fördraget om Europeiska unionen ska avspe gla nödvändigheten att bevara unionens och unions ­
rättens särdrag, särskilt när det gäller  
a) de särskilda bestämmelserna för unionens eventuella deltagande i kontrollmyndigheterna enligt 
Europakonventionen,  
b) de mekanismer som är nödvändiga för att säkerställa att talan som väcks av icke-medlemsstater 
och framställningar från enskilda vederbörligen riktas till medlemsstaterna och/eller unionen, 
beroende på det enskilda fallet.  
Artikel 2  
Det avtal som avses i artikel 1 ska säkerställa att unionens anslutning inte påverkar vare sig unionens 
eller dess institutioners befogenheter. Det ska säkerställa att ingen av dess bestämmelser påverkar 
medlemsstaternas särskilda situation i förhållande till Europakonventionen, särskilt vad gäller dess 
protokoll, av medlemsstaterna vidtagna åtgärder som avviker från Europakonventionen i enlighet med artikel 15 i denna och medlemsstaternas reservationer mot Europakonventionen i enlighet med 
artikel 57 i denna.  
Artikel 3
 
Ingen av det i artikel 1 avsedda avtalets bestämmelser ska påverka artikel 344 i fördraget om 
Europeiska unionens funktionssätt.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/273
PROTOKOLL (nr 9)  
OM RÅDETS BESLUT OM GENOMFÖRANDE AV 
ARTIKEL 16.4 I FÖRDRAGET OM EUROPEISKA 
UNIONEN OCH ARTIKEL 238.2 I FÖRDRAGET OM 
EUROPEISKA UNIONENS FUNKTIONSSÄTT UNDER 
TIDEN 1 NOVEMBER 2014–31 MARS 2017 OCH FRÅN 
OCH MED DEN 1 APRIL 2017  
DE HÖGA FÖRDRAGSSLUTANDE PARTERNA,  
SOM BEAKTAR  den grundläggande betydelsen av att nå en överenskommelse om rådets beslut om 
genomförande av artikel 16.4 i fördraget om Europeiska unionen och artikel 238.2 i fördraget om 
Europeiska unionens funktionssätt under tiden 1 november 2014–31 mars 2017 och från och med 
den 1 april 2017 (nedan kallat  beslutet ) vid godkännandet av Lissabonfördraget,  
HAR ENATS OM  följande bestämmelser, som ska fogas till fördraget om Europeiska unionen och 
fördraget om Europeiska unionens funktionssätt.  
Enda artikel  
Innan rådet behandlar ett utkast som antingen syftar till att ändra eller upphäva beslutet eller någon 
av dess bestämmelser, eller att indirekt ändra dess räckvidd eller mening genom ändring av en annan 
unionsrättsakt, ska Europeiska rådet först hålla en överläggning om nämnda utkast och ska då 
besluta med konsensus i enlighet med artikel 15.4 i fördraget om Europeiska unionen.SV C 83/274 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
PROTOKOLL (nr 10)  
OM DET PERMANENTA STRUKTURERADE 
SAMARBETE SOM INRÄTTAS GENOM ARTIKEL 42 I 
FÖRDRAGET OM EUROPEISKA UNIONEN  
DE HÖGA FÖRDRAGSSLUTANDE PARTERNA,  
SOM BEAKTAR  artikel 42.6 och artikel 46 i fördraget om Europeiska unionen,  
SOM ERINRAR OM  att unionen för en gemensam utrikes- och säkerhetspolitik som bygger på en 
ständigt ökande samstämmighet mellan medlemsstaternas åtgärder,  
SOM ERINRAR OM  att den gemensamma säkerhets- och försvarspolitiken utgör en integrerande del av 
den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken; att unionen genom denna politik tillförsäkras en 
operativ kapacitet som stöder sig på civila och militära resurser; att unionen får använda sig av denna 
utanför unionen för de uppdrag som avses i artikel 43 i fördraget om Europeiska unionen i syfte att bevara fred, förebygga konflikter och förstärka den internationella säkerheten i enlighet med princi
­
perna i FN-stadgan; samt att utförandet av dessa uppgifter bygger på den militära kapacitet som tillhandahålls av medlemsstaterna, i enlighet med principen om en enda uppsättning av styrkor,
 
SOM ERINRAR OM  att unionens gemensamma säkerhets- och försvarspolitik inte påverkar den särskilda 
karaktären hos vissa medlemsstaters säkerhets- och försvarspolitik,  
SOM ERINRAR OM  att unionens gemensamma säkerhets- och försvarspolitik respekterar de skyldigheter 
som följer av Nordatlantiska fördraget för de medlemsstater som anser att deras gemensamma försvar 
genomförs inom ramen för Nordatlantiska fördragsorganisationen (Nato), som förblir grundvalen för 
dess medlemmars kollektiva försvar, och är förenlig med den gemensamma säkerhets- och försvars ­
politik som har beslutats inom denna ram,  
SOM ÄR ÖVERTYGADE OM  att en mer framträdande roll för unionen när det gäller säkerhet och försvar 
kommer att bidra till vitaliteten hos en förnyad atlantpakt, i samklang med ”Berlin plus”-arrange ­
mangen,  
SOM ÄR BESLUTNA  att unionen ska vara i stånd att fullt ut ikläda sig det ansvar som åligger den inom 
det internationella samfundet,  
SOM INSER  att Förenta nationerna kan begära unionens bistånd för att genomföra brådskande insatser 
i enlighet med kapitlen VI och VII i FN-stadgan,  
SOM INSER  att en förstärkning av säkerhets- och försvarspolitiken kommer att kräva ansträngningar 
från medlemsstaternas sida när det gäller kapacitet,  
SOM ÄR MEDVETNA  om att inledningen av en ny etapp i utvecklingen av den europeiska säkerhets- 
och försvarspolitiken förutsätter beslutsamma ansträngningar av de medlemsstater som är beredda till detta,
 
SOM ERINRAR OM  vikten av att unionens höga representant för utrikes frågor och säkerhetspolitik är 
fullt delaktig i arbetet med det permanenta strukturerade samarbetet,SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/275
HAR ENATS OM  följande bestämmelser, som ska fogas till fördraget om Europeiska unionen och 
fördraget om Europeiska unionens funktionssätt.  
Artikel 1  
Det permanenta strukturerade samarbete som avses i artikel 42.6 i fördraget om Europeiska unionen 
ska vara öppet för varje medlemsstat som efter ikraftträdandet av Lissabonfördraget förbinder sig att  
a) mer intensivt utveckla sin försvarskapacitet genom att utveckla sina nationella bidrag och genom 
deltagande, i förekommande fall, i multinationella styrkor, i de viktigaste europeiska försvars ­
materielprogrammen och i den verksamhet som utförs av byrån för utveckling av försvarskapa ­
citet och för forskning, anskaffning och försvarsmateriel (Europeiska försvarsbyrån), och  
b) ha kapacitet att senast 2010, antingen nationellt eller som en del av multinationella styrkor, 
tillhandahålla särskilda stridsenheter för de planerade uppdragen, sammansatta på taktisk nivå 
som en stridsgrupp med stödelement, inklusive transport och logistik, som inom 5–30 dagar kan 
genomföra de uppdrag som avses i artikel 43 i fördraget om Europeiska unionen, särskilt för att 
tillmötesgå framställningar från Förenta nationerna, och som kan underhållas under en inledande period på 30 dagar, med möjlighet till förlängning upp till minst 120 dagar.  
Artikel 2  
De medlemsstater som deltar i det permanenta strukturerade samarbetet ska för att uppnå målen i 
artikel 1 förbinda sig att  
a) från och med ikraftträdandet av Lissabonfördraget samarbeta i syfte att nå överenskomna mål 
avseende nivån på utgifterna för investeringar i försvarsmateriel och att regelbundet ompröva dessa mål mot bakgrund av säkerhetsmiljön och unionens internationella ansvar,  
b) så långt möjligt tillnärma sina försvarsstrukturer, särskilt genom att harmonisera identifieringen av 
de militära behoven genom att gemensamt utnyttja och i förekommande fall specialisera sina försvarsresurser och sin försvarskapacitet samt uppmuntra samarbete när det gäller utbildning och 
logistik,  
c) vidta konkreta åtgärder för att öka styrkornas tillgänglighet, interoperabilitet, flexibilitet och till
­
transportförmåga, särskilt genom att identifiera gemensamma mål när det gäller att sända styrkor, 
inklusive genom att eventuellt se över sina nationella beslutsförfaranden,  
d) samarbeta för att se till att de vidtar nödvändiga åtgärder för att åtgärda, även genom multi ­
nationella strategier och utan att deras förpliktelser inom Nato åsidosätts, de brister som kon ­
stateras inom ramen för ”mekanismen för kapacitetsutveckling”,SV C 83/276 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
e) i förekommande fall delta i utvecklingen av större gemensamma eller europeiska materielprogram 
inom ramen för Europeiska försvarsbyrån.  
Artikel 3  
Europeiska försvarsbyrån ska bidra till en regelbunden utvärdering av de deltagande medlemsstaternas 
bidrag när det gäller kapacitet, särskilt bidrag som tillhandahålls enligt kriterier som ska fastställas 
bland annat på grundval av artikel 2, och ska rapportera minst en gång om året om detta. Utvär ­
deringen kan ligga till grund för rekommendationer och beslut som rådet antar i enlighet med 
artikel 46 i fördraget om Europeiska unionen.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/277
PROTOKOLL (nr 11)  
OM ARTIKEL 42 I FÖRDRAGET OM EUROPEISKA 
UNIONEN  
DE HÖGA FÖRDRAGSSLUTANDE PARTERNA,  
SOM BEAKTAR  behovet av att fullt ut genomföra bestämmelserna i artikel 42.2 och 17.3 i fördraget 
om Europeiska unionen,  
SOM BEAKTAR  att unionens politik i enlighet med artikel 42 inte ska påverka den särskilda karaktären 
hos vissa medlemsstaters säkerhets- och försvarspolitik och att den ska respektera de skyldigheter 
som vissa medlemsstater, som anser att deras gemensamma försvar förverkligas genom NATO, har 
enligt Nordatlantiska fördraget och vara förenlig med den gemensamma säkerhets- och försvars ­
politik som har upprättats inom den ramen,  
HAR ENATS OM  följande bestämmelser, som ska fogas till fördraget om Europeiska unionen och 
fördraget om Europeiska unionens funktionssätt.  
Europeiska unionen ska tillsammans med Västeuropeiska unionen utarbeta arrangemang för ett ökat 
ömsesidigt samarbete.SV C 83/278 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
PROTOKOLL (nr 12)  
OM FÖRFARANDET VID ALLTFÖR STORA UNDERSKOTT  
DE HÖGA FÖRDRAGSSLUTANDE PARTERNA,  
SOM ÖNSKAR  fastställa närmare bestämmelser om det förfarande vid alltför stora underskott som 
avses i artikel 126 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,  
HAR ENATS OM  följande bestämmelser, som ska fogas till fördraget om Europeiska unionen och 
fördraget om Europeiska unionens funktionssätt.  
Artikel 1  
De referensvärden som avses i artikel 126.2 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt ska 
vara 
— 3 % för kvoten mellan det förväntade eller fak tiska underskottet i den offentliga sektorns finanser 
och bruttonationalprodukten till marknadspris,  
— 60 % för kvoten mellan skuldsättningen i den offentliga sektorn och bruttonationalprodukten till 
marknadspris.  
Artikel 2  
I artikel 126 i nämnda fördrag och i detta protokoll avses med  
— offentlig: hela den offentliga sektorn, dvs. centrala, regionala och lokala myndigheter samt sociala 
trygghetssystem – med undantag av kommersiell verksamhet – enligt definitionen i det europe ­
iska nationalräkenskapssystemet,  
— underskott: nettoupplåning enligt definitionen i det europeiska nationalräkenskapssystemet,  
— investering: fasta bruttoinvesteringar enligt definitionen i det europeiska nationalräkenskapssyste ­
met,  
— skuld: den samlade bruttoskulden till nominellt värde som är utestående vid årets utgång och som 
är konsoliderad mellan och inom de olika områdena inom den offentliga sektorn enligt defini ­
tionen i första strecksatsen.  
Artikel 3  
För att säkerställa att förfarandet vid alltför stora underskott fungerar effektivt ska medlemsstaternas 
regeringar enligt detta förfarande ansvara för undersk ottet i den offentliga sektorn enligt definitionenSV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/279
i artikel 2 första strecksatsen. Medlemsstaterna ska säkerställa att nationella förfaranden på budget ­
området gör det möjligt för dem att uppfylla de förpliktelser inom detta område som följer av 
fördragen. Medlemsstaterna ska snabbt och regelbundet underrätta kommissionen om sina förväntade och faktiska underskott och om sin skuldnivå.  
Artikel 4
 
Kommissionen ska tillhandahålla det statistiska underlag som ska användas för tillämpningen av detta 
protokoll.SV C 83/280 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
PROTOKOLL (nr 13)  
OM KONVERGENSKRITERIER  
DE HÖGA FÖRDRAGSSLUTANDE PARTERNA,  
SOM ÖNSKAR  fastställa närmare bestämmelser för de konvergenskriterier som ska vägleda unionen då 
den beslutar att avskaffa undantagen för medlemsstater med undantag enligt artikel 140.1 i fördraget 
om Europeiska unionens funktionssätt,  
HAR ENATS OM  följande bestämmelser, som ska fogas till fördraget om Europeiska unionen och 
fördraget om Europeiska unionens funktionssätt.  
Artikel 1  
Kriteriet om prisstabilitet enligt artikel 140.1 första strecksatsen i fördraget om Europeiska unionens 
funktionssätt innebär att en medlemsstat under en tid av ett år före granskningen ska uppvisa en 
hållbar prisutveckling och en genomsnittlig inflationstakt som inte med mer än 1,5 procentenheter 
överstiger inflationstakten i de, högst tre medlemsstater som har uppnått de bästa resultaten i fråga om prisstabilitet. Inflationen ska mätas med hjälp av konsumentprisindex på en jämförbar grund, 
med beaktande av skillnader i nationella definitioner.  
Artikel 2  
Kriteriet om den offentliga sektorns finanser enligt artikel 140.1 andra strecksatsen i nämnda fördrag 
innebär att medlemsstaten vid tidpunkten för granskningen inte får vara föremål för något beslut av 
rådet enligt artikel 126.6 i nämnda fördrag om att ett alltför stort underskott föreligger.  
Artikel 3  
Kriteriet om deltagande i Europeiska monetära systemets växelkursmekanism enligt artikel 140.1 
tredje strecksatsen i nämnda fördrag innebär att kursrörelserna för en medlemsstats valuta ska ha 
legat inom det normala fluktuationsutrymmet enligt Europeiska monetära systemets växelkursmeka
­
nism, utan att allvarliga spänningar har uppstått, under minst de senaste två åren före granskningen. 
Särskilt ska medlemsstaten inte på eget initiativ ha devalverat sin valutas bilaterala centralkurs i 
förhållande till euron under denna period.  
Artikel 4  
Kriteriet om konvergens i räntesatserna enligt artikel 140.1 fjärde strecksatsen i nämnda fördrag 
innebär att en medlemsstat under en tid av ett år före granskningen ska ha haft en genomsnittlig 
långfristig nominell räntesats som inte med mer än två procentenheter överstiger motsvarandeSV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/281
räntesats i de, högst tre medlemsstater som har uppnått de bästa resultaten i fråga om prisstabilitet. 
Räntesatserna ska beräknas på grundval av långfristiga statsobligationer eller jämförbara värdepapper, 
med beaktande av skillnader i nationella definitioner.  
Artikel 5  
Kommissionen ska tillhandahålla det statistiska underlag som ska användas för tillämpningen av detta 
protokoll. 
Artikel 6  
Rådet ska enhälligt på förslag av kommissionen och efter att ha hört Europaparlamentet och ECB 
samt Ekonomiska och finansiella kommittén, anta lämpliga bestämmelser om den närmare utform ­
ningen av de konvergenskriterier som anges i artikel 140 i nämnda fördrag; de bestämmelserna ska 
därefter ersätta detta protokoll.SV C 83/282 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
PROTOKOLL (nr 14)  
OM EUROGRUPPEN  
DE HÖGA FÖRDRAGSSLUTANDE PARTERNA,  
SOM ÖNSKAR  främja förutsättningarna för en starkare ekonomisk tillväxt i Europeiska unionen och i 
detta syfte utveckla en allt närmare samordning av den ekonomiska politiken i euroområdet,  
SOM ÄR MEDVETNA OM  behovet av särskilda bestämmelser för en förstärkt dialog mellan de medlems ­
stater som har euron som valuta i avvaktan på att euron blir valuta i unionens alla medlemsstater,  
HAR ENATS OM  följande bestämmelser, som ska fogas till fördraget om Europeiska unionen och 
fördraget om Europeiska unionens funktionssätt.  
Artikel 1  
Ministrarna från de medlemsstater som har euron som valuta ska hålla informella sammanträden. 
Dessa ska äga rum vid behov för att diskutera frågor förknippade med det särskilda ansvar som de 
delar när det gäller den gemensamma valutan. Kommissionen ska delta i sammanträdena. Europeiska centralbanken ska inbjudas att delta i dessa sammanträden, som ska förberedas av företrädarna för 
finansministrarna från de medlemsstater som har euron som valuta och kommissionen.  
Artikel 2  
Ministrarna från de medlemsstater som har euron som valuta ska med en majoritet av dessa med
­
lemsstater välja en ordförande för två och ett halvt år.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/283
PROTOKOLL (nr 15)  
OM VISSA BESTÄMMELSER ANGÅENDE FÖRENADE 
KONUNGARIKET STORBRITANNIEN OCH 
NORDIRLAND  
DE HÖGA FÖRDRAGSSLUTANDE PARTERNA,  
SOM MEDGER  att Förenade kungariket inte har åtagit sig eller på annan grund är skyldigt att införa 
euron, om inte dess regering och parlament har fattat ett särskilt beslut om detta,  
SOM BEAKTAR  att Förenade kungarikets regering den 16 oktober 1996 och den 30 oktober 1997 
anmälde till rådet att den inte har för avsikt att delta i den tredje etappen av den ekonomiska och 
monetära unionen,  
SOM KONSTATERAR  att Förenade kungarikets regering normalt finansierar sitt upplåningsbehov genom 
försäljning av skuldförbindelser till den privata sektorn,  
HAR ENATS OM  följande bestämmelser, som ska fogas till fördraget om Europeiska unionen och 
fördraget om Europeiska unionens funktionssätt.  
1. Förenade kungariket är förpliktat att införa euron endast om det till rådet anmäler sin avsikt att 
göra detta.  
2. Punkterna 3–8 och 10 ska tillämpas på Förenade kungariket, med beaktande av den anmälan som 
Förenade kungarikets regering lämnade till rådet den 16 oktober 1996 och den 30 oktober 1997.  
3. Förenade kungariket ska behålla sina befogenheter på den monetära politikens område enligt sin 
nationella lagstiftning.  
4. Artiklarna 119 andra stycket, 126.1, 126.9, 126.11, 127.1–127.5, 128, 130, 131, 132, 133, 
138, 140.3, 219, 282.2, med undantag av första och sista meningen, 282.5 och 283 i fördraget om 
Europeiska unionens funktionssätt ska inte tillämpas på Förenade kungariket. Detsamma gäller 
artikel 121.2 i detta fördrag vad avser antagandet av de delar av de allmänna riktlinjerna för den 
ekonomiska politiken som rör euroområdet generellt. I dessa bestämmelser ska hänvisningar till 
unionen eller medlemsstaterna inte omfatta Förenade kungariket och hänvisningar till de nationella 
centralbankerna inte omfatta Bank of England.  
5. Förenade kungariket ska bemöda sig om att undvika ett alltför stort underskott i den offentliga 
sektorns finanser.  
Artiklarna 143 och 144 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt ska fortsätta att tillämpas 
på Förenade kungariket. Artiklarna 134.4 och 142 ska tillämpas på Förenade kungariket som om 
Förenade kungariket hade beviljats undantag.SV C 83/284 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
6. Förenade kungarikets rösträtt ska inte gälla i fråga om sådana rådsakter som avses i de artiklar 
som räknas upp i punkt 4 och i de fall som avses i artikel 139.4 första stycket i fördraget om 
Europeiska unionens funktionssätt. Artikel 139.4 andra stycket i nämnda fördrag ska därför till ­
lämpas. 
Förenade kungariket ska inte heller ha rätt att delta i utnämningen av ordföranden, vice ordföranden 
och övriga ledamöter av ECB:s direktion enligt artikel 283.2 andra stycket i nämnda fördrag.  
7. Artiklarna 3, 4, 6, 7, 9.2, 10.1, 10.3, 11.2, 12.1, 14, 16, 18–20, 22, 23, 26, 27, 30–34 och 49 i 
protokollet om stadgan för Europeiska centralbankssystemet och Europeiska centralbanken (”stad ­
gan”) ska inte tillämpas på Förenade kungariket.  
I dessa artiklar ska hänvisningar till unionen eller medlemsstaterna inte omfatta Förenade kungariket 
och hänvisningar till de nationella centralbankerna inte omfatta Bank of England.  
Hänvisningarna i artiklarna 10.3 och 30.2 i stadgan till ”ECB:s tecknade kapital” ska inte omfatta 
kapital som har tecknats av Bank of England.  
8. Artikel 141.1 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt och artiklarna 43–47 i stadgan 
ska, oavsett om det finns medlemsstater med undantag, gälla med följande ändringar:  
a) Hänvisningarna i artikel 43 till ECB:s och EMI:s uppgifter ska omfatta de uppgifter som fort ­
farande behöver utföras efter införandet av euron till följd av eventuella beslut från Förenade 
kungarikets sida att inte införa euron.  
b) Utöver de uppgifter som avses i artikel 46 ska ECB också lämna råd och medverka vid för ­
beredelsen av varje beslut av rådet om Förenade kungariket som fattas enligt punkterna 9 a och 9 
c. 
c) Bank of England ska betala sin teckn ade andel av ECB:s kapital som bidrag till ECB:s driftkost ­
nader på samma grunder som de nationella centralbankerna i medlemsstater med undantag.  
9. Förenade kungariket får när som helst anmäla att det har för avsikt att införa euron. I så fall ska 
följande gälla:  
a) Förenade kungariket har rätt att införa euron, förutsatt att det uppfyller de nödvändiga villkoren. 
Rådet ska, på begäran av Förenade kungariket och på de villkor och enligt det förfarande som 
anges i artikel 140.1 och 140.2 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, besluta huru ­
vida Förenade kungariket uppfyller de nödvändiga villkoren.  
b) Bank of England ska betala in sin andel av det tecknade kapitalet, föra över valutatillgångar till 
ECB och bidra till ECB:s reserver på samma grunder som den nationella centralbanken i en 
medlemsstat vars undantag har upphävts.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/285
c) Rådet ska, på de villkor och enligt det förfarande som anges i artikel 140.3 i nämnda fördrag, 
fatta alla andra beslut som behövs för att göra det möjligt för Förenade kungariket att införa 
euron.  
Om Förenade kungariket inför euron enligt bestämmelserna i detta protokoll ska punkterna 3–8 
upphöra att gälla.  
10. Utan hinder av artikel 123 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt och artikel 21.1 i 
stadgan får Förenade kungarikets regering behålla sin ”ways and means”-kredit hos Bank of England om och så länge som Förenade kungariket inte inför euron.SV C 83/286 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
PROTOKOLL (nr 16)  
OM VISSA BESTÄMMELSER ANGÅENDE DANMARK  
DE HÖGA FÖRDRAGSSLUTANDE PARTERNA,  
SOM TAR HÄNSYN TILL  att den danska grundlagen innehåller bestämmelser som kan innebära att en 
folkomröstning ska hållas i Danmark innan Danmark avstår från sitt undantag,  
SOM TAR HÄNSYN TILL  att den danska regeringen den 3 november 1993 till rådet anmälde sin avsikt 
att inte delta i den tredje etappen av den ekonomiska och monetära unionen,  
HAR ENATS OM  följande bestämmelser, som ska fogas till fördraget om Europeiska unionen och 
fördraget om Europeiska unionens funktionssätt.  
1. Danmark ska medges undantag, med hänsyn till den danska regeringens anmälan av den 
3 november 1993 till rådet. Verkan av detta undantag ska vara att alla artiklar och bestämmelser 
i fördragen och i stadgan för ECBS och ECB som avser undantag ska tillämpas på Danmark.  
2. För att upphäva undantaget ska förfarandet enligt artikel 140 i fördraget om Europeiska unio ­
nens funktionssätt inledas endast på begäran av Danmark.  
3. Om undantaget upphävs ska bestämmelserna i detta protokoll inte längre tillämpas.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/287
PROTOKOLL (nr 17)  
OM DANMARK  
DE HÖGA FÖRDRAGSSLUTANDE PARTERNA,  
SOM ÖNSKAR  lösa vissa särskilda problem angående Danmark,  
HAR ENATS OM  följande bestämmelser, som ska fogas till fördraget om Europeiska unionen och 
fördraget om Europeiska unionens funktionssätt.  
Bestämmelserna i artikel 14 i protokollet om stadgan för Europeiska centralbankssystemet och 
Europeiska centralbanken ska inte inverka på rätten för Danmarks nationalbank att utföra sina 
nuvarande uppgifter vad beträffar de delar av Konungariket Danmark som inte hör till unionen.SV C 83/288 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
PROTOKOLL (nr 18)  
OM FRANKRIKE  
DE HÖGA FÖRDRAGSSLUTANDE PARTERNA,  
SOM ÖNSKAR  ta hänsyn till en särskild fråga om Frankrike,  
HAR ENATS OM  följande bestämmelser, som ska fogas till fördraget om Europeiska unionen och 
fördraget om Europeiska unionens funktionssätt.  
Frankrike ska behålla ensamrätten till penningutgivning i Nya Kaledonien och Franska Polynesien 
samt på Wallis- och Futunaöarna enligt villkoren i sin nationella lagstiftning och ha ensamrätt att 
fastställa CFP-francens parivärde.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/289
PROTOKOLL (nr 19)  
OM SCHENGENREGELVERKET INFÖRLIVAT INOM EUROPEISKA 
UNIONENS RAMAR  
DE HÖGA FÖRDRAGSSLUTANDE PARTERNA,  
SOM KONSTATERAR  att de avtal om gradvis avskaffande av kontroller vid de gemensamma gränserna 
som några av Europeiska unionens medlemsstater undertecknade i Schengen den 14 juni 1985 och 
den 19 juni 1990, samt de därmed förbundna avtal och de regler som har antagits på grundval av 
dessa avtal, har införlivats inom Europeiska unionens ramar genom Amsterdamfördraget av den 
2 oktober 1997,  
SOM ÖNSKAR  bevara Schengenregelverket, så som det har utvecklats sedan Amsterdamfördraget trädde 
i kraft, samt utveckla regelverket för att bidra till förverkligandet av målet att erbjuda unionens 
medborgare ett område med frihet, säkerhet och rättvisa utan inre gränser,  
SOM BEAKTAR  Danmarks särskilda ställning,  
SOM BEAKTAR  att Irland och Förenade konungariket Storbritannien och Nordirland inte deltar i till ­
lämpningen av alla bestämmelser i Schengenregelverket, men att dessa stater dock bör ges möjlighet 
att helt eller delvis godta andra bestämmelser i detta regelverk,  
SOM INSER  att det följaktligen är nödvändigt att använda bestämmelserna i fördragen när det gäller ett 
närmare samarbete mellan vissa medlemsstater,  
SOM BEAKTAR  behovet att behålla särskilda förbindelser med Republiken Island och Konungariket 
Norge, eftersom båda dessa stater, liksom de nordiska stater som är medlemmar i Europeiska 
unionen, är bundna av bestämmelserna i den nordiska passunionen,  
HAR ENATS OM  följande bestämmelser, som ska fogas till fördraget om Europeiska unionen och 
fördraget om Europeiska unionens funktionssätt.  
Artikel 1  
Konungariket Belgien, Republiken Bulgarien, Republiken Tjeckien, Konungariket Danmark, Förbunds ­
republiken Tyskland, Republiken Estland, Republiken Grekland, Konungariket Spanien, Republiken 
Frankrike, Republiken Italien, Republiken Cypern, Republiken Lettland, Republiken Litauen, Storher ­
tigdömet Luxemburg, Republiken Ungern, Republiken Malta, Konungariket Nederländerna, Republi ­
ken Österrike, Republiken Polen, Republiken Portugal, Rumänien, Republiken Slovenien, Republiken Slovakien, Republiken Finland och Konungariket Sverige bemyndigas att upprätta ett fördjupat sam
­
arbete sinsemellan på de områden som omfattas av de bestämmelser som har fastställts av rådet och 
som utgör Schengenregelverket. Detta samarbete ska genomföras inom Europeiska unionens institu ­
tionella och rättsliga ramar och med iakttagande av de relevanta bestämmelserna i fördragen.SV C 83/290 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
Artikel 2  
Schengenregelverket ska gälla för de medlemsstater som avses i artikel 1, utan att det påverkar till ­
lämpningen av artikel 3 i anslutningsakten av den 16 april 2003 och artikel 4 i anslutningsakten av 
den 25 april 2005. Rådet ska ersätta den verkställande kommitté som har inrättats genom Schengen ­
avtalen.  
Artikel 3  
Danmarks deltagande i beslut om åtgärder som innebär en utveckling av Schengenregelverket samt 
genomförandet och tillämpningen av dessa åtgärder i Danmark ska omfattas av de relevanta be ­
stämmelserna i protokollet om Danmarks ställning.  
Artikel 4  
Irland och Förenade konungariket Storbritannien och Nordirland får när som helst begära att vissa 
eller samtliga bestämmelser i Schengenregelverket ska tillämpas på dem.  
Rådets beslut i anledning av en sådan begäran ska fattas med enhällighet bland de medlemmar som 
avses i artikel 1 och företrädaren för regeringen i den berörda staten.  
Artikel 5  
1. Förslag och initiativ som utvecklar Schengenregelverket ska omfattas av de tillämpliga bestäm ­
melserna i fördragen.  
Om antingen Irland eller Förenade kungariket inte inom rimlig tid skriftligen har underrättat rådet 
om att medlemsstaten önskar delta, ska i detta sammanhang de medlemsstater som avses i artikel 1 samt Irland eller Förenade kungariket, om någon av dem önskar delta i de ifrågavarande samarbets
­
områdena, anses ha fått ett sådant bemyndigande som avses i artikel 329 i fördraget om Europeiska 
unionens funktionssätt.  
2. Om antingen Irland eller Förenade kungariket anses ha lämnat en underrättelse i enlighet med 
ett beslut enligt artikel 4, kan medlemsstaten ändå skriftligen inom tre månader underrätta rådet om 
att den inte önskar delta i förslaget eller initiativet. I så fall ska Irland eller Förenade kungariket inte 
delta i dess antagande. Så snart som den senare underrättelsen har lämnats, ska förfarandet för 
antagande av den åtgärd som utvecklar Schengenregelverket avbrytas fram till dess att det förfarande som anges i punkt 3 eller 4 har avslutats eller till dess att underrättelsen har dragits tillbaka när som 
helst under förfarandet.  
3. Ett beslut som har fattats av rådet i enlighet med artikel 4 ska, för den medlemsstat som lämnat 
en underrättelse i enlighet med punkt 2, från och med den dag då den föreslagna åtgärden träder i 
kraft, inte längre tillämpas i den utsträckning som rådet anser nödvändig och på villkor som ska 
fastställas i ett beslut av rådet, som ska besluta med kvalificerad majoritet på förslag av kommi
­
ssionen. Det beslutet ska fattas i enlighet med följande kriterier: rådet ska sträva efter att den berörda 
medlemsstaten även i fortsättningen deltar i så stor utsträckning som möjligt, utan att detta allvarligtSV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/291
påverkar den praktiska genomförbarheten av Schengenregelverkets olika delar, samtidigt som deras 
samstämmighet respekteras. Kommissionen ska lägga fram sitt förslag så snart som möjligt efter det 
att en underrättelse enligt punkt 2 har lämnats. Rådet ska, vid behov efter att ha sammankallat två på 
varandra följande möten, fatta beslut inom fyra månader efter kommissionens förslag.  
4. Om rådet vid fyramånadersperiodens utgång inte har antagit ett beslut, får en medlemsstat utan 
dröjsmål begära att ärendet överlämnas till Europeiska rådet. I så fall ska Europeiska rådet vid sitt nästa möte med kvalificerad majoritet på förslag av kommissionen fatta ett beslut i enlighet med de 
kriterier som avses i punkt 3.  
5. Om rådet eller Europeiska rådet, alltefter omständigheterna, inte har antagit sitt beslut efter det 
att förfarandet enligt punkt 3 eller 4 har avslutats, ska det avbrutna förfarandet för antagande av en 
åtgärd som utvecklar Schengenregelverket återupptas. Om denna åtgärd därefter antas, ska ett beslut 
som rådet har fattat i enlighet med artikel 4 från och med den dag då åtgärden träder i kraft, inte 
längre vara tillämpligt för den berörda medlemsstaten i den utsträckning och på de villkor som 
kommissionen beslutar, om inte medlemsstaten har dragit tillbaka sin underrättelse enligt punkt 2 
före antagandet av åtgärden. Kommissionen ska besluta senast den dag då åtgärden antas. När 
kommissionen fattar sitt beslut ska den respektera de kriterier som avses i punkt 3.  
Artikel 6  
Republiken Island och Konungariket Norge ska associeras till genomförandet av Schengenavtalens 
regelverk och den vidare utvecklingen av detta. Rådet ska med dessa stater avtala om lämpliga 
förfaranden för detta och härvid besluta med enhällighet bland de medlemmar som nämns i 
artikel 1. Det avtalet ska innehålla bestämmelser om Islands och Norges bidrag till eventuella ekono
­
miska konsekvenser av genomförandet av detta protokoll.  
Rådet ska genom enhälligt beslut ingå ett särskilt avt al med Island och Norge för att fastställa 
rättigheter och skyldigheter mellan å ena sidan Irland och Förenade konungariket Storbritannien 
och Nordirland och å andra sidan Island och Norge på sådana områden som omfattas av Schen ­
genregelverket och som är tillämpliga på dessa stater.  
Artikel 7  
I samband med förhandlingarna om nya medlemsstaters tillträde till Europeiska unionen ska Schen ­
genregelverket samt ytterligare åtgärder som institutionerna beslutar på detta regelverks tillämpnings ­
område betraktas som ett regelverk som måste godtas fullt ut av alla stater som ansöker om tillträde.SV C 83/292 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
PROTOKOLL (nr 20)  
OM TILLÄMPNING AV VISSA INSLAG I ARTIKEL 26 
I FÖRDRAGET OM EUROPEISKA UNIONENS 
FUNKTIONSSÄTT PÅ FÖRENADE KUNGARIKET OCH 
IRLAND  
DE HÖGA FÖRDRAGSSLUTANDE PARTERNA,  
SOM ÖNSKAR  avgöra vissa frågor som rör Förenade kungariket och Irland,  
SOM BEAKTAR  att det under många år förekommit särskilda arrangemang för resor mellan Förenade 
kungariket och Irland,  
HAR ENATS OM  följande bestämmelser, som ska fogas till fördraget om Europeiska unionen och 
fördraget om Europeiska unionens funktionssätt.  
Artikel 1  
Förenade kungariket ska – utan hinder av artiklarna 26 och 77 i fördraget om Europeiska unionens 
funktionssätt, andra bestämmelser i det fördraget eller i fördraget om Europeiska unionen, åtgärder 
som har beslutats enligt de fördragen eller internationella avtal som ingåtts av unionen eller av 
unionen och dess medlemsstater med en eller flera tredje stater – ha rätt att vid sina gränser med 
andra medlemsstater genomföra sådana kontroller av personer som vill resa in i Förenade kungariket 
som det anser nödvändiga i syfte att  
a) kontrollera rätten att resa in i Förenade kungariket för medborgare i medlemsstater och för deras 
familjemedlemmar när de utövar rättigheter som följer av unionsrätten, liksom för sådana med ­
borgare i andra stater som har fått sådana rättigheter genom en överenskommelse som Förenade 
kungariket är bundet av, och  
b) avgöra om andra personer ska ges tillstånd att resa in i Förenade kungariket.  
Artiklarna 26 och 77 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt eller andra bestämmelser i 
det fördraget eller fördraget om Europeiska unionen eller andra åtgärder som har beslutats inom 
ramen för dessa fördrag ska inte på något sätt påverka Förenade kungarikets rätt att införa eller 
genomföra sådana kontroller. Hänvisningar till Förenade kungariket i denna artikel ska anses inbe ­
gripa territorier för vars yttre förbindelser Förenade kungariket ansvarar.  
Artikel 2  
Förenade kungariket och Irland får fortsätta att komma överens om inbördes arrangemang rörande 
fri rörlighet för personer mellan sina territorier (”den gemensamma resezonen”), samtidigt som 
rättigheterna för de personer som avses i artikel 1 första stycket a i detta protokoll fullt ut ska 
respekteras. Följaktligen ska bestämmelserna i artikel 1 i detta protokoll, så länge dessa länder 
upprätthåller sådana arrangemang, vara tillämpliga på Irland på samma villkor ochSV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/293
under samma förhållanden som på Förenade kungariket. Artiklarna 26 och 77 i fördraget om 
Europeiska unionens funktionssätt eller andra bestämmelser i det fördraget eller fördraget om Eu ­
ropeiska unionen eller andra åtgärder som har beslutats inom ramen för dessa fördrag, ska inte på 
något sätt påverka några sådana arrangemang.  
Artikel 3  
De andra medlemsstaterna ska ha rätt att vid sina gränser eller vid varje plats för inresa till deras 
territorium genomföra kontroller av personer som vill resa in på deras territorium från Förenade kungariket eller andra territorier för vars yttre förbindelser det landet ansvarar för samma ändamål som i artikel 1 i detta protokoll eller från Irland under den tid som bestämmelserna i artikel 1 i detta 
protokoll är tillämpliga på Irland.
 
Artiklarna 26 och 77 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt eller andra bestämmelser i 
det fördraget eller fördraget om Europeiska unionen eller andra åtgärder som beslutats inom ramen 
för dessa fördrag ska inte på något sätt påverka de andra medlemsstaternas rätt att införa eller 
genomföra sådana kontroller.SV C 83/294 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
PROTOKOLL (nr 21)  
OM FÖRENADE KUNGARIKETS OCH IRLANDS STÄLLNING MED AV ­
SEENDE PÅ OMRÅDET MED FRIHET, SÄKERHET OCH RÄTTVISA  
DE HÖGA FÖRDRAGSSLUTANDE PARTERNA,  
SOM ÖNSKAR  avgöra vissa frågor som rör Förenade kungariket och Irland,  
SOM BEAKTAR  protokollet om tillämpning av vissa inslag i artikel 26 i fördraget om Europeiska 
unionens funktionssätt på Förenade kungariket och Irland,  
HAR ENATS OM  följande bestämmelser, som ska fogas till fördraget om Europeiska unionen och 
fördraget om Europeiska unionens funktionssätt.  
Artikel 1  
Om inte annat följer av artikel 3 ska Förenade kungariket och Irland inte delta i rådets beslut om 
föreslagna åtgärder enligt avdelning V i tredje delen i fördraget om Europeiska unionens funktions ­
sätt. Enhällighet bland rådets medlemmar, med undantag av företrädarna för Förenade kungarikets 
och Irlands regeringar, ska krävas för sådana beslut i rådet som ska antas enhälligt.  
Vid tillämpning av denna artikel ska kvalificerad majoritet definieras i enlighet med artikel 238.3 i 
fördraget om Europeiska unionens funktionssätt.  
Artikel 2  
Till följd av artikel 1 och om inte annat följer av artiklarna 3, 4 och 6 ska inga bestämmelser i 
avdelning V i tredje delen i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, inga åtgärder som 
beslutas enligt den avdelningen, inga bestämmelser i ett internationellt avtal som ingås av unionen 
i enlighet med den avdelningen och inga beslut av Europeiska unionens domstol som innebär en 
tolkning av en sådan bestämmelse eller åtgärd vara bindande för eller tillämpliga i Förenade kunga ­
riket eller Irland; inga sådana bestämmelser, åtgärder eller beslut ska på något sätt påverka dessa 
staters befogenheter, rättigheter och skyldigheter; inga sådana bestämmelser, åtgärder eller beslut ska 
på något sätt påverka gemenskapens eller unionens regelverk eller utgöra en del av unionsrätten, 
såsom detta regelverk och denna rätt gäller för Förenade kungariket eller Irland.  
Artikel 3  
1. Förenade kungariket eller Irland kan inom tre månader efter det att ett förslag eller initiativ har 
lagts fram för rådet i enlighet med avdelning V i tredje delen i fördraget om Europeiska unionens 
funktionssätt skriftligen meddela rådets ordförande att Förenade kungariket eller Irland önskar delta i 
beslutet om och tillämpningen av en sådan föreslagen åtgärd, varefter den staten ska ha rätt att göra 
detta.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/295
Enhällighet bland rådets medlemmar, med undantag av en medlem som inte har lämnat ett sådant 
meddelande, ska krävas för sådana beslut i rådet som ska antas enhälligt. En åtgärd som beslutats 
enligt denna punkt ska vara bindande för alla medlemsstater som deltog i beslutet.  
Villkoren för Förenade kungarikets och Irlands deltagande i utvärderingar som rör de områden som 
omfattas av avdelning V i tredje delen i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt ska fast ­
ställas i åtgärder som beslutas i enlighet med artikel 70 i nämnda fördrag.  
Vid tillämpning av denna artikel ska kvalificerad majoritet definieras i enlighet med artikel 238.3 i 
fördraget om Europeiska unionens funktionssätt.  
2. Om beslut om en sådan åtgärd som avses i punkt 1 efter en rimlig tidsperiod inte kan fattas 
med Förenade kungariket eller Irland som deltagare, får rådet besluta om en sådan åtgärd i enlighet 
med artikel 1 utan att Förenade kungariket eller Irland deltar. I det fallet är artikel 2 tillämplig.  
Artikel 4  
Förenade kungariket eller Irland får när som helst efter beslut om en åtgärd i rådet i enlighet med 
avdelning V i tredje delen i fördraget om Europ eiska unionens funktionssätt underrätta rådet och 
kommissionen om sin önskan att godta åtgärden. I så fall ska det förfarande som avses i artikel 331.1 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt gälla i tillämpliga delar.  
Artikel 4a  
1. Bestämmelserna i detta protokoll ska för Förenade kungariket och Irland också tillämpas på 
sådana åtgärder som föreslås eller beslutas i enlighet med avdelning V i tredje delen i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt och som ändrar en befintlig åtgärd som är bindande för länderna.  
2. I de fall då rådet, som beslutar på förslag av kommission, emellertid konstaterar att Förenade 
kungarikets eller Irlands uteblivna deltagande i den ändrade versionen av en befintlig åtgärd gör det 
praktiskt omöjligt för andra medlemsstater eller unionen att tillämpa åtgärden, får rådet uppmana 
medlemsstaten i fråga att lämna en underrättelse i enlighet med artikel 3 eller 4. Vid tillämpning av artikel 3 börjar ytterligare en tvåmånadersperiod att löpa samma dag som rådet har gjort ett sådant 
konstaterande.
 
Om Förenade kungariket eller Irland vid utgången av den tvåmånadersperiod som följer på rådets 
konstaterande inte har lämnat någon underrättelse i enlighet med artikel 3 eller 4, ska den befintliga åtgärden inte längre vara bindande för eller tillämplig på medlemsstaten, om den inte har lämnat 
någon underrättelse i enlighet med artikel 4 innan ändringsåtgärden trädde i kraft. Detta får verkan 
den dag då ändringsåtgärden träder i kraft eller vid utgången av tvåmånadersperioden, beroende på 
vilket som inträffar sist.SV C 83/296 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
Vid tillämpning av denna punkt ska rådet, efter att ha diskuterat ärendet ingående, besluta med 
kvalificerad majoritet av sina medlemmar som företräder de medlemsstater som deltar eller har 
deltagit i antagandet av ändringsåtgärden. En kvalificerad majoritet av rådet ska definieras i enlighet 
med artikel 238.3 a i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt.  
3. Rådet får med kvalificerad majoritet på förslag av kommissionen slå fast att Förenade kunga ­
riket eller Irland ska bära eventuella direkta ekonomiska konsekvenser som landets avbrutna delta ­
gande i den befintliga åtgärden med nödvändighet och oundvikligen har lett till.  
4. Denna artikel ska inte påverka tillämpningen av artikel 4.  
Artikel 5  
En medlemsstat som inte är bunden av en åtgärd som har beslutats i enlighet med avdelning V i 
tredje delen i fördraget om Europeiska unione ns funktionssätt ska inte på något sätt belastas ekono ­
miskt av den åtgärden utöver de administrativa kostnader detta åsamkar institutionerna om inte rådet med enhällighet bland alla sina medlemmar och efter att ha hört Europaparlamentet beslutar något annat. 
Artikel 6  
När Förenade kungariket eller Irland i sådana fall som avses i detta protokoll är bundet av en åtgärd 
som rådet har beslutat om i enlighet med avdelning V i tredje delen i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt ska relevanta bestämmelser i fördragen vara tillämpliga på den staten när det gäller den åtgärden.  
Artikel 6a  
Förenade kungariket och Irland ska inte vara bundna av de bestämmelser på grundval av artikel 16 i 
fördraget om Europeiska unionens funktionssätt som avser behandling av personuppgifter i med
­
lemsstaterna när dessa utövar verksamhet som omfattas av tillämpningsområdet för kapitlen 4 och 5 i avdelning V i tredje delen i det fördraget, i de fall då Förenade kungariket eller Irland inte är bundna 
av unionens bestämmelser om formerna för straffrättsligt samarbete eller polissamarbete inom ramen 
för vilka de bestämmelser måste iakttas som fastställs på grundval av artikel 16.  
Artikel 7  
Artiklarna 3, 4 och 4a ska inte påverka tillämpningen av protokollet om Schengenregelverket 
införlivat inom Europeiska unionens ramar.  
Artikel 8
 
Irland får skriftligen meddela rådet att landet inte längre önskar omfattas av detta protokoll. I så fall 
kommer de normala bestämmelserna i fördraget att gälla för Irland.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/297
Artikel 9  
Detta protokoll ska i fråga om Irland inte tillämpas på artikel 75 i fördraget om Europeiska unionens 
funktionssätt.SV C 83/298 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
PROTOKOLL (nr 22)  
OM DANMARKS STÄLLNING  
DE HÖGA FÖRDRAGSSLUTANDE PARTERNA,  
SOM ERINRAR OM  det beslut som fattades av stats- eller regeringscheferna, församlade i Europeiska 
rådet i Edinburgh den 12 december 1992, om vissa problem som togs upp av Danmark med 
avseende på fördraget om Europeiska unionen,  
SOM HAR NOTERAT  Danmarks ståndpunkt när det gäller medborgarskap, Ekonomiska och monetära 
unionen, försvarspolitik samt rättsliga och inrikes frågor, enligt vad som anges i Edinburghbeslutet,  
SOM ÄR MEDVETNA OM  att en fortsättning inom ramen för fördragen av en rättsordning som går 
tillbaka till Edinburghbeslutet betydligt kommer att begränsa Danmarks deltagande på för unionen 
viktiga samarbetsområden och att det skulle ligga i unionens intresse att säkerställa hela regelverket 
inom området med frihet, säkerhet och rättvisa,  
SOM DÄRFÖR ÖNSKAR  upprätta en rättslig ram för att ge Danmark möjlighet att delta i beslut om 
åtgärder som föreslås på grundval av avdelning V i tredje delen i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt och som välkomnar det faktum att D anmark har för avsikt att begagna sig av denna 
möjlighet när så är möjligt i enlighet med landets konstitutionella krav,
 
SOM NOTERAR  att Danmark inte kommer att hindra övriga medlemsstater från att vidareutveckla sitt 
samarbete i fråga om åtgärder som inte är bindande för Danmark,  
SOM ÄR MEDVETNA OM  artikel 3 i protokollet om Schengenregelverket införlivat inom Europeiska 
unionens ramar,  
HAR ENATS OM  följande bestämmelser, som ska fogas till fördraget om Europeiska unionen och 
fördraget om Europeiska unionens funktionssätt.  
DEL I  
Artikel 1  
Danmark ska inte delta i rådets beslut om föreslagna åtgärder i enlighet med avdelning V i tredje 
delen i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt. Enhällighet bland rådsmedlemmarna, med 
undantag av företrädaren för Danmarks regering, ska krävas för sådana beslut i rådet som ska antas 
enhälligt.  
Vid tillämpning av denna artikel ska kvalificerad majoritet definieras i enlighet med artikel 238.3 i 
fördraget om Europeiska unionens funktionssätt.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/299
Artikel 2  
Inga bestämmelser i avdelning V i tredje delen i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, 
inga åtgärder som beslutats i enlighet med den avdelningen, inga bestämmelser i ett internationellt 
avtal som ingåtts av unionen i enlighet med den avdelningen och inga beslut av Europeiska unionens domstol som innebär en tolkning av sådana bestämmelser eller åtgärder eller av åtgärder som har 
ändrats eller kan ändras i enlighet med den avdelningen ska vara bindande för eller tillämpliga i 
Danmark; inga sådana bestämmelser, åtgärder eller beslut ska på något sätt påverka Danmarks 
befogenheter, rättigheter och skyldigheter; inga sådana bestämmelser, åtgärder eller beslut ska på 
något sätt påverka gemenskapens eller unionens regelverk eller utgöra en del av unionsrätten, såsom 
detta regelverk eller denna rätt gäller för Danmark. I synnerhet ska sådana unionsakter på området 
för polissamarbete och straffrättsligt samarbete som antas före ikraftträdandet av Lissabonfördraget och som ändras, fortsätta att vara bindande för eller tillämpliga på Danmark i oförändrad form.  
Artikel 2a  
Artikel 2 i detta protokoll ska även tillämpas på de bestämmelser grundade på artikel 16 i fördraget 
om Europeiska unionens funktionssätt som avser behandling av personuppgifter i medlemsstaterna, när dessa utövar verksamhet som omfattas av tillämpningsområdet för kapitlen 4 och 5 i avdelning 
V i tredje delen i fördraget.  
Artikel 3  
De åtgärder som avses i artikel 1 ska inte medföra några ekonomiska konsekvenser för Danmark, 
annat än de administrativa kostnader som åsamkas institutionerna.  
Artikel 4  
1. Danmark ska, inom en tid av sex månader efter det att rådet har beslutat om en åtgärd i fråga 
om ett förslag eller initiativ om utbyggnad av Schengenregelverket som omfattas av denna del, 
besluta huruvida det ska genomföra denna åtgärd i sin nationella lagstiftning. Om det beslutar att 
göra detta, kommer åtgärden att i enlighet med internationell rätt ge upphov till en förpliktelse 
mellan Danmark och de övriga medlemsstater som är bundna av åtgärden.  
2. Om Danmark beslutar att inte genomföra en sådan åtgärd av rådet som avses i punkt 1 
kommer de medlemsstater som är bundna av denna åtgärd och Danmark att överväga vilka lämpliga 
åtgärder som ska vidtas.  
DEL II  
Artikel 5
 
När det gäller åtgärder rådet beslutar på det område som omfattas av artiklarna 26.1, 42 och 43–46 i 
fördraget om Europeiska unionen kommer Danmark inte att delta i arbetet med att utarbeta och genomföra sådana unionsbeslut och unionsåtgärder som har anknytning till försvarsfrågor. DärförSV C 83/300 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
ska Danmark inte delta i beslut om sådana åtgärder. Danmark kommer inte att hindra övriga 
medlemsstater från att vidareutveckla sitt samarbete på detta område. Danmark behöver inte bidra 
till finansieringen av driftsutgifter som uppkommer till följd av sådana åtgärder eller göra militära 
kapaciteter tillgängliga för unionen.  
Enhällighet bland rådsmedlemmarna, med undantag av företrädaren för Danmarks regering, ska 
krävas för de akter som rådet ska anta med enhällighet.  
Vid tillämpning av denna artikel ska kvalificerad majoritet definieras i enlighet med artikel 238.3 i 
fördraget om Europeiska unionens funktionssätt.  
DEL III  
Artikel 6  
Artiklarna 1, 2 och 3 ska inte tillämpas på åtgärder för att bestämma de tredje länder vars med ­
borgare är skyldiga att ha visering när de passerar medlemsstaternas yttre gränser eller på åtgärder 
som avser en enhetlig utformning av viseringar.  
DEL IV  
Artikel 7  
Danmark kan när som helst i enlighet med sina konstitutionella bestämmelser meddela de övriga 
medlemsstaterna att Danmark inte längre vill utnyttja hela eller delar av detta protokoll. I sådana fall 
kommer Danmark att fullt ut tillämpa alla relevanta åtgärder som då är i kraft och som har vidtagits 
inom Europeiska unionens ramar.  
Artikel 8  
1. När som helst och utan att det påverkar tillämpningen av artikel 7 får Danmark i enlighet med 
sina konstitutionella krav meddela övriga medlemsstater att med verkan från och med den första 
dagen i månaden efter meddelandet ska del I utgöra s av bestämmelserna i bilagan. I så fall ska 
artiklarna 5–8 omnumreras som en följd av detta.  
2. Sex månader efter den dag då ett sådant meddelande som avses i punkt 1 får verkan ska hela 
Schengenregelverket samt de beslutade åtgärder för att utveckla detta regelverk som dittills varit 
bindande för Danmark som skyldigheter enligt internationell rätt vara bindande för Danmark som unionsrätt.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/301
BILAGA  
Artikel 1 
Om inte annat följer av artikel 3, ska Danmark inte delta när rådet beslutar om åtgärder som föreslås i enlighet med 
avdelning V i tredje delen i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt. Enhällighet bland rådsmedlemmarna, med 
undantag av företrädaren för Danmarks regering, ska krävas för sådana akter som rådet ska anta med enhällighet.  
Vid tillämpning av denna artikel ska kvalificerad majoritet definieras i enlighet med artikel 238.3 i fördraget om 
Europeiska unionens funktionssätt.  
Artikel 2 
Till följd av artikel 1, och om inte annat följer av artiklarna 3, 4 och 8, ska inga bestämmelser i avdelning V i tredje delen 
i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, inga åtgärder som beslutas i enlighet med nämnda avdelning, inga 
bestämmelser i ett internationellt avtal som ingås av unionen i enlighet med nämnda avdelning och inga beslut av 
Europeiska unionens domstol som innebär en tolkning av en sådan bestämmelse eller åtgärd vara bindande för eller 
tillämpliga på Danmark. Dessa bestämmelser, åtgärder eller beslut ska inte på något sätt påverka Danmarks befogenheter, 
rättigheter eller skyldigheter. Dessa bestämmelser, åtgärder eller beslut ska inte på något sätt ändra gemenskapens eller 
unionens regelverk eller utgöra en del av unionsrätten, så som detta regelverk och denna rätt gäller för Danmark.  
Artikel 3 
1. Danmark kan inom tre månader efter det att ett förslag eller initiativ har lagts fram för rådet i enlighet med 
avdelning V i tredje delen i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt skriftligen meddela rådets ordförande att 
Danmark önskar delta i beslutet om och tillämpningen av en sådan föreslagen åtgärd, varefter Danmark ska ha rätt att 
göra detta.  
2. Om rådet efter en rimlig tidsperiod inte kan besluta om en sådan åtgärd som avses i punkt 1 med deltagande av 
Danmark, får rådet besluta om den i punkt 1 avsedda åtgärden i enlighet med artikel 1 utan att Danmark deltar. I det 
fallet är artikel 2 tillämplig.  
Artikel 4 
Danmark kan när som helst efter ett beslut om en åtgärd i enlighet med avdelning V i tredje delen i fördraget om 
Europeiska unionens funktionssätt meddela rådet och kommissionen att det har för avsikt att godta åtgärden. I så fall ska 
förfarandet i artikel 331.1 i nämnda fördrag gälla i tillämpliga delar.  
Artikel 5 
1. Bestämmelserna i detta protokoll ska för Danmark också tillämpas på sådana åtgärder som föreslås eller beslutas i 
enlighet med avdelning V i tredje delen i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt och som ändrar en befintlig åtgärd som är bindande för landet.
 
2. I de fall då rådet, som beslutar på förslag av kommission, emellertid konstaterar att Danmarks uteblivna deltagande i 
den ändrade versionen av en befintlig åtgärd gör det praktiskt omöjligt för andra medlemsstater eller unionen att tillämpa 
åtgärden, får rådet uppmana Danmark att lämna en underrättelse i enlighet med artikel 3 eller 4. Vid tillämpning av 
artikel 3 börjar ytterligare en tvåmånadersperiod att löpa samma dag som rådet har ett sådant konstaterande.SV C 83/302 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
Om Danmark vid utgången av den tvåmånadersperiod som följer på rådets konstaterande inte har lämnat någon under ­
rättelse i enlighet med artikel 3 eller 4, ska den befintliga åtgärden inte längre vara bindande för eller tillämplig på 
Danmark, om Danmark inte har lämnat någon underrättelse i enlighet med artikel 4 innan ändringsåtgärden trädde i 
kraft. Detta får verkan den dag då ändringsåtgärden träder i kraft eller vid utgången av tvåmånadersperioden, beroende på 
vilket som inträffar sist.  
Vid tillämpning av denna punkt ska rådet, efter att ha diskuterat ärendet ingående, besluta med kvalificerad majoritet av 
sina medlemmar som företräder de medlemsstater som deltar eller har deltagit i antagandet av ändringsåtgärden. En 
kvalificerad majoritet av rådet ska definieras i enlighet med artikel 238.3 a i fördraget om Europeiska unionens funktions ­
sätt.  
3. Rådet får med kvalificerad majoritet på förslag av kommissionen slå fast att Danmark ska bära de eventuella direkta 
ekonomiska konsekvenser som landets avbrutna deltagande i den befintliga åtgärden med nödvändighet och oundvikligen 
har lett till.  
4. Denna artikel ska inte påverka tillämpningen av artikel 4.  
Artikel 6 
1. Ett meddelande enligt artikel 4 ska lämnas senast sex månader efter det slutgiltiga beslutet om en åtgärd som 
utvecklar Schengenregelverket.  
Om Danmark inte lämnar något meddelande i enlighet med artikel 3 eller 4 med avseende på en åtgärd som utvecklar 
Schengenregelverket, kommer de medlemsstater som är bundna av åtgärden och Danmark att överväga vilka lämpliga 
åtgärder som ska vidtas.  
2. Ett meddelande enligt artikel 3 med avseende på en åtgärd som utvecklar Schengenregelverket ska oåterkalleligen 
anses utgöra ett meddelande enligt artikel 3 med avseende på alla ytterligare förslag eller initiativ som är avsedda att 
utveckla denna åtgärd, i den mån ett sådant förslag eller initiativ är avsett att utveckla Schengenregelverket.  
Artikel 7 
Danmark ska inte vara bundet av de bestämmelser på grundval av artikel 16 i fördraget om Europeiska unionens 
funktionssätt som avser behandling av personuppgifter i medlemsstaterna när dessa utövar verksamhet som omfattas 
av tillämpningsområdet för kapitlen 4 och 5 i avdelning V i tredje delen i fördraget, i de fall då Danmark inte är bundet 
av unionens bestämmelser om formerna för straffrättsligt samarbete eller polissamarbete inom ramen för vilka de 
bestämmelser måste iakttas som fastställs på grundval av artikel 16.  
Artikel 8  
När Danmark i sådana fall som avses i denna del är bundet av en åtgärd som rådet har beslutat i enlighet med avdelning 
V i tredje delen i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, ska relevanta bestämmelser i fördragen vara tillämpliga 
på Danmark när det gäller den åtgärden.  
Artikel 9  
Om Danmark inte är bundet av en åtgärd som har beslutats i enlighet med avdelning V i tredje delen i fördraget om 
Europeiska unionens funktionssätt, ska det inte belastas ekonomiskt av den åtgärden utöver de administrativa kostnader 
som detta förorsakar institutionerna, om inte rådet med enhällighet bland alla sina medlemmar och efter att ha hört 
Europaparlamentet beslutar något annat.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/303
PROTOKOLL (nr 23)  
OM MEDLEMSSTATERNAS YTTRE FÖRBINDELSER I FRÅGA OM 
PASSAGE AV YTTRE GRÄNSER  
DE HÖGA FÖRDRAGSSLUTANDE PARTERNA,  
SOM BEAKTAR  medlemsstaternas behov av att säkerställa effektiva kontroller vid sina yttre gränser, vid 
behov i samarbete med tredje land,  
HAR ENATS OM  följande bestämmelser, som ska fogas till fördraget om Europeiska unionen och 
fördraget om Europeiska unionens funktionssätt.  
Bestämmelserna om åtgärder som rör passage av de yttre gränserna i artikel 77.2 b i fördraget om 
Europeiska unionens funktionssätt ska inte påverka medlemsstaternas behörighet att förhandla om 
eller ingå avtal med tredje land, såvitt dessa avtal är förenliga med unionsrätten och med andra 
relevanta internationella avtal.SV C 83/304 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
PROTOKOLL (nr 24)  
OM ASYL FÖR MEDBORGARE I EUROPEISKA 
UNIONENS MEDLEMSSTATER  
DE HÖGA FÖRDRAGSSLUTANDE PARTERNA,  
SOM BEAKTAR  att unionen enligt artikel 6.1 i fördraget om Europeiska unionen erkänner de rättig ­
heter, friheter och principer som fastställs i stadgan om de grundläggande rättigheterna,  
SOM BEAKTAR  att enligt artikel 6.3 i fördraget om Europeiska unionen ska de grundläggande rättig ­
heterna, så som de garanteras i europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna 
och de grundläggande friheterna, ingå i unionsrätten som allmänna principer,  
SOM BEAKTAR  att Europeiska unionens domstol har behörighet att säkerställa att Europeiska gemen ­
skapen vid tolkning och tillämpning av artikel 6.1 och 6.3 i fördraget om Europeiska unionen följer 
lagen,  
SOM BEAKTAR  att varje europeisk stat som ansöker om medlemskap i unionen i enlighet med 
artikel 49 i fördraget om Europeiska unionen måste respektera de värden som anges i artikel 2 i 
fördraget om Europeiska unionen,  
SOM ÄR MEDVETNA OM  att det i artikel 7 i fördraget om Europeiska unionen inrättas en mekanism för 
tillfälligt upphävande av vissa rättigheter om en medlemsstat allvarligt och ihållande åsidosätter dessa 
värden,  
SOM ERINRAR OM  att varje medborgare i en medlemsstat, i sin egenskap av unionsmedborgare, 
åtnjuter särskild status och särskilt skydd som ska garanteras av medlemsstaterna i enlighet med 
bestämmelserna i andra delen i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,  
SOM ÄR MEDVETNA OM  att fördragen inrättar ett område utan inre gränser och ger varje unions ­
medborgare rätt att fritt röra sig och bosätta sig på medlemsstaternas territorium,  
SOM ÖNSKAR  hindra att asylrätten utnyttjas för andra ändamål än vad som är avsett,  
SOM BEAKTAR  att detta protokoll tar hänsyn till slutgiltigheten av och syftet med Genèvekonventionen 
av den 28 juli 1951 om flyktingars rättsliga ställning,SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/305
HAR ENATS OM  följande bestämmelser, som ska fogas till fördraget om Europeiska unionen och 
fördraget om Europeiska unionens funktionssätt.  
Enda artikel  
Med beaktande av den skyddsnivå som Europeiska unionens medlemsstater erbjuder såvitt avser de 
grundläggande rättigheterna och friheterna ska medlemsstaterna betraktas som säkra ursprungsländer 
i förhållande till varandra för alla rättsliga och praktiska syften som har samband med asylärenden. 
Följaktligen får ansökningar om asyl som ges in av en medborgare i en medlemsstat endast i följande 
fall beaktas eller förklaras tillåtna att behandlas av en annan medlemsstat:  
a) Om den medlemsstat i vilken sökanden är medborgare sedan Amsterdamfördraget har trätt i kraft 
och med åberopande av artikel 15 i konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och 
de grundläggande friheterna vidtar åtgärder som medför att den medlemsstaten inom sitt terri ­
torium inte uppfyller sina skyldigheter enligt konventionen.  
b) Om ett sådant förfarande som avses i artikel 7.1 i fördraget om Europeiska unionen har inletts 
och fram till dess rådet eller, i förekommande fall, Europeiska rådet fattar ett beslut med avseende 
på detta beträffande den medlemsstat i vilken sökanden är medborgare.  
c) Om rådet har antagit ett beslut i enlighet med artikel 7.1 i fördraget om Europeiska unionen när 
det gäller den medlemsstat i vilken sökanden är medborgare eller om Europeiska rådet har antagit 
ett beslut i enlighet med artikel 7.2 i det fördraget när det gäller den medlemsstat i vilken 
sökanden är medborgare.  
d) Om en medlemsstat ensidigt fattar ett sådant beslut när det gäller en ansökan från en medborgare 
i en annan medlemsstat; i så fall ska rådet omedelbart underrättas; ansökan ska behandlas med 
utgångspunkt i antagandet att den är uppenbart ogrundad utan att detta, oberoende av omstän ­
digheterna, på något sätt påverkar medlemsstaternas befogenhet att fatta beslut.SV C 83/306 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
PROTOKOLL (nr 25)  
OM UTÖVANDET AV DELADE BEFOGENHETER  
DE HÖGA FÖRDRAGSSLUTANDE PARTERNA  
HAR ENATS OM  följande bestämmelser, som ska fogas till fördraget om Europeiska unionen och 
fördraget om Europeiska unionens funktionssätt.  
Enda artikel  
När unionen vidtar åtgärder på ett visst område ska, vad avser artikel 2.2 i fördraget om Europeiska 
unionens funktionssätt angående delade befogenheter, tillämpningsområdet för detta befogenhets ­
utövande endast omfatta de delar som styrs av unionsakten i fråga och således inte omfatta hela 
området.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/307
PROTOKOLL (nr 26)  
OM TJÄNSTER AV ALLMÄNT INTRESSE  
DE HÖGA FÖRDRAGSSLUTANDE PARTERNA,  
SOM ÖNSKAR  framhålla vikten av tjänster av allmänt intresse,  
HAR ENATS OM  följande tolkningsbestämmelser, som ska fogas till fördraget om Europeiska unionen 
och fördraget om Europeiska unionens funktionssätt.  
Artikel 1  
Unionens gemensamma värden i fråga om tjänster av allmänt ekonomiskt intresse i den mening som 
avses i artikel 14 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt inbegriper särskilt  
— nationella, regionala och lokala myndigheters avgörande roll och stora handlingsutrymme när det 
gäller att tillhandahålla, beställa och organisera tjänster av allmänt ekonomiskt intresse så nära 
användarnas behov som möjligt,  
— mångfalden av tjänster av allmänt ekonomiskt intresse och de skillnader i användarnas behov och 
preferenser som olika geografiska, sociala eller kulturella förhållanden kan leda till,  
— en hög nivå av kvalitet, säkerhet och överkomlighet, likabehandling samt främjande av allmän 
tillgång och användarnas rättigheter.  
Artikel 2  
Bestämmelserna i fördragen ska inte på något sätt påverka medlemsstaternas behörighet att till ­
handahålla, beställa och organisera tjänster av allmänt intresse som inte är av ekonomisk art.SV C 83/308 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
PROTOKOLL (nr 27)  
OM DEN INRE MARKNADEN OCH KONKURRENS  
DE HÖGA FÖRDRAGSSLUTANDE PARTERNA,  
SOM BEAKTAR  att den inre marknaden enligt definitionen i artikel 3 i fördraget om Europeiska 
unionen innefattar en ordning som säkerställer att konkurrensen inte snedvrids,  
HAR ENATS OM  
att unionen för detta ändamål, om nödvändigt, ska vidta åtgärder enligt bestämmelserna i fördragen, 
inbegripet enligt artikel 352 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt.  
Detta protokoll ska fogas till fördraget om Europeiska unionen och fördraget om Europeiska unio ­
nens funktionssätt.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/309
PROTOKOLL (nr 28)  
OM EKONOMISK, SOCIAL OCH TERRITORIELL 
SAMMANHÅLLNING  
DE HÖGA FÖRDRAGSSLUTANDE PARTERNA,  
SOM ERINRAR OM  att artikel 3 i fördraget om Europeiska unionen bland annat nämner målen att 
främja ekonomisk, social och territoriell sammanhållning samt solidaritet mellan medlemsstaterna 
och att nämnda sammanhållning ingår i de områden med delad befogenhet för unionen som räknas 
upp i artikel 4.2 c i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,  
SOM ERINRAR OM  att bestämmelserna i tredje delen avdelning XVIII om ekonomisk, social och 
territoriell sammanhållning som helhet utgör den rättsliga grundvalen för att konsolidera och ytter ­
ligare utveckla unionens insatser vad gäller ekonomisk, social och territoriell sammanhållning, in ­
klusive upprättandet av en ny fond,  
SOM ERINRAR OM  att artikel 177 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt föreskriver att en 
sammanhållningsfond ska inrättas,  
SOM UPPMÄRKSAMMAR att Europeiska investeringsbanken lånar ut stora och ökande belopp till 
förmån för de fattigare regionerna,  
SOM UPPMÄRKSAMMAR  önskemålet om större flexibilitet vid tilldelning av medel från strukturfonderna,  
SOM UPPMÄRKSAMMAR  önskemålet om en differentiering av nivån för unionens deltagande i program 
och projekt i vissa länder,  
SOM UPPMÄRKSAMMAR  förslaget om att ta större hänsyn till medlemsstaternas relativa välstånd inom 
systemet med egna medel,  
BEKRÄFTAR PÅ NYTT  att främjandet av ekonomisk, social och territoriell sammanhållning är avgörande 
för unionens fulla utveckling och varaktiga framgång,  
BEKRÄFTAR PÅ NYTT  sin övertygelse om att strukturfonderna även i fortsättningen har att spela en 
betydande roll när det gäller att uppnå unionens mål i fråga om sammanhållning,  
BEKRÄFTAR PÅ NYTT  sin övertygelse om att Europeiska investeringsbanken bör fortsätta att använda 
merparten av sina medel till att främja ekonomisk, social och territoriell sammanhållning och för ­
klarar sig villiga att se över Europeiska investeringsbankens kapitalbehov så snart det behövs för detta 
ändamål,  
ÄR ENIGA OM,  att sammanhållningsfonden ska ge ekonomiska bidrag från unionen till projekt på 
miljöområdet och området för transeuropeiska nät i sådana medlemsstater som har en bruttonatio ­
nalinkomst per capita som är lägre än 90 % av genomsnittet för unionen och som har ett program för att uppfylla de villkor för ekonomisk konvergens som anges i artikel 126 i fördraget om 
Europeiska unionens funktionssätt,SV C 83/310 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
FÖRKLARAR,  att de avser att tillåta större flexibilitet vid tilldelning av medel från strukturfonderna för 
särskilda behov som inte täcks av de nuvarande reglerna för strukturfonderna,  
FÖRKLARAR  att de är villiga att differentiera nivå erna för unionens deltagande i strukturfondernas 
program och projekt i syfte att undvika orimligt stora ökningar i budgetutgifterna för mindre 
välmående medlemsstater,  
INSER  att det är nödvändigt att regelbundet övervaka de framsteg som görs för att uppnå ekonomisk, 
social och territoriell sammanhållning och förklarar sig villiga att undersöka alla nödvändiga åtgärder 
i detta avseende,  
FÖRKLARAR  att de avser att ta större hänsyn till de enskilda medlemsstaternas bidragskapacitet inom 
systemet med egna medel och att undersöka om de mindre välmående medlemsstaterna kan kom ­
penseras för de regressiva inslag som finns i det nuvarande systemet med egna medel,  
ÄR ENIGA OM  att foga detta protokoll till fördraget om Europeiska unionen och fördraget om 
Europeiska unionens funktionssätt.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/311
PROTOKOLL (nr 29)  
OM SYSTEMET FÖR RADIO OCH TV 
I ALLMÄNHETENS TJÄNST I MEDLEMSSTATERNA  
DE HÖGA FÖRDRAGSSLUTANDE PARTERNA,  
SOM ANSER  att systemet för radio och TV i allmänhetens tjänst i medlemsstaterna har ett direkt 
samband med de demokratiska, sociala och kulturella behoven i varje samhälle och med behovet att 
bevara mångfalden i medierna,  
HAR ENATS  om följande tolkningsbestämmelser, som ska fogas till fördraget om Europeiska unionen 
och fördraget om Europeiska unionens funktionssätt.  
Bestämmelserna i fördragen ska inte påverka medlemsstaternas behörighet att svara för finansiering 
av radio och TV i allmänhetens tjänst i den utsträckning som denna finansiering beviljas radio- och TV-organisationerna för att de ska utföra det uppdrag att verka i allmänhetens tjänst som har tilldelats dem, utformats och organiserats av varje medlemsstat och i den utsträckning som finan
­
sieringen inte påverkar handelsvillkoren och konkurrensen inom unionen i en omfattning som kan 
strida mot det gemensamma intresset, varvid kraven på att utföra uppdraget att verka i allmänhetens 
tjänst ska beaktas.SV C 83/312 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
PROTOKOLL (nr 30)  
OM POLENS OCH FÖRENADE KUNGARIKETS 
TILLÄMPNING AV EUROPEISKA UNIONENS STADGA 
OM DE GRUNDLÄGGANDE RÄTTIGHETERNA  
DE HÖGA FÖRDRAGSSLUTANDE PARTERNA,  
SOM BEAKTAR  att unionen i artikel 6 i fördraget om Europeiska unionen erkänner de rättigheter, 
friheter och principer som fastställs i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna,  
SOM BEAKTAR  att stadgan ska tillämpas i strikt överensstämmelse med bestämmelserna i nämnda 
artikel 6 och avdelning VII i själva stadgan,  
SOM BEAKTAR  att nämnda artikel 6 föreskriver att stadgan ska tillämpas och tolkas av Polens och 
Förenade kungarikets domstolar i strikt överensstämmelse med de förklaringar som avses i den 
artikeln,  
SOM BEAKTAR  att stadgan innehåller såväl rättigheter som principer,  
SOM BEAKTAR  att stadgan innehåller såväl bestämmelser av civil och politisk karaktär som bestäm ­
melser av ekonomisk och social karaktär,  
SOM BEAKTAR  att stadgan bekräftar de rättigheter, friheter och principer som erkänns inom unionen 
och gör dem mer synliga, dock utan att skapa några nya rättigheter eller principer,  
SOM ERINRAR  OM Polens och Förenade kungarikets skyldigheter enligt fördraget om Europeiska 
unionen, fördraget om Europeiska unionens funktionssätt samt unionsrätten i allmänhet,  
SOM NOTERAR  Polens och Förenade kungarikets önskan att klargöra vissa aspekter av tillämpningen 
av stadgan,  
SOM DÄRFÖR ÖNSKAR  klargöra tillämpningen av stadgan i förhållande till Polens och Förenade kunga ­
rikets lagar och administrativa åtgärder samt möjligheten till rättslig prövning i Polen och Förenade 
kungariket,  
SOM BEKRÄFTAR  att hänvisningarna i detta protokoll till genomförandet av specifika bestämmelser i 
stadgan inte på något sätt påverkar genomförandet av andra bestämmelser i stadgan,  
SOM BEKRÄFTAR  att detta protokoll inte påverkar tillämpningen av stadgan på övriga medlemsstater,  
SOM BEKRÄFTAR  att detta protokoll inte påverkar Polens och Förenade kungarikets övriga skyldigheter 
enligt fördraget om Europeiska unionen, fördraget om Europeiska unionens funktionssätt samt 
unionsrätten i allmänhet,SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/313
HAR ENATS OM  följande bestämmelser, som ska fogas till fördraget om Europeiska unionen och 
fördraget om Europeiska unionens funktionssätt.  
Artikel 1  
1. Stadgan ska inte utvidga Europeiska unionens domstols, eller någon av Polens eller Förenade 
kungarikets domstolars, möjlighet att fastslå att Polens eller Förenade kungarikets lagar och andra 
författningar, administrativa praxis eller administrativa åtgärder är oförenliga med de grundläggande 
rättigheter, friheter och principer som den bekräftar.  
2. I synnerhet, och för att skingra varje tvivel, innehåller avdelning IV i stadgan ingenting som 
medför rättigheter tillämpliga på Polen eller Förenade kungariket som kan bli föremål för rättslig 
prövning, utom i den mån Polen eller Förenade kungariket har föreskrivit sådana rättigheter i sin nationella lagstiftning.  
Artikel 2  
Om det i en bestämmelse i stadgan hänvisas till nationell lagstiftning och praxis, ska den vara till
­
lämplig på Polen eller på Förenade kungariket endast i den mån de rättigheter och principer som den 
innehåller erkänns i Polens eller Förenade kungarikets lagstiftning eller praxis.SV C 83/314 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
PROTOKOLL (nr 31)  
OM IMPORT TILL EUROPEISKA UNIONEN AV 
OLJEPRODUKTER SOM RAFFINERATS 
I NEDERLÄNDSKA ANTILLERNA  
DE HÖGA FÖRDRAGSSLUTANDE PARTERNA,  
SOM ÖNSKAR  närmare reglera det handelssystem som tillämpas vid import till Europeiska unionen av 
oljeprodukter som raffinerats i Nederländska Antillerna,  
HAR ENATS OM  följande bestämmelser, som ska fogas till fördraget om Europeiska unionen och 
fördraget om Europeiska unionens funktionssätt.  
Artikel 1  
Detta protokoll gäller för oljeprodukter som omfattas av nr 27.10, 27.11, 27.12, ex 27.13 (paraffin, 
petroleumvax eller ”scale wax” och återstoden från paraffin) och 27.14 i Brysselnomenklaturen och 
som importeras för att användas i medlemsstaterna.  
Artikel 2  
På de villkor som anges i detta protokoll ska medlemsstaterna åta sig att för oljeprodukter som har 
raffinerats i Nederländska Antillerna bevilja de tullförmåner som följer av detta territoriums associe ­
ring med unionen. Dessa bestämmelser ska gälla oavsett vilka ursprungsregler som medlemsstaterna tillämpar. 
Artikel 3  
1. Om kommissionen på begäran av en medlemsstat eller på eget initiativ konstaterar att import 
till unionen, enligt den i artikel 2 angivna ordningen, av oljeprodukter som raffinerats i Nederländska 
Antillerna skapar faktiska svårigheter på marknaden i en eller flera medlemsstater, ska kommissionen 
besluta om att medlemsstaterna i fråga ska införa, höja eller återinföra tullar på denna import i sådan 
utsträckning och för en så lång tid som behövs för att komma till rätta med situationen. De tullar 
som införs, höjs eller återinförs får inte överstiga dem som för samma produkter tillämpas gentemot tredje land.  
2. Bestämmelserna i punkt 1 kan under alla omständigheter tillämpas om unionens import av 
oljeprodukter som raffinerats i Nederländska Antillerna uppgår till två miljoner ton per år.
 
3. Rådet ska informeras om de beslut som kommissionen fattar enligt punkterna 1 och 2, 
inklusive de beslut som syftar till att avslå en medlemsstats begäran. Rådet ska på begäran av en medlemsstat pröva besluten och kan när som helst ändra eller upphäva dem.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/315
Artikel 4  
1. Om en medlemsstat anser att den import av i Nederländska Antillerna raffinerade oljeprodukter 
som sker antingen direkt eller via en annan medlemsstat och enligt den ordning som föreskrivs i 
artikel 2, skapar faktiska svårigheter på den förstnämnda statens marknad och att åtgärder för att komma till rätta med svårigheterna omedelbart måste vidtas, kan staten på eget initiativ besluta om 
att tillämpa tullar på sådan import; tullarna får dock inte överstiga dem som för samma produkter 
tillämpas gentemot tredje land. Medlemsstaten ska underrätta kommissionen om sitt beslut och 
kommissionen ska inom en månad besluta om huruvida de av staten vidtagna åtgärderna ska bestå, 
ändras eller upphävas. Bestämmelserna i artikel 3.3 ska tillämpas på kommissionens beslut.  
2. Om de kvantiteter av i Nederländska Antillerna raffinerade oljeprodukter, som antingen direkt 
eller via någon annan medlemsstat och enligt den i artikel 2 föreskrivna ordningen importeras till en eller flera medlemsstater i Europeiska unionen, under ett kalenderår överstiger det antal ton som 
anges i bilagan till detta protokoll, ska de åtgärder som den eller de medlemsstaterna har vidtagit 
enligt punkt 1 för det aktuella året anses berättigade; efter att ha förvissat sig om att det fastställda 
antalet ton har uppnåtts, ska kommissionen protokollföra åtgärderna. I sådana fall får inte de övriga 
medlemsstaterna föra saken inför rådet.  
Artikel 5  
Om unionen beslutar att tillämpa kvantitativa restriktioner på oljeprodukter oavsett varifrån dessa 
importeras, kan restriktionerna även tillämpas på import av sådana produkter från Nederländska Antillerna. I sådana fall ska Nederländska Antillerna beviljas en fördelaktigare behandling än tredje 
land. 
Artikel 6  
1. Rådet ska enhälligt och efter att ha hört Europaparlamentet och kommissionen ompröva 
bestämmelserna i artikel 2–5 när en gemensam ursprungsdefinition antas för oljeprodukter, som 
kommer från tredje land eller associerade länder, när beslut fattas inom ramen för en gemensam 
handelspolitik för produkterna i fråga eller när en gemensam energipolitik fastställs.  
2. Vid en sådan omprövning ska dock under alla omständigheter likvärdiga fördelar behållas för 
Nederländska Antillerna i lämplig form och för en minsta kvantitet av 2½ miljoner ton oljeproduk
­
ter. 
3. Unionens åtaganden i fråga om de likvärdiga fördelar som anges i punkt 2 kan om det behövs 
fördelas på ländernivå; därvid ska hänsyn tas till det antal ton som anges i bilagan till detta protokoll.SV C 83/316 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
Artikel 7  
För att genomföra detta protokoll ska kommissionen följa utvecklingen av importen till medlems ­
staterna av oljeprodukter som har raffinerats i Nederländska Antillerna. Medlemsstaterna ska i en ­
lighet med av kommissionen utfärdade administrativa föreskrifter lämna kommissionen all ändamåls ­
enlig information; kommissionen ska sprida informationen.  
BILAGA TILL PROTOKOLLET  
För genomförandet av artikel 4.2 i protokollet om import till Europeiska unionen av oljeprodukter som raffinerats i 
Nederländska Antillerna, har de höga fördragsslutande parterna beslutat att kvantiteten 2 miljoner ton oljeprodukter från 
Antillerna ska fördelas mellan medlemsstaterna enligt följande: 
Tyskland . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .  625 000 ton 
Den ekonomiska unionen mellan Belgien och Luxemburg . . . . . . . .  200 000 ton 
Frankrike . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .  75 000 ton 
Italien . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 100 000 ton 
Nederländerna . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 1 000 000 tonSV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/317
PROTOKOLL (nr 32)  
OM FÖRVÄRV AV EGENDOM I DANMARK  
DE HÖGA FÖRDRAGSSLUTANDE PARTERNA,  
SOM ÖNSKAR  lösa vissa särskilda problem av intresse för Danmark,  
HAR ENATS OM  följande bestämmelser, som ska fogas till fördraget om Europeiska unionen och 
fördraget om Europeiska unionens funktionssätt.  
Utan hinder av bestämmelserna i fördragen får Danmark fortsätta att tillämpa sin gällande lag ­
stiftning om förvärv av fritidsbostäder.SV C 83/318 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
PROTOKOLL (nr 33)  
OM ARTIKEL 157 I FÖRDRAGET OM EUROPEISKA UNIONENS 
FUNKTIONSSÄTT  
DE HÖGA FÖRDRAGSSLUTANDE PARTERNA,  
HAR ENATS OM  följande bestämmelser, som ska fogas till fördraget om Europeiska unionen och 
fördraget om Europeiska unionens funktionssätt.  
Vid tillämpningen av artikel 157 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt ska förmåner för 
arbetstagare på grund av sociala trygghetssystem inte anses som lön om och i den mån förmånerna 
kan hänföras till anställningstider före den 17 maj 1990, utom när det gäller arbetstagare eller deras förmånsberättigade anhöriga som före den tidpunkten har väckt talan vid domstol eller inlett ett likvärdigt förfarande enligt tillämplig nationell lagstiftning.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/319
PROTOKOLL (nr 34)  
OM EN SÄRSKILD ORDNING FÖR GRÖNLAND  
Enda artikel  
1. Vid import till unionen av sådana produkter som omfattas av den gemensamma marknads ­
organisationen för fiskeprodukter och som har sitt ursprung på Grönland ska produkterna, samtidigt 
som den gemensamma marknadsorganisationen följs, vara undantagna från tullar och avgifter med 
motsvarande verkan samt från kvantitativa restriktioner och åtgärder med motsvarande verkan, om 
de möjligheter till tillgång till grönländska fiskezoner som har beviljats unionen med stöd av ett avtal 
mellan unionen och den behöriga myndigheten för Grönland är tillfredsställande för unionen.  
2. Alla åtgärder, inklusive beslut om åtgärderna, som avser ordningen för import av sådana 
produkter, ska vidtas enligt förfarandet i artikel 43 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt.SV C 83/320 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
PROTOKOLL (nr 35)  
OM ARTIKEL 40.3.3 I IRLANDS FÖRFATTNING  
DE HÖGA FÖRDRAGSSLUTANDE PARTERNA  
HAR ENATS OM  följande bestämmelser, som ska fogas till fördraget om Europeiska unionen, fördraget 
om Europeiska unionens funktionssätt och fördraget om upprättandet av Europeiska atomenergige ­
menskapen.  
Inga bestämmelser i fördragen, i fördraget om upprättandet av Europeiska atomenergigemenskapen 
eller i fördrag eller rättsakter om ändring eller komplettering av dessa fördrag ska påverka tillämp ­
ningen i Irland av artikel 40.3.3 i Irlands författning.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/321
PROTOKOLL (nr 36)  
OM ÖVERGÅNGSBESTÄMMELSER  
DE HÖGA FÖRDRAGSSLUTANDE PARTERNA,  
SOM ANSER  att det är nödvändigt att fastställa övergångsbestämmelser för att organisera övergången 
mellan de institutionella bestämmelser i fördragen som är tillämpliga före ikraftträdandet av Lis ­
sabonfördraget och de bestämmelser som fastställs i det fördraget,  
HAR ENATS OM  följande bestämmelser, som ska fogas till fördraget om Europeiska unionen, fördraget 
om Europeiska unionens funktionssätt och fördraget om upprättandet av Europeiska atomenergige ­
menskapen.  
Artikel 1  
I detta protokoll avses med  fördragen fördraget om Europeiska unionen, fördraget om Europeiska 
unionens funktionssätt och fördraget om upprättandet av Europeiska atomenergigemenskapen.  
AVDELNING I  
BESTÄMMELSER ANGÅENDE EUROPAPARLAMENTET  
Artikel 2  
I god tid före 2009 års val till Europaparlamentet ska Europeiska rådet i enlighet med artikel 14.2 
andra stycket i fördraget om Europeiska unionen anta ett beslut om Europaparlamentets samman ­
sättning.  
Fram till slutet av valperioden 2004–2009 ska Europaparlamentets sammansättning och antalet 
ledamöter vara desamma som vid dagen för ikraftträdandet av Lissabonfördraget.  
AVDELNING II  
BESTÄMMELSER ANGÅENDE KVALIFICERAD MAJORITET  
Artikel 3  
1. I enlighet med artikel 16.4 i fördraget om Europeiska unionen ska bestämmelserna i den 
punkten och bestämmelserna i artikel 238.2 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt 
angående definitionen av kvalificerad majoritet i Europeiska rådet och rådet få verkan den 
1 november 2014.  
2. Under tiden 1 november 2014–31 mars 2017 kan en rådsmedlem, när ett beslut ska fattas 
med kvalificerad majoritet, begära att beslutet ska fattas med kvalificerad majoritet enligt definitionen 
i punkt 3. I det fallet är punkterna 3 och 4 tillämpliga.SV C 83/322 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
3. Till och med den 31 oktober 2014 ska följande bestämmelser gälla, utan att det påverkar 
tillämpningen av artikel 235.1 andra stycket i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt:  
När Europeiska rådet och rådet ska besluta med kvalificerad majoritet, ska medlemmarnas röster 
viktas på följande sätt:  
Belgien  12  
Bulgarien  10  
Tjeckien  12  
Danmark  7  
Tyskland  29  
Estland  4  
Irland  7  
Grekland  12  
Spanien  27  
Frankrike  29  
Italien  29  
Cypern 4  
Lettland  4  
Litauen  7  Luxemburg  4  
Ungern  12  
Malta 3  
Nederländerna  13 
Österrike  10  
Polen  27 
Portugal  12  
Rumänien  14 
Slovenien  4  
Slovakien  7  
Finland  7  
Sverige  10 
Förenade kungariket  29  
För beslut ska krävas minst 255 röster från en majoritet av medlemmarna, när beslut i enlighet med 
fördragen ska fattas på förslag av kommissionen. I andra fall ska minst 255 röster från minst två 
tredjedelar av medlemmarna krävas för beslut.  
När en akt antas av Europeiska rådet eller rådet med kvalificerad majoritet, får en medlem av 
Europeiska rådet eller rådet begära en kontroll av att de medlemsstater som utgör denna kvalificerade 
majoritet motsvarar minst 62 % av unionens totala befolkning. Om det visar sig att detta villkor inte 
är uppfyllt, ska akten inte antas.  
4. Till och med den 31 oktober 2014 ska, i de fall då, med tillämpning av fördragen, inte samtliga 
rådsmedlemmar deltar i omröstningen, nämligen när det hänvisas till kvalificerad majoritet i enlighet 
med definitionen i artikel 238.3 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, kvalificerad 
majoritet definieras som samma andel av de viktade rösterna och samma andel av rådsmedlemmar ­
nas antal samt, i förekommande fall, samma procentandel av de berörda medlemsstaternas befolk ­
ning som fastställs i punkt 3 i den här artikeln.  
AVDELNING III  
BESTÄMMELSER ANGÅENDE RÅDETS KONSTELLATIONER  
Artikel 4  
Fram till ikraftträdandet av det beslut som avses i artikel 16.6 första stycket i fördraget om Euro ­
peiska unionen får rådet sammanträda i de konstellationer som anges i andra och tredje styckena i 
nämnda punkt samt i de övriga konstellationer över vilka en förteckning ska upprättas genom ett 
beslut som rådet i konstellationen allmänna frågor ska anta med enkel majoritet.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/323
AVDELNING IV  
BESTÄMMELSER ANGÅENDE KOMMISSIONEN, INBEGRIPET UNIONENS HÖGA 
REPRESENTANT FÖR UTRIKES FRÅGOR OCH SÄKERHETSPOLITIK  
Artikel 5  
De kommissionsledamöter som tjänstgör vid den tidpunkt då Lissabonfördraget träder i kraft ska 
förbli i tjänst till dess att deras mandattid löper ut. Den dag då unionens höga representant för 
utrikes frågor och säkerhetspolitik utnämns ska mandattiden emellertid löpa ut för den ledamot som 
har samma nationalitet som den höga representanten.  
AVDELNING V  
BESTÄMMELSER ANGÅENDE RÅDETS GENERALSEKRETERARE, 
HÖG REPRESENTANT FÖR DEN GEMENSAMMA UTRIKES- OCH 
SÄKERHETSPOLITIKEN, OCH RÅDETS STÄLLFÖRETRÄDANDE 
GENERALSEKRETERARE  
Artikel 6  
Mandattiden för rådets generalsekreterare, hög representant för den gemensamma utrikes- och sä ­
kerhetspolitiken, och rådets ställföreträdande generalsekreterare ska löpa ut den dag då Lissabon ­
fördraget träder i kraft. Rådet ska utnämna en generalsekreterare i enlighet med artikel 240.2 i 
fördraget om Europeiska unionens funktionssätt.  
AVDELNING VI  
BESTÄMMELSER ANGÅENDE DE RÅDGIVANDE ORGANEN  
Artikel 7  
Fram till ikraftträdandet av det beslut som avses i artikel 301 i fördraget om Europeiska unionens 
funktionssätt ska fördelningen av ledamöter i Ekonomiska och sociala kommittén vara följande:  
Belgien  12  
Bulgarien  12  
Tjeckien  12  
Danmark  9  
Tyskland  24  
Estland  7  
Irland  9  
Grekland  12  Spanien  21  
Frankrike  24 
Italien  24  
Cypern  6  
Lettland  7  
Litauen  9  
Luxemburg  6  
Ungern  12SV C 83/324 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
Malta 5  
Nederländerna  12  
Österrike  12  
Polen 21  
Portugal  12  
Rumänien  15  Slovenien  7  
Slovakien  9  
Finland  9  
Sverige  12 
Förenade kungariket  24  
Artikel 8  
Fram till ikraftträdandet av det beslut som avses i artikel 305 i fördraget om Europeiska unionens 
funktionssätt ska fördelningen av ledamöter i Regionkommittén vara följande:  
Belgien  12  
Bulgarien  12  
Tjeckien  12  
Danmark  9  
Tyskland  24  
Estland  7  
Irland  9  
Grekland  12  
Spanien  21  
Frankrike  24  
Italien  24  
Cypern 6  
Lettland  7  
Litauen  9  
Luxemburg  6  Ungern  12  
Malta  5  
Nederländerna  12 
Österrike  12  
Polen  21 
Portugal  12  
Rumänien  15 
Slovenien  7  
Slovakien  9  
Finland  9  
Sverige  12 
Förenade kungariket  24  
AVDELNING VII  
ÖVERGÅNGSBESTÄMMELSER ANGÅENDE AKTER SOM ANTAS PÅ GRUNDVAL AV 
AVDELNINGARNA V OCH VI I FÖRDRAGET OM EUROPEISKA UNIONEN FÖRE 
IKRAFTTRÄDANDET AV LISSABONFÖRDRAGET  
Artikel 9  
Rättsverkan för de akter som unionens institutioner, organ och byråer antar på grundval av fördraget 
om Europeiska unionen före ikraftträdandet av Lissabonfördraget ska bestå så länge dessa akter inte 
upphävs, ogiltigförklaras eller ändras med tillämpning av fördragen. Detta gäller även för de kon ­
ventioner mellan medlemsstater som ingås på grundval av fördraget om Europeiska unionen.  
Artikel 10  
1. Som en övergångsåtgärd ska institutionerna när det gäller sådana unionsakter på området 
polissamarbete och straffrättsligt samarbete som har antagits före ikraftträdandet av Lissabonfördra ­
get, ha följande befogenheter den dag då det fördraget träder i kraft: kommissionens befogenheterSV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/325
enligt artikel 258 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt ska inte vara tillämpliga, och de 
befogenheter som Europeiska unionens domstol har enligt avdelning VI i fördraget om Europeiska 
union, i den lydelse som är i kraft före ikraftträdandet av Lissabonfördraget, ska vara oförändrade, 
också när de har godkänts enligt artikel 35.2 i nämnda fördrag om Europeiska unionen.  
2. Om en sådan akt som avses i punkt 1 ändras, innebär detta att de i den punkten nämnda 
institutionernas befogenheter enligt fördragen ska vara tillämpliga på den ändrade akten för de 
medlemsstater på vilka den ändrade akten är tillämplig.  
3. Den övergångsåtgärd som anges i punkt 1 ska under alla omständigheter upphöra att gälla fem 
år efter dagen för ikraftträdandet av Lissabonfördraget.  
4. Senast sex månader före utgången av den övergångsperiod som avses i punkt 3 får Förenade 
kungariket meddela rådet att landet när det gäller de akter som avses i punkt 1 inte godtar de i punkt 
1 nämnda institutionernas befogenheter enligt fördragen. Om Förenade kungariket har meddelat 
detta, ska de akter som avses i punkt 1 inte längre vara tillämpliga på landet från och med den 
dag då den övergångsperiod som avses i punkt 3 löper ut. Detta stycke ska inte tillämpas när det gäller de ändrade akter som är tillämpliga på Förenade kungariket enligt punkt 2.  
Rådet ska med kvalificerad majoritet på förslag av kommissionen besluta om nödvändiga följd- och 
övergångsarrangemang. Förenade kungariket ska inte delta i antagandet av detta beslut. Kvalificerad 
majoritet i rådet ska definieras i enlighet med artikel 238.3 a i fördraget om Europeiska unionens 
funktionssätt.  
Rådet får med kvalificerad majoritet på förslag av kommissionen också anta ett beslut om att 
Förenade kungariket ska bära de eventuella direkta ekonomiska konsekvenser som landets avbrutna 
deltagande i nämnda akter med nödvändighet och oundvikligen har lett till.  
5. Förenade kungariket får när som helst i efterhand meddela rådet att landet önskar delta i akter 
som inte längre är tillämpliga på landet i enlighet med punkt 4 första stycket. I så fall ska de till
­
lämpliga bestämmelserna i protokollet om Schen genregelverket införlivat inom Europeiska unionens 
ramar, eller i protokollet om Förenade kungarikets och Irlands ställning när det gäller området med 
frihet, säkerhet och rättvisa, alltefter omständigheterna, tillämpas. Institutionernas befogenheter i fråga 
om dessa akter ska vara de som anges i fördragen. När unionens institutioner och Förenade kunga ­
riket agerar i enlighet med tillämpliga protokoll, ska de sträva efter att på nytt få Förenade kungariket att i så stor utsträckning som möjligt delta i unionens regelverk på området med frihet, säkerhet och rättvisa, utan att detta allvarligt påverkar den praktiska genomförbarheten av regelverkets olika delar, 
samtidigt som deras samstämmighet respekteras.SV C 83/326 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
PROTOKOLL (nr 37)  
OM DE EKONOMISKA FÖLJDERNA AV ATT EKSG- 
FÖRDRAGET UPPHÖR ATT GÄLLA OCH OM KOL- 
OCH STÅLFORSKNINGSFONDEN  
DE HÖGA FÖRDRAGSSLUTANDE PARTERNA,  
SOM ERINRAR  om att Europeiska kol- och stålgemenskapens alla tillgångar och skulder per den 23 juli 
2002 har överförts till Europeiska gemenskapen från och med den 24 juli 2002,  
SOM BEAKTAR  önskemålet att dessa medel ska användas för forskning inom sektorer med anknytning 
till kol- och stålindustrin samt behovet av att fastställa vissa särskilda bestämmelser för detta,  
HAR ENATS OM  följande bestämmelser, som ska fogas till fördraget om Europeiska unionen och 
fördraget om Europeiska unionens funktionssätt.  
Artikel 1  
1. Nettovärdet av dessa tillgångar och skulder enligt EKSG:s balansräkning per den 23 juli 2002 
ska, med förbehåll för alla ökningar eller minskningar som kan inträffa som en följd av avvecklingen, 
betraktas som tillgångar avsedda för forskning inom sektorer med anknytning till kol- och stål ­
industrin och betecknas som ”EKSG under avveckling”. När avvecklingen är slutförd ska tillgångarna 
betecknas som ”Kol- och stålforskningsfondens tillgångar”.  
2. Intäkterna från dessa tillgångar, vilka ska betecknas som ”Kol- och stålforskningsfonden”, ska 
endast användas för forskning utanför ramprogrammet för forskning inom sektorer med anknytning till kol- och stålindustrin i enlighet med bestämmelserna i detta protokoll och i rättsakter som antas på grundval av detta.  
Artikel 2  
Rådet ska i enlighet med ett särskilt lagstiftningsförfarande och efter Europaparlamentets godkän
­
nande, anta de nödvändiga bestämmelserna för genomförande av detta protokoll, inklusive 
grundprinciperna.  
Rådet ska, på förslag av kommissionen och efter att ha hört Europaparlamentet, föreskriva åtgärder 
med fleråriga ekonomiska riktlinjer för förvaltning av Kol- och stålforskningsfondens tillgångar och tekniska riktlinjer för fondens forskningsprogram.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/327
Artikel 3  
Om inte annat föreskrivs i detta protokoll och i rättsakter som antas på grundval av detta, ska 
bestämmelserna i fördragen vara tillämpliga.SV C 83/328 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
BILAGORSV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/329

BILAGA I  
LISTA SOM AVSES I ARTIKEL 38 I FÖRDRAGET OM EUROPEISKA UNIONENS 
FUNKTIONSSÄTT  
1. 2. 
Nummer i Bryssel ­
nomenklaturen  Varuslag  
Kapitel 1 Levande djur  
Kapitel 2 Kött, fläsk och andra ätbara djurdelar  
Kapitel 3 Fisk, kräftdjur och blötdjur  
Kapitel 4 Mjölk och mejeriprodukter; ägg, naturlig honung  
Kapitel 5 
5.04 Tarmar, blåsor och magar (hela eller sönderdelade) av andra djur än fiskar  
5.15 Animaliska produkter, ej hänförliga till annat nummer; döda djur av de 
slag som avses i kapitel 1 och 3, otjänliga till människoföda  
Kapitel 6 Levande växter och alster av blomsterodling  
Kapitel 7 Köksväxter m.m.  
Kapitel 8 Ätbara frukter, skal av citrusfrukter eller melon  
Kapitel 9 Kaffe, te och kryddor med undantag av matte (nr 09.03)  
Kapitel 10 Spannmål  
Kapitel 11 Produkter av kvarnindustri; malt, stärkelse, inulin och gluten  
Kapitel 12 Oljehaltiga frön och frukter; diverse andra frön och frukter; växter för 
industriellt eller medicinskt bruk; halm och foderväxter  
Kapitel 13  
ex 13.03  Pektin  
Kapitel 15 
15.01 Ister och annat fett av svin eller fjäderfä, utsmält eller utpressat  
15.02 Talg (av nötkreatur, får eller getter), rå eller utsmält, premier jus härunder 
inbegripen  
15.03  Solarstearin och oleostearin (presstalg); isterolja, talgolja och oleomarga ­
rin, icke emulgerade, blandade eller på annat sätt beredda  
15.04 Fetter och oljor, även raffinerade, av fisk eller havsdäggdjur  
15.07 Vegetabiliska fetter och feta oljor, råa, renade eller raffinerade  
15.12 Härdade animaliska eller vegetabiliska fetter och feta oljor, även raffine ­
rade men icke vidare bearbetadeSV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/331
1. 2. 
Nummer i Bryssel ­
nomenklaturen  Varuslag  
15.13  Margarin, konstister och annat berett ätbart fett 
15.17  Återstoder från bearbetning av fetter eller feta oljor eller animaliska eller 
vegetabiliska vaxer  
Kapitel 16 Varor av kött, fläsk, fisk, kräftdjur eller blötdjur  
Kapitel 17 
17.01  Bet- och rörsocker i fast form  
17.02  Annat socker; sirap och andra sockerlösningar; konstgjord honung samt 
blandningar av konstgjord och naturlig honung; sockerkulör  
17.03  Melass, även avfärgad  
17.05 (*)  Socker, sirap och andra sockerlösningar samt melass, aromatiserade eller 
färgade, utom fruktsaft med tillsats av socker, oavsett mängd  
Kapitel 18 
18.01  Kakaobönor, hela eller krossade, även rostade  
18.02  Kakaoskal och kakaoavfall 
Kapitel 20 Varor av köksväxter och frukter samt av andra växter och växtdelar  
Kapitel 22 
22.04  Druvmust i jäsning, även druvmust vars jäsning avbrutits på annat sätt än 
genom tillsats av alkohol  
22.05  Vin av färska druvor; druvmust vars jäsning avbrutits genom tillsats av 
alkohol  
22.07  Andra jästa drycker, såsom cider (äppel- och päronvin) och mjöd  
ex 22.08 (*) 
ex 22.09 (*)  Etylalkohol, denaturerad eller ej, oavsett styrka, som är framställd av jordbruksprodukter som finns uppräknade i bilaga I, utom likörer och andra sprithaltiga drycker och sammansatta alkoholhaltiga beredningar 
(så kallade ”koncentrerade extrakt”) för framställning av drycker  
22.10 (*)  Ättika  
Kapitel 23 Återstoder och avfall från livsmedelsindustrin; beredda fodermedel  
Kapitel 24 
24.01  Råtobak samt avfall av tobak  
Kapitel 45 
45.01  Naturkork, obearbetad, krossad, granulerad eller malen; även som kork
­
avfallSV C 83/332 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
1. 2. 
Nummer i Bryssel ­
nomenklaturen  Varuslag  
Kapitel 54 
54.01 Lin, oberett eller berett men icke spunnet; blånor och avfall av lin, rivna 
varor härunder inbegripna  
Kapitel 57 
57.01 Mjuk hampa (Cannabis sativa ), oberedd eller beredd men icke spunnen; 
blånor och avfall av mjuk hampa, rivna varor härunder inbegripna  
(*) Numret tillagt genom artikel 1 i Europeiska ekonomiska gemenskapens råds förordning nr 7a 
av den 18 december 1959 (EGT nr 7, 30.1.1961, s. 71/61).SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/333
BILAGA II  
UTOMEUROPEISKA LÄNDER OCH TERRITORIER PÅ VILKA BESTÄMMELSERNA I 
FJÄRDE DELEN I FÖRDRAGET OM EUROPEISKA UNIONENS FUNKTIONSSÄTT SKA 
TILLÄMPAS 
— Grönland  
— Nya Kaledonien och tillhörande områden  
— Franska Polynesien  
— De franska sydliga och antarktiska områdena  
— Wallis- och Futunaöarna  
— Mayotte  
— Saint-Pierre och Miquelon  
— Aruba  
— Nederländska Antillerna:  
— Bonaire  
— Curaçao 
— Saba  
— Sint Eustatius  
— Sint Maarten  
— Anguilla  
— Caymanöarna  
— Falklandsöarna  
— Sydgeorgien och Sydsandwichöarna  
— Montserrat  
— Pitcairn  
— S:ta Helena med tillhörande områden  
— Brittiska antarktiska territoriet  
— Brittiska territoriet i Indiska oceanen  
— Turks- och Caicosöarna  
— Brittiska Jungfruöarna  
— BermudaSV C 83/334 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
FÖRKLARINGAR  
SOM FOGAS TILL SLUTAKTEN FRÅN DEN REGERINGSKONFERENS 
SOM ANTAGIT LISSABONFÖRDRAGET  
undertecknat den 13 december 2007SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/335

A. FÖRKLARINGAR OM BESTÄMMELSER I FÖRDRAGEN  
1. Förklaring om Europeiska unionens stadga om de grundläggande 
rättigheterna 
I Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna, som är rättsligt bindande, bekräftas 
de grundläggande rättigheter som garanteras av konventionen om skydd för de mänskliga rättighe ­
terna och de grundläggande friheterna och som de följer av de konstitutionella traditioner som är 
gemensamma för medlemsstaterna.  
Stadgan utvidgar inte tillämpningsområdet för unionsrätten utöver unionens befogenheter och fast ­
ställer inte någon ny befogenhet eller uppgift för unionen, och ändrar inte de befogenheter och uppgifter som fastställs genom fördragen.  
2. Förklaring till artikel 6.2 i fördraget om Europeiska unionen  
Konferensen är enig om att unionens anslutning till europeiska konventionen om skydd för de 
mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna bör genomföras på villkor som gör det 
möjligt att bevara särdragen i unionens rättsordning. I detta sammanhang noterar konferensen den 
regelbundna dialogen mellan Europeiska unionens domstol och Europeiska domstolen för de mänsk
­
liga rättigheterna; denna dialog kan komma att förstärkas när unionen ansluts till konventionen.  
3. Förklaring till artikel 8 i fördraget om Europeiska unionen  
Unionen kommer att beakta den särskilda situationen för länder med litet territorium som har 
särskilda närhetsförbindelser med unionen.  
4. Förklaring om Europaparlamentets sammansättning  
Extraplatsen i Europaparlamentet kommer att tilldelas Italien.  
5. Förklaring om Europeiska rådets politiska överenskommelse om 
utkastet till beslut om Europaparlamentets sammansättning  
En politisk överenskommelse kommer att nås i Europeiska rådet om det reviderade utkastet till beslut 
om Europaparlamentets sammansättning för valperioden 2009–2014, grundat på Europaparlamen ­
tets förslag.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/337
6. Förklaring till artikel 15.5 och 15.6, artikel 17.6 och 17.7 och artikel 18 
i fördraget om Europeiska unionen 
Vid valet av de personer som ska inneha befattningarna som Europeiska rådets ordförande, kom ­
missionens ordförande och unionens höga representant för utrikes frågor och säkerhetspolitik bör 
vederbörlig hänsyn tas till behovet av att respektera de geografiska och demografiska skillnaderna inom unionen och dess medlemsstater.  
7. Förklaring till artikel 16.4 i fördraget om Europeiska unionen och 
artikel 238.2 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt  
Konferensen förklarar att beslutet om genomförande av artikel 16.4 i fördraget om Europeiska 
unionen och artikel 238.2 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt kommer att antas av 
rådet dagen för undertecknandet av Lissabonfördraget och kommer att träda i kraft samma dag som 
det fördraget träder i kraft. Utkastet till beslut återges nedan.  
Utkast till rådets beslut  
om genomförande av artikel 16.4 i fördraget om Europeiska unionen och 
artikel 238.2 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt under tiden 
1 november 2014–31 mars 2017 och från och med den 1 april 2017  
EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR BESLUTAT FÖLJANDE  
av följande skäl:
 
(1) Det bör antas bestämmelser som möjliggör en smidig övergång från det system för besluts ­
fattande i rådet med kvalificerad majoritet som definieras i artikel 3.3 i protokollet om över ­
gångsbestämmelser, vilket kommer att fortsätta att vara tillämpligt till och med den 31 oktober 
2014, till det omröstningssystem som föreskrivs i artikel 16.4 i fördraget om Europeiska 
unionen och artikel 238.2 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, vilket kommer 
att tillämpas från och med den 1 november 2014, inbegripet – under en övergångsperiod till 
och med den 31 mars 2017 – sådana särskilda bestämmelser som föreskrivs i artikel 3.2 i det 
protokollet.  
(2) Det erinras om att det är brukligt att rådet gör sitt yttersta för att stärka den demokratiska 
legitimiteten hos akter som antas med kvalificerad majoritet.SV C 83/338 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.  
Avsnitt 1  
Bestämmelser med tillämplighet under tiden 1 november 2014–31 mars 2017  
Artikel 1  
Under tiden 1 november 2014–31 mars 2017 gäller att om rådsmedlemmar som företräder  
a) minst tre fjärdedelar av den befolkning eller  
b) minst tre fjärdedelar av det antal medlemsstater  
som krävs för att utgöra en blockerande minoritet till följd av tillämpningen av artikel 16.4 första 
stycket i fördraget om Europeiska unionen eller artike l 238.2 i fördraget om Europeiska unionens 
funktionssätt uppger att de motsätter sig att råd et antar en akt med kvalificerad majoritet, ska rådet 
hålla överläggningar i frågan.  
Artikel 2  
Rådet ska under dessa överläggningar göra allt som står i dess makt för att, inom rimlig tid och utan 
att det påverkar de obligatoriska tidsfrister som anges i unionsrätten, nå en tillfredsställande lösning 
för att bemöta de farhågor som framförts av de i artikel 1 avsedda rådsmedlemmarna.  
Artikel 3  
För detta ändamål ska rådets ordförande, med kommissionens bistånd och med iakttagande av rådets 
arbetsordning, ta alla nödvändiga initiativ för att underlä tta skapandet av en bredare bas för över ­
enskommelse i rådet. Rådets medlemmar ska bistå ordföranden.  
Avsnitt 2  
Bestämmelser med tillämplighet från och med den 1 april 2017  
Artikel 4  
Från och med den 1 april 2017 gäller att om rådsmedlemmar som företräder  
a) minst 55 % av den befolkning eller  
b) minst 55 % av det antal medlemsstaterSV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/339
som krävs för att utgöra en blockerande minoritet till följd av tillämpningen av artikel 16.4 första 
stycket i fördraget om Europeiska unionen eller artike l 238.2 i fördraget om Europeiska unionens 
funktionssätt uppger att de motsätter sig att råd et antar en akt med kvalificerad majoritet, ska rådet 
hålla överläggningar i frågan.  
Artikel 5  
Rådet ska under dessa överläggningar göra allt som står i dess makt för att, inom rimlig tid och utan 
att det påverkar de obligatoriska tidsfrister som anges i unionsrätten, nå en tillfredsställande lösning 
för att bemöta de farhågor som framförts av de i artikel 4 avsedda rådsmedlemmarna.  
Artikel 6  
För detta ändamål ska rådets ordförande, med kommissionens bistånd och med iakttagande av rådets 
arbetsordning, ta alla nödvändiga initiativ för att underlä tta skapandet av en bredare bas för över ­
enskommelse i rådet. Rådets medlemmar ska bistå ordföranden.  
Avsnitt 3  
Ikraftträdande  
Artikel 7  
Detta beslut träder i kraft samma dag som Lissabonfördraget träder i kraft.  
8. Förklaring om de praktiska åtgärder som ska vidtas när Lissabon- 
fördraget träder i kraft när det gäller ordförandeskapet i Europeiska rådet 
och i rådet i konstellationen utrikes frågor  
Om Lissabonfördraget träder i kraft efter den 1 januari 2009, uppmanar konferensen de behöriga 
myndigheterna i den medlemsstat som utövar det halvårsvis roterande ordförandeskapet i rådet vid 
den tidpunkten, å ena sidan, och den person som kommer att väljas till Europeiska rådets ordförande 
och den person som kommer att utses till unionens höga representant för utrikes frågor och 
säkerhetspolitik, å andra sidan, att i samråd med det följande halvårsvis roterande ordförandeskapet 
vidta de konkreta åtgärder som behövs för att säkerställa en effektiv övergång när det gäller de 
materiella och organisatoriska aspekterna av utövandet av ordförandeskapet i Europeiska rådet och i 
rådet i konstellationen utrikes frågor.SV C 83/340 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
9. Förklaring till artikel 16.9 i fördraget om Europeiska unionen 
om Europeiska rådets beslut om utövande av rådets ordförandeskap  
Konferensen förklarar att rådet bör börja utarbeta beslutet om förfarandena för att genomföra 
beslutet om hur rådets ordförandeskap ska utövas så snart som Lissabonfördraget har undertecknats 
och bör ge sitt politiska godkännande inom sex månader. Ett utkast till beslut av Europeiska rådet, vilket kommer att antas samma dag som nämnda fördrag träder i kraft, återges nedan.  
Utkast till Europeiska rådets beslut  
om utövande av rådets ordförandeskap  
Artikel 1  
1. Rådets ordförandeskap, med undantag av konstellationen utrikes frågor, ska innehas av på 
förhand bestämda grupper med tre medlemsstater under en period av 18 månader. Dessa grupper 
ska sättas samman genom jämlik rotation mellan medlemsstaterna med hänsyn till deras olikartade 
karaktär och den geografiska jämvikten inom unionen.  
2. Varje medlem i gruppen ska i tur och ordning vara ordförande i alla rådskonstellationer i sex 
månader, med undantag av konstellationen utrikes frågor. Övriga medlemmar av gruppen ska bistå ordförandeskapet i alla dess uppgifter på grundval av ett gemensamt program. Gruppens medlemmar 
får sinsemellan besluta om alternativa arrangemang.  
Artikel 2  
Ordförandeskapet för kommittén med de ständiga representanterna för medlemsstaternas regeringar 
ska innehas av en företrädare för den medlemsstat som innehar ordförandeskapet i rådet i kon
­
stellationen allmänna frågor.  
Ordförandeskapet för kommittén för utrikes- och säkerhetspolitik ska innehas av en företrädare för 
unionens höga representant för utrikes frågor och säkerhetspolitik.  
Ordförandeskapet i de förberedande organen i de olika rådskonstellationerna, med undantag av 
konstellationen utrikes frågor, ska ombesörjas av den medlem av gruppen som innehar ordförande ­
skapet i rådskonstellationen i fråga, såvida inget annat beslutas i enlighet med artikel 4.  
Artikel 3  
Rådet i konstellationen allmänna frågor ska i samarbete med kommissionen säkerställa samstämmig ­
heten och kontinuiteten i de olika rådskonstellationernas arbete inom ramen för en flerårig program ­
planering. De medlemsstater som innehar ordförandeskapet ska med bistånd av rådets generalsek ­
retariat vidta alla åtgärder som behövs för att organisera rådets arbete och få det att fungera väl.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/341
Artikel 4  
Rådet ska anta ett beslut om tillämpningsåtgärder för detta beslut.  
10. Förklaring till artikel 17 i fördraget om Europeiska unionen 
Konferensen anser att kommissionen, när den inte längre kommer att inbegripa medborgare från alla 
medlemsstater, särskilt bör uppmärksamma nödvändigheten av att säkerställa full öppenhet i sina 
förbindelser med samtliga medlemsstater. Därför bör kommissionen ha nära förbindelser med alla 
medlemsstater, oavsett om de har en egen medborgare som kommissionsledamot eller ej, och 
kommissionen bör därvid ägna särskild uppmärksamhet åt nödvändigheten av att utbyta information 
och samråda med alla medlemsstater.  
Konferensen anser även att kommissionen bör vidta alla lämpliga åtgärder för att se till att full 
hänsyn tas till de faktiska politiska, sociala och ekonomiska förhållandena i alla medlemsstater, även i 
dem som inte har någon medborgare som kommissionsledamot. En av dessa åtgärder bör vara att 
man ser till att dessa medlemsstaters ställning beaktas genom att bestämmelser om lämpliga orga ­
nisatoriska arrangemang antas.  
11. Förklaring till artikel 17.6 och 17.7 i fördraget om Europeiska 
unionen  
Konferensen anser att Europaparlamentet och Europeiska rådet i enlighet med bestämmelserna i 
fördragen har gemensamt ansvar för att den process som leder fram till valet av Europeiska kom ­
missionens ordförande förlöper smidigt. Företrädare för Europaparlamentet och Europeiska rådet 
kommer därför att före Europeiska rådets beslut hålla de samråd som är nödvändiga, inom den 
ram som anses lämpligast. I enlighet med artikel 17.7 första stycket kommer dessa samråd att 
inriktas på kvalifikationerna hos kandidaterna till befattningen som kommissionens ordförande, 
med beaktande av valen till Europaparlamentet. Arrangemangen för dessa samråd kan komma att 
bestämmas närmare, vid lämplig tidpunkt, i samförstånd mellan Europaparlamentet och Europeiska 
rådet.  
12. Förklaring till artikel 18 i fördraget om Europeiska unionen 
1. Konferensen förklarar att lämpliga kontakter kommer att upprättas med Europaparlamentet 
under det förberedande arbetet inför utnämningen av unionens höga representant för utrikes frågor 
och säkerhetspolitik, vilken i enlighet med artikel 18 i fördraget om Europeiska unionen och artikel 5 i protokollet om övergångsbestämmelser kommer att ske samma dag som Lissabonfördraget träder i kraft; den höga representantens mandatperiod kommer att löpa från den dagen till slutet av man
­
datperioden för den då tjänstgörande kommissionen.  
2. Konferensen erinrar vidare om att unionens höga representant för utrikes frågor och säkerhets ­
politik, vars mandatperiod inleds i november 2009 samtidigt som och med samma varaktighet som 
nästa kommissions mandatperiod, kommer att utnämnas i enlighet med bestämmelserna i artiklarna 
17 och 18 i fördraget om Europeiska unionen.SV C 83/342 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
13. Förklaring om den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken  
Konferensen framhåller att de bestämmelser i fördraget om Europeiska unionen som avser den 
gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken, inklusive inrättandet av befattningen som unionens 
höga representant för utrikes frågor och säkerhetspolitik samt inrättandet av en avdelning för yttre åtgärder inte påverkar medlemstaternas nuvarande ansvar för utformningen och genomförandet av 
deras utrikespolitik och inte heller deras nationella representation i tredjeländer och internationella 
organisationer.  
Konferensen erinrar även om att de bestämmelser som styr den gemensamma säkerhets- och för
­
svarspolitiken inte påverkar den särskilda karaktären hos medlemsstaternas säkerhets- och försvars ­
politik. 
Konferensen framhåller att Europeiska unionen och dess medlemsstater även fortsättningsvis kommer 
att vara bundna av bestämmelserna i Förenta nationernas stadga, och särskilt säkerhetsrådets och dess 
medlemmars primära ansvar för att upprätthålla internationell fred och säkerhet.  
14. Förklaring om den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken  
Utöver de särskilda regler och förfaranden som avses i artikel 24.1 i fördraget om Europeiska 
unionen framhåller konferensen att bestämmelserna om den gemensamma utrikes- och säkerhets ­
politiken, däribland när det gäller unionens höga represent ant för utrikes frågor och säkerhetspolitik 
och avdelningen för yttre åtgärder, inte kommer att påverka varje enskild medlemsstats nuvarande 
rättsliga grund, ansvar och befogenheter i fråga om att utforma och genomföra sin utrikespolitik, sin 
nationella diplomattjänst, sina förbindelser med tredjeländer och sitt deltagande i internationella organisationer, inbegripet en medlemsstats medlemskap i FN:s säkerhetsråd.  
Konferensen noterar även att bestämmelserna om den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken 
inte ger kommissionen några nya befogenheter att ta initiativ till beslut eller ger Europaparlamentet 
en utökad roll.  
Konferensen erinrar även om att bestämmelserna som styr den gemensamma säkerhets- och försvars
­
politiken inte påverkar den särskilda karaktären hos medlemsstaternas säkerhets- och försvarspolitik.  
15. Förklaring till artikel 27 i fördraget om Europeiska unionen  
Konferensen förklarar att så snart Lissabonfördraget har undertecknats bör rådets generalsekreterare, 
den höga representanten för den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken, kommissionen och 
medlemsstaterna inleda det förberedande arbetet med den europeiska avdelningen för yttre åtgärder.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/343
16. Förklaring till artikel 55.2 i fördraget om Europeiska unionen  
Konferensen anser att möjligheten att göra översättningar av fördragen till de språk som avses i 
artikel 55.2 bidrar till att uppnå målet för unionen att respektera rikedomen hos sin kulturella och 
språkliga mångfald enligt artikel 3.3 fjärde stycket. I detta sammanhang bekräftar konferensen den vikt som unionen fäster vid Europas kulturella mångfald och den särskilda uppmärksamhet som den 
fortsatt kommer att ägna dessa och andra språk.  
Konferensen rekommenderar de medlemsstater som vill utnyttja den möjlighet som medges i 
artikel 55.2 att inom sex månader efter under tecknandet av Lissabonfördraget meddela rådet till 
vilket eller vilka språk som fördragen kommer att översättas.  
17. Förklaring om företräde 
Konferensen erinrar om att fördragen och den rätt som antas av unionen på grundval av fördragen i 
enlighet med Europeiska unionens domstols fasta rättspraxis har företräde framför medlemsstaternas 
rätt på de villkor som fastställs i nämnda rättspraxis.  
Dessutom har konferensen beslutat att till slutakten foga yttrandet från rådets juridiska avdelning om 
företräde i dess lydelse enligt dokument 11197/07 (JUR 260):  
”Yttrande från rådets juridiska avdelning  
av den 22 juni 2007  
Det följer av rättspraxis vid domstolen att EG-lagstiftningens företräde är en grundläggande princip inom 
gemenskapsrätten. Enligt domstolen är denna princip en konstitutiv del av Europeiska gemenskapens särdrag. 
Vid tidpunkten för den första domen enligt denna rättspraxis (Costa mot Enel, den 15 juli 1964, mål 
6/64  (
 1 )) nämndes inte företräde i fördraget. Så är fallet än idag. Att principen om företräde inte kommer 
att införas i det framtida fördraget ändrar inte på något vis den gällande principen och gällande rättspraxis från domstolen .
 
___________  
( 1 ) ’Härav följer (…) att den rätt som uppkommit ur fördraget och som härrör från en autonom källa [kan] alltså inte, till följd av 
sin självständiga och särpräglade karaktär, … rättsligt befinna sig i konflikt med någon som helst nationell lagtext utan att 
förlora sin gemenskapskaraktär och utan att den rättsliga grunden för själva gemenskapen sätts i fråga .’ ” 
18. Förklaring om avgränsningen av befogenheter  
Konferensen understryker att, i enlighet med det system för uppdelning av befogenheter mellan 
unionen och medlemsstaterna som föreskrivs i fördraget om Europeiska unionen och fördraget 
om Europeiska unionens funktionssätt, ska varje befogenhet som inte tilldelas unionen i fördragen 
tillhöra medlemsstaterna.SV C 83/344 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
När fördragen tilldelar unionen en befogenhet som ska delas med medlemsstaterna på ett visst 
område, ska medlemsstaterna utöva sin befogenhet i den mån som unionen inte har utövat sin 
befogenhet eller har beslutat att inte längre utöva den. Den sistnämnda situationen kan uppstå när de 
behöriga unionsinstitutionerna beslutar att upphäva en lagstiftningsakt, särskilt för att säkerställa en ständig respekt för subsidiaritets- och proportionalitetsprinciperna. Rådet får, på initiativ av en eller 
flera av sina medlemmar (medlemsstaternas företrädare) och i enlighet med artikel 241 i fördraget 
om Europeiska unionens funktionssätt, uppmana kommissionen att lägga fram förslag till upp
­
hävande av en lagstiftningsakt. Konferensen välkomnar kommissionens förklaring att den kommer 
att ägna särskild uppmärksamhet åt dessa uppmaningar.  
Företrädarna för medlemsstaternas regeringar, församlade i en regeringskonferens, får också, i enlig ­
het med det ordinarie ändringsförfarande som fastställs i artikel 48.2–48.5 i fördraget om Europeiska 
unionen, besluta att ändra de fördrag som ligger till grund för unionen, inklusive för att utöka eller minska de befogenheter som tilldelas unionen i de nämnda fördragen.  
19. Förklaring till artikel 8 i fördraget om Europeiska unionens 
funktionssätt  
Konferensen är enig om att unionen, i sina allmänna insatser för att undanröja bristande jämställdhet 
mellan kvinnor och män, inom sina olika politikområden kommer att sträva efter att bekämpa alla slag av våld i hemmet. Medlemsstaterna bör vidta alla nödvändiga åtgärder för att förhindra och 
bestraffa dessa brottsliga handlingar samt att stödja och skydda brottsoffren.  
20. Förklaring till artikel 16 i fördraget om Europeiska unionens 
funktionssätt  
Konferensen förklarar att, varje gång sådana regler om skydd av personuppgifter som kan få direkta 
konsekvenser för den nationella säkerheten ska antas på grundval av artikel 16, måste vederbörlig 
hänsyn tas till detta. Den erinrar om att den för närvarande tillämpliga lagstiftningen (se särskilt direktiv 95/46/EG) föreskriver särskilda undantag i detta avseende.  
21. Förklaring om skydd av personuppgifter på området för straffrättsligt 
samarbete och polissamarbete
 
Konferensen är medveten om att det på grund av de särskilda förhållanden som gäller på områdena 
för straffrättsligt samarbete och polissamarbete kan visa sig bli nödvändigt med särskilda regler om 
skydd av personuppgifter och om fri rörlighet för sådana uppgifter på dessa områden, på grundval av 
artikel 16 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/345
22. Förklaring till artiklarna 48 och 79 i fördraget om Europeiska 
unionens funktionssätt  
Konferensen anser att om ett utkast till lagstiftningsakt på grundval av artikel 79.2 skulle påverka 
viktiga aspekter av en medlemsstats sociala trygghetssystem, inbegripet dess omfattning, kostnader 
eller ekonomiska struktur, eller inverka på den ekono miska jämvikten i det systemet enligt artikel 48 
andra stycket, kommer den medlemsstatens intressen vederbörligen att beaktas.  
23. Förklaring till artikel 48 andra stycket i fördraget om Europeiska 
unionens funktionssätt  
Konferensen erinrar om att Europeiska rådet i detta fall ska besluta med konsensus i enlighet med 
artikel 15.4 i fördraget om Europeiska unionen.  
24. Förklaring om Europeiska unionens ställning som juridisk person  
Konferensen bekräftar att det faktum att Europeiska unionen är en juridisk person inte på något sätt 
ger unionen rätt att lagstifta eller agera utanför de befogenheter som medlemsstaterna tilldelat den i 
fördragen.  
25. Förklaring till artiklarna 75 och 215 i fördraget om Europeiska 
unionens funktionssätt  
Konferensen erinrar om att respekt för de grundläggande rättigheterna och friheterna i synnerhet 
innebär att tillbörlig uppmärksamhet ägnas åt skydd och efterlevnad av den rätt att utnyttja de garantier som föreskrivs i lagar och som tillkommer berörda fysiska personer eller berörda enheter. 
För detta ändamål och i syfte att garantera en grundlig rättslig prövning av beslut om vidtagande av 
restriktiva åtgärder mot en fysisk person eller en enhet, måste sådana beslut grunda sig på klara och 
tydliga kriterier. Dessa kriterier bör vara anpassade till det specifika innehållet i varje restriktiv åtgärd.  
26. Förklaring om en medlemsstats icke-deltagande i en åtgärd som 
grundar sig på avdelning V i tredje delen av fördraget om Europeiska 
unionens funktionssätt  
Konferensen förklarar att när en medlemsstat väljer att inte delta i en åtgärd som grundar sig på 
avdelning V i tredje delen av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, kommer rådet att ingående diskutera tänkbara återverkningar och konsekvenser av att medlemsstaten inte deltar i åtgärden.  
Dessutom får varje medlemsstat uppmana kommissionen att undersöka situationen med utgångs
­
punkt i artikel 116 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt.  
Föregående stycken påverkar inte en medlemsstats möjligheter att hänskjuta frågan till Europeiska 
rådet.SV C 83/346 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
27. Förklaring till artikel 85.1 andra stycket i fördraget om 
Europeiska unionens funktionssätt  
Konferensen anser att nationella bestämmelser och förfaranden för inledande av brottsutredningar 
bör beaktas i de förordningar som avses i artikel 85.1 andra stycket i fördraget om Europeiska 
unionens funktionssätt.  
28. Förklaring till artikel 98 i fördraget om Europeiska unionens 
funktionssätt  
Konferensen noterar att bestämmelserna i artikel 98 ska tillämpas i enlighet med gällande praxis. 
Uttrycket ”sådana åtgärder är nödvändiga för att uppväga de ekonomiska nackdelar som uppkommit 
genom Tysklands delning för näringslivet i vissa av de områden i förbundsrepubliken som påverkats 
av delningen” ska tolkas i enlighet med befintlig rättspraxis från Europeiska unionens domstol.  
29. Förklaring till artikel 107.2 c i fördraget om Europeiska unionens 
funktionssätt  
Konferensen noterar att artikel 107.2 c ska tolkas i enlighet med befintlig rättspraxis från Europeiska 
unionens domstol om tillämpligheten av bestämmelserna på stöd som beviljas vissa områden i Förbundsrepubliken Tyskland som påverkats av Tysklands tidigare delning.  
30. Förklaring till artikel 126 i fördraget om Europeiska unionens 
funktionssätt  
När det gäller artikel 126 bekräftar konferensen att en ökning av tillväxtpotentialen och ett säker
­
ställande av sunda offentliga finanser utgör de två grundpelarna i unionens och medlemsstaternas 
ekonomiska politik och budgetpolitik. Stabilitets- och tillväxtpakten är ett viktigt instrument för att 
uppnå dessa mål.  
Konferensen bekräftar på nytt sitt åtagande när det gäller bestämmelserna om stabilitets- och till ­
växtpakten, vilka utgör ramen för samordningen av budgetpolitiken i medlemsstaterna.  
Konferensen bekräftar att ett system som grundar sig på regler är den bästa garantin för att åtagan ­
den genomförs och för att alla medlemsstater behandlas lika.  
I detta sammanhang bekräftar konferensen på nytt även att den står fast vid målen i Lissabon ­
strategin: nya arbetstillfällen, strukturreformer och social sammanhållning.  
Unionen strävar efter att uppnå välavvägd ekonomisk tillväxt och prisstabilitet. I den ekonomiska 
politiken och budgetpolitiken ska därför de rätta prioriteringarna fastställas när det gäller ekonomiska 
reformer, innovation, konkurrenskraft och förstärkande av privata investeringar och privatkonsum ­
tionen under perioder med svag ekonomisk tillväxt. Inriktningen i budgetbeslut på nationell nivåSV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/347
och unionsnivå bör återspegla detta, särskilt genom en omstrukturering av de offentliga inkomsterna 
och utgifterna samtidigt som budgetdisciplinen respekteras i enlighet med fördragen och stabilitets- 
och tillväxtpakten.  
Vikten av en sund budgetpolitik genom hela konjunkturcykeln understryks av de budgetmässiga och 
ekonomiska utmaningar som medlemsstaterna står inför.  
Konferensen är enig om att medlemsstaterna aktivt bör använda perioder av ekonomisk återhämt ­
ning till att stärka de offentliga finanserna och förbättra sin budgetsituation. Målet är att under goda 
tider gradvis uppnå ett budgetöverskott som ger det nödvändiga utrymmet för anpassning till 
konjunkturnedgångar och därigenom bidrar till långsiktig stabilitet i de offentliga finanserna.  
Medlemsstaterna ser fram emot eventuella förslag från kommissionen och ytterligare bidrag från 
medlemsstaterna i syfte att förstärka och förtydliga genomförandet av stabilitets- och tillväxtpakten. 
Medlemsstaterna kommer att vidta alla nödvändiga åtgärder för att öka sina ekonomiers tillväxtpo ­
tential. Förbättrad samordning av den ekonomiska politiken skulle kunna stödja denna målsättning. 
Denna förklaring föregriper inte den framtida debatten om stabilitets- och tillväxtpakten.  
31. Förklaring till artikel 156 i fördraget om Europeiska unionens 
funktionssätt  
Konferensen bekräftar att de politikområden som beskrivs i artikel 156 i huvudsak faller inom 
medlemsstaternas behörighetsområde. De främjande åtgärder och samordningsåtgärder som ska vid ­
tas på unionsnivå i enlighet med bestämmelserna i denna artikel är av kompletterande karaktär. De tjänar till att förstärka samarbetet mellan medlemsstaterna och inte till att harmonisera de nationella 
systemen. De garantier och den praxis som finns i varje medlemsstat när det gäller ansvaret hos 
arbetsmarknadens parter påverkas inte av dessa åtgärder.  
Denna förklaring påverkar inte tillämpningen av de bestämmelser i fördragen som tilldelar unionen 
befogenheter, inbegripet avseende sociala frågor.  
32. Förklaring till artikel 168.4 c i fördraget om Europeiska unionens 
funktionssätt
 
Konferensen förklarar att de åtgärder om vilka beslut ska fattas i enlighet med artikel 168.4 c måste 
respektera de gemensamma angelägenheterna i fråga om säkerhet och ha till syfte att fastställa höga 
kvalitets- och säkerhetsstandarder, om de nationella standarder som påverkar den inre marknaden i 
annat fall hindrar att en hög nivå av skydd för människors hälsa uppnås.SV C 83/348 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
33. Förklaring till artikel 174 i fördraget om Europeiska unionens 
funktionssätt  
Konferensen anser att hänvisningen i artikel 174 till öregioner även kan inbegripa hela östater, 
förutsatt att nödvändiga kriterier uppfylls.  
34. Förklaring till artikel 179 i fördraget om Europeiska unionens 
funktionssätt  
Konferensen är enig om att unionen vederbörligen kommer att beakta de grundläggande riktlinjerna 
och valen i medlemsstaternas forskningspolitik när den vidtar åtgärder inom forskning och teknisk 
utveckling.  
35. Förklaring till artikel 194 i fördraget om Europeiska unionens 
funktionssätt  
Konferensen anser att artikel 194 inte påverkar medlemsstaternas rätt att vidta de åtgärder som 
behövs för att säkerställa sin energiförsörjning på de villkor som anges i artikel 347.  
36. Förklaring till artikel 218 i fördraget om Europeiska unionens 
funktionssätt om medlemsstaternas förhandlingar om och ingående av 
internationella avtal avseende området med frihet, säkerhet och rättvisa  
Konferensen bekräftar att medlemsstaterna har rätt att förhandla om och ingå avtal med tredjeländer 
eller internationella organisationer på de områden som omfattas av tredje delen avdelning V kapitlen 3, 4 och 5, om avtalen i fråga överensstämmer med unionsrätten.  
37. Förklaring till artikel 222 i fördraget om Europeiska unionens 
funktionssätt
 
Utan att det påverkar de åtgärder som unionen har beslutat för att uppfylla kravet på solidaritet med 
en medlemsstat som utsätts för en terroristattack eller som drabbas av en naturkatastrof eller en 
katastrof som orsakas av människor, ska ingen av bestämmelserna i artikel 222 vara avsedd att 
påverka en annan medlemsstats rätt att välja det lämpligaste sättet att uppfylla sitt eget krav på 
solidaritet med den medlemsstaten.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/349
38. Förklaring till artikel 252 i fördraget om Europeiska unionens 
funktionssätt angående antalet generaladvokater i domstolen  
Konferensen förklarar att om domstolen, i enlighet med artikel 252 första stycket i fördraget om 
Europeiska unionens funktionssätt, begär att antalet generaladvokater ska utökas med tre (till elva i 
stället för åtta) kommer rådet genom enhälligt beslut att godkänna en sådan ökning.  
I det fallet samtycker konferensen till att Polen, liksom redan nu är fallet med Tyskland, Frankrike, 
Italien, Spanien och Förenade kungariket, får en ständig generaladvokat och inte längre deltar i 
rotationssystemet, varvid fem generaladvokater i stället för tre kommer att rotera i det nuvarande 
rotationssystemet.  
39. Förklaring till artikel 290 i fördraget om Europeiska unionens 
funktionssätt  
Konferensen noterar att kommissionen, i enlighet med sin fasta praxis, avser att fortsätta att samråda 
med av medlemsstaterna utsedda experter vid utarbetandet av kommissionens utkast till delegerade 
akter på området finansiella tjänster.  
40. Förklaring till artikel 329 i fördraget om Europeiska unionens 
funktionssätt  
Konferensen förklarar att medlemsstaterna när de gör en begäran om upprättande av ett fördjupat 
samarbete får ange om de redan i det skedet avser att tillämpa artikel 333, om utökning av omröst ­
ningarna med kvalificerad majoritet, eller använda det ordinarie lagstiftningsförfarandet.  
41. Förklaring till artikel 352 i fördraget om Europeiska unionens 
funktionssätt  
Konferensen förklarar att hänvisningen i artikel 352.1 i fördraget om Europeiska unionens funktions ­
sätt till unionens mål avser de mål som anges i artikel 3.2 och 3.3 i fördraget om Europeiska 
unionen och målen i artikel 3.5 i nämnda fördrag när det gäller yttre åtgärder enligt femte delen 
i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt. Det är därför uteslutet att en åtgärd som grundar 
sig på artikel 352 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt endast ska eftersträva mål som anges i artikel 3.1 i fördraget om Europeiska unio nen. I detta sammanhang noterar konferensen att i 
enlighet med artikel 31.1 i fördraget om Europeiska unionen får lagstiftningsakter inte antas på 
området för den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken.SV C 83/350 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
42. Förklaring till artikel 352 i fördraget om Europeiska unionens 
funktionssätt  
Konferensen understryker att, i enlighet med Europeiska unionens domstols fasta rättspraxis, kan 
artikel 352 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, som är en integrerad del av ett 
institutionellt system som grundas på principen om tilldelad befogenhet, inte ligga till grund för en utvidgning av tillämpningsområdet för unionens befogenhet utöver den allmänna ram som skapas 
av bestämmelserna i fördragen som helhet, särskilt de bestämmelser i vilka unionens uppgifter och 
verksamhet fastställs. Denna artikel kan under inga omständigheter användas som grund för anta
­
gande av bestämmelser som i sak skulle innebära en ändring av fördragen utan att det förfarande som fastställts för detta ändamål har följts.  
43. Förklaring till artikel 355.6 i fördraget om Europeiska unionens 
funktionssätt  
De höga fördragsslutande parterna samtycker till att Europeiska rådet enligt artikel 355.6 antar ett 
beslut som leder till en ändring av ställningen för Mayotte i förhållande till unionen, så att detta territorium blir ett yttersta randområde enligt artikel 355.1 och artikel 349, när de franska myndig
­
heterna meddelar Europeiska rådet och kommissi onen att den pågående utvecklingen när det gäller 
öns interna ställning medger detta.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/351
B. FÖRKLARINGAR OM PROTOKOLL SOM ÄR FOGADE TILL 
FÖRDRAGEN  
44. Förklaring till artikel 5 i protokollet om Schengenregelverket 
införlivat inom Europeiska unionens ramar  
Konferensen noterar att om en medlemsstat, i enlighet med artikel 5.2 i protokollet om Schengen ­
regelverket införlivat inom Europeiska unionens ramar, har lämnat en underrättelse om att den inte 
önskar delta i ett förslag eller initiativ, kan underrättelsen dras tillbaka när som helst innan den åtgärd som utvecklar Schengenregelverket antas.  
45. Förklaring till artikel 5.2 i protokollet om Schengenregelverket 
införlivat inom Europeiska unionens ramar  
Konferensen förklarar att när Förenade kungariket eller Irland har underrättat rådet om att medlems
­
staten inte har för avsikt att delta i en åtgärd som utvecklar en del av Schengenregelverket i vilken den deltar, kommer rådet att hålla en ingående diskussion om eventuella följder av att den medlems
­
staten inte deltar i åtgärden. Diskussionen inom rådet bör föras mot bakgrund av de uppgifter som kommissionen lämnar om förhållandet mellan förslaget och Schengenregelverket.  
46. Förklaring till artikel 5.3 i protokollet om Schengenregelverket 
införlivat inom Europeiska unionens ramar  
Konferensen erinrar om att om rådet inte fattar något beslut efter en första diskussion om sakfrå
­
gorna, får kommissionen lägga fram ett ändrat förslag för ytterligare en omprövning av sakfrågorna i rådet inom tidsfristen på fyra månader.  
47. Förklaring till artikel 5.3, 5.4 och 5.5 i protokollet om Schengen- 
regelverket införlivat inom Europeiska unionens ramar
 
Konferensen noterar att de villkor som ska anges i det beslut som avses i artikel 5.3, 5.4 eller 5.5 i 
protokollet om Schengenregelverket införlivat inom Europeiska unionens ramar, kan fastställa att den 
berörda medlemsstaten i förekommande fall ska bära de direkta ekonomiska konsekvenser som med 
nödvändighet och oundvikligen följer av att den upphör att delta i en del av eller hela det regelverk 
som avses i ett beslut som fattas av rådet i enlighet med artikel 4 i nämnda protokoll.SV C 83/352 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
48. Förklaring om protokollet om Danmarks ställning 
Konferensen noterar att Danmark förklarar att det inte kommer att använda sin rösträtt för att 
förhindra antagande av de bestämmelser som inte är tillämpliga på Danmark när det gäller rättsakter 
som ska antas av rådet ensamt eller gemensamt med Europaparlamentet och som innehåller både 
bestämmelser som är tillämpliga på Danmark och bestämmelser som inte är tillämpliga på Danmark, därför att de har en rättslig grund för vilken del I i protokollet om Danmarks ställning är tillämplig.  
Konferensen noterar dessutom att Danmark, på grundval av konferensens förklaring om artikel 222, 
förklarar att landets deltagande i åtgärder eller rättsakter enligt artikel 222 kommer att ske i enlighet med del I och del II i protokollet om Danmarks ställning.  
49. Förklaring om Italien 
Konferensen noterar att det i protokollet om Italien, som 1957 fogades till fördraget om upprät
­
tandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen, ändrat vid antagandet av fördraget om Europeiska unionen, preciseras följande:  
”DE HÖGA FÖRDRAGSSLUTANDE PARTERNA  
SOM ÖNSKAR lösa vissa problem avseende Italien,  
HAR ENATS OM följande bestämmelser som ska fogas till detta fördrag.  
GEMENSKAPENS MEDLEMSSTATER  
BEAKTAR att den italienska regeringen genomför ett tioårigt ekonomiskt utvecklingsprogram vars 
mål är att rätta till obalanserna i den italienska ekonomin i synnerhet genom att bygga upp en 
infrastruktur i de mindre utvecklade områdena i södra Italien och på de italienska öarna samt genom 
att skapa nya arbetstillfällen för att avskaffa arbetslösheten,  
HÄNVISAR TILL att principerna och målen i den italienska regeringens program har övervägts och 
blivit godkända av internationella samarbetsorgan i vilka medlemsstaterna är medlemmar,  
INSER att det ligger i deras gemensamma intresse att målen i det italienska programmet uppnås,  
ÄR ENIGA OM att rekommendera gemenskapens institut ioner att använda alla de medel och för
­
faranden som föreskrivs i fördraget och då särskilt att på ett lämpligt sätt utnyttja Europeiska investeringsbankens och Europeiska socialfondens resurser för att underlätta genomförandet av 
den italienska regeringens uppgift,SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/353
ANSER att gemenskapens institutioner vid tillämpningen av fördraget bör beakta de stora påfrest ­
ningar som Italiens ekonomi kommer att utsättas för under de kommande åren och det önskvärda i 
att undvika sådana riskfyllda belastningar, särskilt vad gäller betalningsbalansen eller sysselsättnings ­
nivån, som skulle kunna äventyra tillämpningen av fördraget i Italien,  
ERKÄNNER särskilt att det vid tillämpningen av artiklarna 109h och 109i blir nödvändigt att se till 
att de åtgärder som krävs av den italienska regeringen inte äventyrar genomförandet av regeringens 
program för ekonomisk utveckling och höjning av befolkningens levnadsstandard.”  
50. Förklaring till artikel 10 i protokollet om övergångsbestämmelser  
Konferensen uppmanar Europaparlamentet, rådet och kommissionen att inom ramen för sina re ­
spektive befogenheter sträva efter att, i lämpliga fall och i den mån det är möjligt inom den tidsfrist på fem år som anges i artikel 10.3 i protokollet om övergångsbestämmelser, anta rättsakter som 
ändrar eller ersätter de akter som avses i artikel 10.1 i det protokollet.SV C 83/354 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
C. FÖRKLARINGAR FRÅN MEDLEMSSTATERNA  
51. Förklaring från Konungariket Belgien om de nationella parlamenten  
Belgien preciserar att, enligt dess konstitutionella rätt, agerar såväl det federala parlamentets repre ­
sentanthus och senat som de olika gemenskapernas och regionernas parlamentariska församlingar, 
med hänsyn till de befogenheter som utövas av unionen, som ingående delar i det nationella 
parlamentariska systemet eller kammare i det nationella parlamentet.  
52. Förklaring från Konungariket Belgien, Republiken Bulgarien, 
Förbundsrepubliken Tyskland, Republiken Grekland, Konungariket Spanien, 
Republiken Italien, Republiken Cypern, Republiken Litauen, Storhertig- 
dömet Luxemburg, Republiken Ungern, Republiken Malta, Republiken 
Österrike, Republiken Portugal, Rumänien, Republiken Slovenien och 
Republiken Slovakien om Europeiska unionens symboler 
Belgien, Bulgarien, Tyskland, Grekland, Spanien, Italien, Cypern, Litauen, Luxemburg, Ungern, Malta, 
Österrike, Portugal, Rumänien, Slovenien och Slovakien förklarar att flaggan som föreställer en cirkel 
av tolv gula stjärnor på blå botten, hymnen som är hämtad från Hymn till glädjen i Ludwig van 
Beethovens nionde symfoni, mottot  Förenade i mångfalden , euron som Europeiska unionens valuta och 
Europadagen den 9 maj även i fortsättningen för dem kommer att vara symboler för medborgarnas 
gemensamma tillhörighet till Europeiska unionen och deras anknytning till denna.  
53. Förklaring från Republiken Tjeckien om Europeiska unionens stadga 
om de grundläggande rättigheterna  
1. Republiken Tjeckien erinrar om att bestämmelserna i Europeiska unionens stadga om de 
grundläggande rättigheterna riktar sig till Europeiska unionens institutioner och organ med beaktande 
av subsidiaritetsprincipen och fördelningen av befogenheter mellan Europeiska unionen och dess 
medlemsstater såsom den bekräftas i förklaring (nr 18) om avgränsningen av befogenheter. Repu ­
bliken Tjeckien betonar att bestämmelserna i stadgan riktar sig till medlemsstaterna enbart när de 
tillämpar unionsrätten och inte när de antar och tillämpar nationell rätt oberoende av unionsrätten.  
2. Republiken Tjeckien understryker även att stadgan inte innebär någon utvidgning av tillämp ­
ningsområdet för unionsrätten och inte medför någon ny befogenhet för unionen. Den inskränker 
inte tillämpningsområdet för nationell rätt och begränsar inte några av de nationella myndigheternas 
nuvarande befogenheter på detta område.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/355
3. Republiken Tjeckien betonar att i den mån som grundläggande rättigheter och principer enligt 
medlemsstaternas gemensamma konstitutionella traditioner erkänns i denna stadga ska rättigheterna 
och principerna tolkas i samstämmighet med dessa traditioner.  
4. Republiken Tjeckien understryker vidare att ingen bestämmelse i denna stadga får tolkas som 
att den inskränker eller inkräktar på de mänskliga rättigheter och grundläggande friheter som inom 
respektive tillämpningsområde erkänns i unionsrätten och de internationella konventioner i vilka 
unionen eller samtliga medlemsstater är parter, särskilt europeiska konventionen om skydd för de 
mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna, samt i medlemsstaternas författningar.  
54. Förklaring från Förbundsrepubliken Tyskland, Irland, Republiken 
Ungern, Republiken Österrike och Konungariket Sverige  
Tyskland, Irland, Ungern, Österrike och Sverige noterar att de centrala bestämmelserna i fördraget 
om upprättandet av Europeiska atomenergigemenskapen inte har ändrats i sak sedan det fördraget 
trädde i kraft och behöver uppdateras. De stöder därför tanken på en konferens mellan företrädarna 
för medlemsstaternas regeringar, som bör sammankallas så snart som möjligt.  
55. Förklaring från Konungariket Spanien och Förenade konunga- 
riket Storbritannien och Nordirland  
Fördragen är tillämpliga på Gibraltar i dess egenskap av ett europeiskt territorium för vars yttre 
förbindelser en medlemsstat är ansvarig. Detta medför inte någon förändring av de berörda medlems ­
staternas ståndpunkter.  
56. Förklaring från Irland om artikel 3 i protokollet om Förenade 
kungarikets och Irlands ställning med avseende på området med frihet, 
säkerhet och rättvisa  
Irland bekräftar sin uppslutning bakom unione n som ett område med frihet, säkerhet och rättvisa 
och med respekt för de grundläggande rättigheterna samt de olika rättssystemen och rättsliga tradi ­
tionerna i medlemsstaterna, inom vilket medborgarna åtnjuter en hög säkerhetsnivå.  
Irland förklarar därför att landet är fast beslutet att i enlighet med artikel 3 i protokollet om Förenade 
kungarikets och Irlands ställning med avseende på området med frihet, säkerhet och rättvisa i största 
möjliga utsträckning utöva sin rätt att delta i beslut om åtgärder enligt avdelning V i tredje delen av 
fördraget om Europeiska unionens funktionssätt.  
Irland kommer i synnerhet att i största möjliga utsträckning delta i åtgärder på området för polis ­
samarbete.SV C 83/356 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
Irland erinrar dessutom om att landet i enlighet med artikel 8 i protokollet skriftligen får meddela 
rådet att landet inte längre önskar omfattas av protokollet. Irland avser att inom tre år efter Lissabon ­
fördragets ikraftträdande se över hur dessa bestämmelser fungerar.  
57. Förklaring från Republiken Italien om Europaparlamentets 
sammansättning  
Italien konstaterar att enligt artikel 10 och artikel 14 i fördraget om Europeiska unionen ska 
Europaparlamentet vara sammansatt av företrädare för unionens medborgare, vilka ska företrädas 
med degressiv proportionalitet.  
Italien konstaterar även att enligt artikel 9 i fördraget om Europeiska unionen och artikel 20 i 
fördraget om Europeiska unionens funktionssätt ska varje medborgare i en medlemsstat ha unions ­
medborgarskap.  
Därför anser Italien, utan att det påverkar tillämpningen av beslutet om valperioden 2009–2014, att 
varje beslut som antas av Europeiska rådet på Europaparlamentets initiativ och med dess godkän ­
nande för att fastställa Europaparlamentets sammansättning ska respektera de principer som anges i 
artikel 14.2 första stycket.  
58. Förklaring från Republiken Lettland, Republiken Ungern och 
Republiken Malta om stavningen av namnet på den gemensamma valutan i 
fördragen  
Utan att det påverkar den enhetliga stavningen av namnet på Europeiska unionens gemensamma 
valuta enligt fördragen och hur denna anges på sedlar och mynt, förklarar Lettland, Ungern och Malta att stavningen av namnet på den gemensamma valutan, inbegripet de avledningar av detta ord 
som används i den lettiska, den ungerska och den maltesiska versionen av fördragen, inte har någon 
inverkan på de befintliga reglerna i det lettiska, det ungerska och det maltesiska språket.  
59. Förklaring från Konungariket Nederländerna till artikel 312 i 
fördraget om Europeiska unionens funktionssätt
 
Konungariket Nederländerna kommer att godkänna ett beslut enligt artikel 312.2 andra stycket i 
fördraget om Europeiska unionens funktionssätt när en revidering av det beslut som avses i 
artikel 311 tredje stycket i det fördraget har givit Nederländerna en tillfredsställande lösning på 
dess i förhållande till unionens budget alltför negativa nettobetalningssituation.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/357
60. Förklaring från Konungariket Nederländerna till artikel 355 i 
fördraget om Europeiska unionens funktionssätt  
Konungariket Nederländerna förklarar att ett initiativ till ett beslut enligt artikel 355.6 i syfte att 
ändra Nederländska Antillernas och/eller Arubas ställning i förhållande till unionen kommer att 
läggas fram endast på grundval av ett beslut som fattats i enlighet med Konungariket Nederländernas 
stadga.  
61. Förklaring från Republiken Polen om Europeiska unionens stadga om 
de grundläggande rättigheterna  
Stadgan påverkar inte på något sätt medlemsstaternas rätt att lagstifta på området för allmän moral, 
familjerätt samt skyddet för människans värdighet och respekt för människans fysiska och moraliska integritet.  
62. Förklaring från Republiken Polen om protokollet om Polens och 
Förenade kungarikets tillämpning av Europeiska unionens stadga om de 
grundläggande rättigheterna  
Republiken Polen förklarar att, med hänsyn till traditionerna från fackföreningsrörelsen Solidaritet 
och dess betydelsefulla bidrag till kampen för sociala rättigheter och arbetstagares rättigheter, re
­
spekterar landet fullt ut de sociala rättigheter och arbetstagares rättigheter som fastställs i unions ­
rätten och särskilt de rättigheter som bekräftas i avdelning IV i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna.  
63. Förklaring från Förenade konungariket Storbritannien och 
Nordirland om definitionen av begreppet ”medborgare”  
Med avseende på fördragen och fördraget om upprättandet av Europeiska atomenergigemenskapen 
och någon av de akter som har sin grund i dessa fördrag eller som fortsätter att gälla i kraft av dessa, 
upprepar Förenade kungariket den förklaring landet avgav den 31 december 1982 om definitionen av begreppet ”medborgare” med undantaget att hänvisningen till ”medborgare i de brittiska beroende territorierna” ska tolkas som ”medborgare i de brittiska utomeuropeiska territorierna”.  
64. Förklaring från Förenade konungariket Storbritannien och 
Nordirland om rösträtten i val till Europaparlamentet  
Förenade kungariket noterar att artikel 14 i fördraget om Europeiska unionen och andra bestäm
­
melser i fördragen inte är avsedda att ändra grunden för rösträtten i val till Europaparlamentet.SV C 83/358 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
65. Förklaring från Förenade konungariket Storbritannien och 
Nordirland om artikel 75 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt  
Förenade kungariket stöder fullt ut kraftfulla åtgärder när det gäller att besluta om ekonomiska 
sanktioner som syftar till att förebygga och bekämpa terrorism och därmed sammanhängande verk ­
samhet. Förenade kungariket förklarar därför att det har för avsikt att, i enlighet med artikel 3 i 
protokollet om Förenade kungarikets och Irlands ställning med avseende på området med frihet, 
säkerhet och rättvisa, utöva sin rätt att delta i antaga ndet av alla förslag som läggs fram enligt 
artikel 75 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/359

JÄMFÖRELSETABELLER  (*) 
Fördraget om Europeiska unionen  
Tidigare numrering i fördraget om 
Europeiska unionen  Ny numrering i fördraget om Europeiska 
unionen  
AVDELNING I – GEMENSAMMA BESTÄM ­
MELSER  AVDELNING I – GEMENSAMMA BESTÄM ­
MELSER  
Artikel 1  Artikel 1 
Artikel 2  
Artikel 2  Artikel 3 
Artikel 3 (upphävd) (  1 ) 
Artikel 4  
Artikel 5 (  2 ) 
Artikel 4 (upphävd) (  3 ) 
Artikel 5 (upphävd) (  4 ) 
Artikel 6  Artikel 6 
Artikel 7  Artikel 7 
Artikel 8  
AVDELNING II – BESTÄMMELSER OM ÄND ­
RING AV FÖRDRAGET OM UPPRÄTTANDET 
AV EUROPEISKA EKONOMISKA GEMENSKA ­
PEN I SYFTE ATT UPPRÄTTA EUROPEISKA 
GEMENSKAPEN  AVDELNING II – BESTÄMMELSER OM DE ­
MOKRATISKA PRINCIPER 
Artikel 8 (upphävd) (  5 ) Artikel 9 
Artikel 10 (  6 ) 
( 1 ) Ersatt i sak av artikel 7 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (nedan kallat  EUF-fördraget ) 
och artikel 13.1 och artikel 21.3 andra stycket i fördraget om Europeiska unionen (nedan kallat  EU- 
fördraget ). 
( 2 ) Ersätter artikel 5 i fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen (nedan kallat  EG-fördraget ). 
( 3 ) Ersatt i sak av artikel 15. 
( 4 ) Ersatt i sak av artikel 13.2. 
( 5 ) Genom artikel 8 i EU-fördraget, vilken gällde före Lissabonfördragets ikraftträdande (nedan kallat  det 
nuvarande EU-fördraget ), ändrades EG-fördraget. Dessa ändringar har införlivats i det senare fördraget och 
artikel 8 är upphävd. Artikelns nummer används för att införa en ny bestämmelse. 
( 6 ) Punkt 4 ersätter i sak artikel 191 första stycket i EG-fördraget.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/361  
(*) Dessa två tabeller har sitt ursprung i de tabeller som avses i artikel 5 i Lissabonfördraget, dock utan 
mittenkolumnen som återgav den tillfälliga numreringen i Lissabonfördraget.
Tidigare numrering i fördraget om 
Europeiska unionen  Ny numrering i fördraget om Europeiska 
unionen  
Artikel 11  
Artikel 12  
AVDELNING III – BESTÄMMELSER OM 
ÄNDRING AV FÖRDRAGET OM UPPRÄT ­
TANDET AV EUROPEISKA KOL- OCH STÅL ­
GEMENSKAPEN  AVDELNING III – INSTITUTIONELLA BE ­
STÄMMELSER 
Artikel 9 (upphävd) (  7 ) Artikel 13 
Artikel 14 (  8 ) 
Artikel 15 (  9 ) 
Artikel 16 (  10 ) 
Artikel 17 (  11 ) 
Artikel 18  
Artikel 19 (  12 ) 
AVDELNING IV – BESTÄMMELSER OM 
ÄNDRING AV FÖRDRAGET OM UPPRÄT ­
TANDET AV EUROPEISKA ATOMENERGI- 
GEMENSKAPEN  AVDELNING IV – BESTÄMMELSER OM FÖR ­
DJUPADE SAMARBETEN  
Artikel 10 (upphävd) (  13 ) 
Artiklarna 27a–27e (ersatta) 
Artiklarna 40–40b (ersatta) 
Artiklarna 43–45 (ersatta)  Artikel 20 (  14 ) 
( 7 ) Genom artikel 9 i det nuvarande EU-fördraget ändrades fördraget om upprättandet av Europeiska kol- 
och stålgemenskapen. Det fördraget upphörde att gälla den 23 juli 2002. Artikel 9 är upphävd och 
dess nummer används för att införa en annan bestämmelse. 
( 8 ) — Punkterna 1 och 2 ersätter i sak artikel 189 i EG-fördraget. 
— Punkterna 1–3 ersätter i sak artikel 190.1–190.3 i EG-fördraget. — Punkt 1 ersätter i sak artikel 192 första stycket i EG-fördraget. 
— Punkt 4 ersätter i sak artikel 197 första stycket i EG-fördraget. 
(
 9 ) Ersätter i sak artikel 4. 
( 10 ) — Punkt 1 ersätter i sak artikel 202 första och andra strecksatserna i EG-fördraget. 
— Punkterna 2 och 9 ersätter i sak artikel 203 i EG-fördraget. 
— Punkterna 4 och 5 ersätter i sak artikel 205.2 och 205.4 i EG-fördraget. 
( 11 ) — Punkt 1 ersätter i sak artikel 211 i EG-fördraget. 
— Punkterna 3 och 7 ersätter i sak artikel 214 i EG-fördraget. — Punkt 6 ersätter i sak artikel 217.1, 217.3 och 217.4 i EG-fördraget. 
(
 12 ) — Ersätter i sak artikel 220 i EG-fördraget. 
— Punkt 2 första stycket ersätter i sak artikel 221 första stycket i EG-fördraget. 
( 13 ) Genom artikel 10 i det nuvarande EU-fördraget ändrades fördraget om upprättandet av Europeiska 
atomenergigemenskapen. Dessa ändringar har införlivats i det fördraget och artikel 10 är upphävd. Artikelns nummer används för att införa en annan bestämmelse. 
(
 14 ) Ersätter även artiklarna 11 och 11a i EG-fördraget.SV C 83/362 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
Tidigare numrering i fördraget om 
Europeiska unionen  Ny numrering i fördraget om Europeiska 
unionen  
AVDELNING V –BESTÄMMELSER OM EN 
GEMENSAM UTRIKES- OCH SÄKERHETS ­
POLITIK AVDELNING V – ALLMÄNNA BESTÄMMEL ­
SER OM UNIONENS YTTRE ÅTGÄRDER OCH 
SÄRSKILDA BESTÄMMELSER OM DEN GE ­
MENSAMMA UTRIKES- OCH SÄKERHETS ­
POLITIKEN 
Kapitel 1 – Allmänna bestämmelser om unio ­
nens yttre åtgärder  
Artikel 21  
Artikel 22  
Kapitel 2 – Särskilda bestämmelser om den 
gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken  
Avsnitt 1 – Gemensamma bestämmelser  
Artikel 23  
Artikel 11  Artikel 24 
Artikel 12  Artikel 25 
Artikel 13  Artikel 26 
Artikel 27  
Artikel 14  Artikel 28 
Artikel 15  Artikel 29 
Artikel 22 (flyttad)  Artikel 30 
Artikel 23 (flyttad)  Artikel 31 
Artikel 16  Artikel 32 
Artikel 17 (flyttad)  Artikel 42 
Artikel 18  Artikel 33 
Artikel 19  Artikel 34 
Artikel 20  Artikel 35 
Artikel 21  Artikel 36 
Artikel 22 (flyttad)  Artikel 30 
Artikel 23 (flyttad)  Artikel 31 
Artikel 24  Artikel 37SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/363
Tidigare numrering i fördraget om 
Europeiska unionen  Ny numrering i fördraget om Europeiska 
unionen  
Artikel 25  Artikel 38 
Artikel 39  
Artikel 47 (flyttad)  Artikel 40 
Artikel 26 (upphävd)  
Artikel 27 (upphävd)  
Artikel 27a (ersatt) (  15 ) Artikel 20 
Artikel 27b (ersatt) (  15 ) Artikel 20 
Artikel 27c (ersatt) (  15 ) Artikel 20 
Artikel 27d (ersatt) (  15 ) Artikel 20 
Artikel 27e (ersatt) (  15 ) Artikel 20 
Artikel 28  Artikel 41 
Avsnitt 2 – Bestämmelser om den gemen ­
samma säkerhets- och försvarspolitiken  
Artikel 17 (flyttad)  Artikel 42 
Artikel 43  
Artikel 44  
Artikel 45  
Artikel 46  
AVDELNING VI – BESTÄMMELSER OM PO ­
LISSAMARBETE OCH STRAFFRÄTTSLIGT 
SAMARBETE (upphävd) (  16 ) 
Artikel 29 (ersatt) (  17 ) 
Artikel 30 (ersatt) (  18 ) 
Artikel 31 (ersatt) (  19 ) 
( 15 ) Artiklarna 27a–27e i det nuvarande EU-fördraget, om närmare samarbete, ska även ersättas med 
artiklarna 326–334 i EUF-fördraget. 
( 16 ) Bestämmelserna i avdelning VI i det nuvarande EU-fördraget om polissamarbete och straffrättsligt 
samarbete ska ersättas med bestämmelserna i kapitlen 1, 4 och 5 i avdelning IV (omnumrerad V) i 
tredje delen i EUF-fördraget. 
( 17 ) Ersatt av artikel 67 i EUF-fördraget. 
( 18 ) Ersatt av artiklarna 87 och 88 i EUF-fördraget. 
( 19 ) Ersatt av artiklarna 82, 83 och 85 i EUF-fördraget.SV C 83/364 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
Tidigare numrering i fördraget om 
Europeiska unionen  Ny numrering i fördraget om Europeiska 
unionen  
Artikel 32 (ersatt) (  20 ) 
Artikel 33 (ersatt) (  21 ) 
Artikel 34 (upphävd)  
Artikel 35 (upphävd)  
Artikel 36 (ersatt) (  22 ) 
Artikel 37 (upphävd)  
Artikel 38 (upphävd)  
Artikel 39 (upphävd)  
Artikel 40 (ersatt) (  23 ) Artikel 20 
Artikel 40a (ersatt) (  23 ) Artikel 20 
Artikel 40b (ersatt) (  23 ) Artikel 20 
Artikel 41 (upphävd)  
Artikel 42 (upphävd)  
AVDELNING VII – BESTÄMMELSER OM ETT 
NÄRMARE SAMARBETE (ersatt) (  24 ) AVDELNING IV – BESTÄMMELSER OM FÖRDJUPADE SAMARBETEN  
Artikel 43 (ersatt) (
 24 ) Artikel 20 
Artikel 43a (ersatt) (  24 ) Artikel 20 
Artikel 43b (ersatt) (  24 ) Artikel 20 
Artikel 44 (ersatt) (  24 ) Artikel 20 
Artikel 44a (ersatt) (  24 ) Artikel 20 
Artikel 45 (ersatt) (  24 ) Artikel 20 
AVDELNING VIII – SLUTBESTÄMMELSER  AVDELNING VI – SLUTBESTÄMMELSER  
Artikel 46 (upphävd)  
Artikel 47  
( 20 ) Ersatt av artikel 89 i EUF-fördraget. 
( 21 ) Ersatt av artikel 72 i EUF-fördraget. 
( 22 ) Ersatt av artikel 71 i EUF-fördraget. 
( 23 ) Artiklarna 40–40b i det nuvarande EU-fördraget om ett närmare samarbete, ska även ersättas med 
artiklarna 326–334 i EUF-fördraget. 
( 24 ) Artiklarna 43–45 och avdelning VII i det nuvarande EU-fördraget om ett närmare samarbete, ska även 
ersättas med artiklarna 326–334 i EUF-fördraget.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/365
Tidigare numrering i fördraget om 
Europeiska unionen  Ny numrering i fördraget om Europeiska 
unionen  
Artikel 47 (ersatt)  Artikel 40 
Artikel 48  Artikel 48 
Artikel 49  Artikel 49 
Artikel 50  
Artikel 51  
Artikel 52  
Artikel 50 (upphävd)  
Artikel 51  Artikel 53 
Artikel 52  Artikel 54 
Artikel 53  Artikel 55 
Fördraget om Europeiska unionens funktionssätt  
Tidigare numrering i fördraget om upprättandet 
av Europeiska gemenskapen  Ny numrering i fördraget om Europeiska unio ­
nens funktionssätt  
FÖRSTA DELEN – PRINCIPERNA  FÖRSTA DELEN – PRINCIPERNA  
Artikel 1 (upphävd)  
Artikel 1  
Artikel 2 (upphävd) (  25 ) 
Avdelning I – Unionens befogenhetskategorier 
och befogenhetsområden  
Artikel 2  
Artikel 3  
Artikel 4  
Artikel 5  
Artikel 6  
Avdelning II – Allmänna bestämmelser  
( 25 ) Ersatt i sak av artikel 3 i EU-fördraget.SV C 83/366 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
Tidigare numrering i fördraget om upprättandet 
av Europeiska gemenskapen  Ny numrering i fördraget om Europeiska unio ­
nens funktionssätt  
Artikel 7  
Artikel 3.1 (upphävd) (  26 ) 
Artikel 3.2  Artikel 8 
Artikel 4 (flyttad)  Artikel 119  
Artikel 5 (ersatt) (  27 ) 
Artikel 9  
Artikel 10  
Artikel 6  Artikel 11 
Artikel 153.2 (flyttad) Artikel 12 
Artikel 13 (  28 ) 
Artikel 7 (upphävd) (  29 ) 
Artikel 8 (upphävd) (  30 ) 
Artikel 9 (upphävd)  
Artikel 10 (upphävd) (  31 ) 
Artikel 11 (ersatt) (  32 ) Artiklarna 326–334 
Artikel 11a (ersatt) (  32 ) Artiklarna 326–334 
Artikel 12 (flyttad)  Artikel 18 
Artikel 13 (flyttad)  Artikel 19 
Artikel 14 (flyttad)  Artikel 26 
Artikel 15 (flyttad)  Artikel 27 
Artikel 16  Artikel 14 
Artikel 255 (flyttad)  Artikel 15 
Artikel 286 (ersatt ) Artikel 16 
( 26 ) Ersatt i sak av artiklarna 3–6 i EUF-fördraget. 
( 27 ) Ersatt av artikel 5 i EU-fördraget. 
( 28 ) Införande av bestämmelserna i protokollet om djurskydd och djurens välfärd. 
( 29 ) Ersatt i sak av artikel 13 i EU-fördraget. 
( 30 ) Ersatt i sak av artikel 13 i EU-fördraget och artikel 282.1 i EUF-fördraget. 
( 31 ) Ersatt i sak av artikel 4.3 i EU-fördraget. 
( 32 ) Ersatt även av artikel 20 i EU-fördraget.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/367
Tidigare numrering i fördraget om upprättandet 
av Europeiska gemenskapen  Ny numrering i fördraget om Europeiska unio ­
nens funktionssätt  
Artikel 17  
ANDRA DELEN – UNIONS-MEDBORGAR ­
SKAP ANDRA DELEN – ICKE-DISKRIMINERING 
OCH UNIONSMEDBORGARSKAP 
Artikel 12 (flyttad)  Artikel 18 
Artikel 13 (flyttad)  Artikel 19 
Artikel 17  Artikel 20 
Artikel 18  Artikel 21 
Artikel 19  Artikel 22 
Artikel 20  Artikel 23 
Artikel 21  Artikel 24 
Artikel 22  Artikel 25 
TREDJE DELEN – GEMENSKAPENS POLITIK  TREDJE DELEN – UNIONENS POLITIK OCH 
INRE ÅTGÄRDER  
Avdelning I – Den inre marknaden  
Artikel 14 (flyttad)  Artikel 26 
Artikel 15 (flyttad)  Artikel 27 
Avdelning I – Fri rörlighet för varor  Avdelning II – Fri rörlighet för varor  
Artikel 23  Artikel 28 
Artikel 24  Artikel 29 
Kapitel 1 – Tullunionen  Kapitel 1 – Tullunionen  
Artikel 25  Artikel 30 
Artikel 26  Artikel 31 
Artikel 27  Artikel 32 
Tredje delen, avdelning X – Tullsamarbete (flyttad)  Kapitel 2 – Tullsamarbete  
Artikel 135 (flyttad) Artikel 33 
Kapitel 2 – Förbud mot kvantitativa restriktio ­
ner mellan medlemsstaterna  Kapitel 3 – Förbud mot kvantitativa restriktio ­
ner mellan medlemsstaterna  
Artikel 28  Artikel 34SV C 83/368 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
Tidigare numrering i fördraget om upprättandet 
av Europeiska gemenskapen  Ny numrering i fördraget om Europeiska unio ­
nens funktionssätt  
Artikel 29  Artikel 35 
Artikel 30  Artikel 36 
Artikel 31  Artikel 37 
Avdelning II – Jordbruk  Avdelning III – Jordbruk och fiskeri  
Artikel 32  Artikel 38 
Artikel 33  Artikel 39 
Artikel 34  Artikel 40 
Artikel 35  Artikel 41 
Artikel 36  Artikel 42 
Artikel 37  Artikel 43 
Artikel 38  Artikel 44 
Avdelning III – Fri rörlighet för personer, 
tjänster och kapital  Avdelning IV – Fri rörlighet för personer, tjänster och kapital  
Kapitel 1 – Arbetstagare  Kapitel 1 – Arbetstagare  
Artikel 39  Artikel 45 
Artikel 40  Artikel 46 
Artikel 41  Artikel 47 
Artikel 42  Artikel 48 
Kapitel 2 – Etableringsrätt  Kapitel 2 – Etableringsrätt  
Artikel 43  Artikel 49 
Artikel 44  Artikel 50 
Artikel 45  Artikel 51 
Artikel 46  Artikel 52 
Artikel 47  Artikel 53 
Artikel 48  Artikel 54 
Artikel 294 (flyttad) Artikel 55 
Kapitel 3 – Tjänster  Kapitel 3 – Tjänster  
Artikel 49  Artikel 56SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/369
Tidigare numrering i fördraget om upprättandet 
av Europeiska gemenskapen  Ny numrering i fördraget om Europeiska unio ­
nens funktionssätt  
Artikel 50  Artikel 57 
Artikel 51  Artikel 58 
Artikel 52  Artikel 59 
Artikel 53  Artikel 60 
Artikel 54  Artikel 61 
Artikel 55  Artikel 62 
Kapitel 4 – Kapital och betalningar  Kapitel 4 – Kapital och betalningar  
Artikel 56  Artikel 63 
Artikel 57  Artikel 64 
Artikel 58  Artikel 65 
Artikel 59  Artikel 66 
Artikel 60 (flyttad)  Artikel 75 
Avdelning IV – Visering, asyl, invandring och 
annan politik som rör fri rörlighet för personer  Avdelning V – Ett område med frihet, säkerhet och rättvisa 
Kapitel 1 – Allmänna bestämmelser  
Artikel 61  Artikel 67 (
 33 ) 
Artikel 68  
Artikel 69  
Artikel 70  
Artikel 71 (  34 ) 
Artikel 64.1 (ersatt)  Artikel 72 ( 35 ) 
Artikel 73  
Artikel 66 (ersatt)  Artikel 74 
Artikel 60 (flyttad)  Artikel 75 
Artikel 76  
( 33 ) Ersätter även artikel 29 i det nuvarande EU-fördraget. 
( 34 ) Ersätter artikel 36 i det nuvarande EU-fördraget. 
( 35 ) Ersätter även artikel 33 i det nuvarande EU-fördraget.SV C 83/370 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
Tidigare numrering i fördraget om upprättandet 
av Europeiska gemenskapen  Ny numrering i fördraget om Europeiska unio ­
nens funktionssätt  
Kapitel 2 – Politik som gäller gränskontroll, 
asyl och invandring  
Artikel 62  Artikel 77 
Artikel 63 punkterna 1 och 2 och artikel 64.2 (
 36 ) Artikel 78  
Artikel 63 punkterna 3 och 4  Artikel 79 
Artikel 80  
Artikel 64.1 (ersatt)  Artikel 72 
Kapitel 3 – Civilrättsligt samarbete  
Artikel 65  Artikel 81 
Artikel 66 (ersatt)  Artikel 74 
Artikel 67 (upphävd)  
Artikel 68 (upphävd)  
Artikel 69 (upphävd)  
Kapitel 4 – Straffrättsligt samarbete  
Artikel 82 (  37 ) 
Artikel 83 (  37 ) 
Artikel 84  
Artikel 85 (  37 ) 
Artikel 86  
Kapitel 5 – Polissamarbete  
Artikel 87 (  38 ) 
Artikel 88 (  38 ) 
Artikel 89 (  39 ) 
( 36 ) Artikel 63 punkterna 1 och 2 i EG-fördraget ska ersättas med artikel 78.1 och 78.2 i EUF-fördraget 
och artikel 64.2 ska ersättas med artikel 78.3 i EUF-fördraget. 
( 37 ) Ersätter artikel 31 i det nuvarande EU-fördraget. 
( 38 ) Ersätter artikel 30 i det nuvarande EU-fördraget. 
( 39 ) Ersätter artikel 32 i det nuvarande EU-fördraget.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/371
Tidigare numrering i fördraget om upprättandet 
av Europeiska gemenskapen  Ny numrering i fördraget om Europeiska unio ­
nens funktionssätt  
Avdelning V – Transporter  Avdelning VI – Transporter  
Artikel 70  Artikel 90 
Artikel 71  Artikel 91 
Artikel 72  Artikel 92 
Artikel 73  Artikel 93 
Artikel 74  Artikel 94 
Artikel 75  Artikel 95 
Artikel 76  Artikel 96 
Artikel 77  Artikel 97 
Artikel 78  Artikel 98 
Artikel 79  Artikel 99 
Artikel 80  Artikel 100  
Avdelning VI – Gemensamma regler om kon ­
kurrens, beskattning och tillnärmning av lag ­
stiftning  Avdelning VII – Gemensamma regler om kon ­
kurrens, beskattning och tillnärmning av lag ­
stiftning  
Kapitel 1 – Konkurrensregler  Kapitel 1 – Konkurrensregler  
Avsnitt 1 – Regler tillämpliga på företag  Avsnitt 1 – Regler tillämpliga på företag  
Artikel 81  Artikel 101  
Artikel 82  Artikel 102  
Artikel 83  Artikel 103  
Artikel 84  Artikel 104  
Artikel 85  Artikel 105  
Artikel 86  Artikel 106  
Avsnitt 2 – Statligt stöd  Avsnitt 2 – Statligt stöd  
Artikel 87  Artikel 107  
Artikel 88  Artikel 108  
Artikel 89  Artikel 109  
Kapitel 2 – Bestämmelser om skatter och av ­
gifter  Kapitel 2 – Bestämmelser om skatter och av ­
gifterSV C 83/372 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
Tidigare numrering i fördraget om upprättandet 
av Europeiska gemenskapen  Ny numrering i fördraget om Europeiska unio ­
nens funktionssätt  
Artikel 90  Artikel 110  
Artikel 91  Artikel 111  
Artikel 92  Artikel 112  
Artikel 93  Artikel 113  
Kapitel 3 – Tillnärmning av lagstiftning  Kapitel 3 – Tillnärmning av lagstiftning  
Artikel 95 (flyttad)  Artikel 114  
Artikel 94 (flyttad)  Artikel 115  
Artikel 96  Artikel 116  
Artikel 97  Artikel 117  
Artikel 118  
Avdelning VII – Ekonomisk och monetär poli ­
tik Avdelning VIII – Ekonomisk och monetär po ­
litik  
Artikel 4 (flyttad)  Artikel 119  
Kapitel 1 – Ekonomisk politik  Kapitel 1 – Ekonomisk politik  
Artikel 98  Artikel 120  
Artikel 99  Artikel 121  
Artikel 100  Artikel 122  
Artikel 101  Artikel 123  
Artikel 102  Artikel 124  
Artikel 103  Artikel 125  
Artikel 104  Artikel 126  
Kapitel 2 – Monetär politik  Kapitel 2 – Monetär politik  
Artikel 105  Artikel 127  
Artikel 106  Artikel 128  
Artikel 107  Artikel 129  
Artikel 108  Artikel 130  
Artikel 109  Artikel 131  
Artikel 110  Artikel 132SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/373
Tidigare numrering i fördraget om upprättandet 
av Europeiska gemenskapen  Ny numrering i fördraget om Europeiska unio ­
nens funktionssätt  
Artikel 111.1–111.3 och 111.5 (flyttad)  Artikel 219 
Artikel 111.4 (flyttad)  Artikel 138 
Artikel 133  
Kapitel 3 – Institutionella bestämmelser  Kapitel 3 – Institutionella bestämmelser  
Artikel 112 (flyttad)  Artikel 283 
Artikel 113 (flyttad)  Artikel 284 
Artikel 114  Artikel 134  
Artikel 115  Artikel 135  
Kapitel 4 – Särskilda bestämmelser för de 
medlemsstater som har euron som valuta  
Artikel 136  
Artikel 137  
Artikel 111.4 (flyttad) Artikel 138  
Kapitel 4 – Övergångsbestämmelser  Kapitel 5 – Övergångsbestämmelser  
Artikel 116 (upphävd)  
Artikel 139  
Artikel 117.1 och 117.2 sjätte strecksatsen och 
117.3–117.9 (upphävd)  
Artikel 117.2 fem första strecksatserna (flyt ­
tade)  Artikel 141.2 
Artikel 121.1 (flyttad) Artikel 122.2 andra meningen (flyttad) 
Artikel 123.5 (flyttad)  Artikel 140 (
 40 ) 
Artikel 118 (upphävd)  
Artikel 123.3 (flyttad) 
Artikel 117.2 fem första strecksatserna (flyttad)  Artikel 141 (  41 ) 
( 40 ) — Artikel 140.1 ska ha samma lydelse som artikel 121.1, 
— artikel 140.2 ska ha samma lydelse som artikel 122.2 andra meningen, 
— artikel 140.3 ska ha samma lydelse som artikel 123.5. 
( 41 ) — Artikel 141.1 ska ha samma lydelse som artikel 123.3, 
— artikel 141.2 ska ha samma lydelse som de fem första strecksatserna i artikel 117.2.SV C 83/374 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
Tidigare numrering i fördraget om upprättandet 
av Europeiska gemenskapen  Ny numrering i fördraget om Europeiska unio ­
nens funktionssätt  
Artikel 124.1 (flyttad) Artikel 142  
Artikel 119  Artikel 143  
Artikel 120  Artikel 144  
Artikel 121.1 (flyttad)  Artikel 140.1 
Artikel 121.2–121.4 (upphävd)  
Artikel 122.1, 122.2 första meningen, 122.3, 
122.4, 122.5 och 122.6 (upphävd)  
Artikel 122.2 andra meningen (flyttad)  Artikel 140.2 första stycket 
Artikel 123.1, 123.2 och 123.4 (upphävd)  
Artikel 123.3 (flyttad)  Artikel 141.1 
Artikel 123.5 (flyttad)  Artikel 140.3 
Artikel 124.1 (flyttad)  Artikel 142  
Artikel 124.2 (upphävd)  
Avdelning VIII – Sysselsättning  Avdelning IX – Sysselsättning  
Artikel 125  Artikel 145  
Artikel 126  Artikel 146  
Artikel 127  Artikel 147  
Artikel 128  Artikel 148  
Artikel 129  Artikel 149  
Artikel 130  Artikel 150  
Avdelning IX – Gemensam handelspolitik 
(flyttad)  Femte delen, avdelning II – Den gemensamma handelspolitiken  
Artikel 131 (flyttad)  Artikel 206  
Artikel 132 (upphävd)  
Artikel 133 (flyttad)  Artikel 207  
Artikel 134 (upphävd)  
Avdelning X – Tullsamarbete (flyttad)  Tredje delen, avdelning II, kapitel 2 – TullsamarbeteSV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/375
Tidigare numrering i fördraget om upprättandet 
av Europeiska gemenskapen  Ny numrering i fördraget om Europeiska unio ­
nens funktionssätt  
Artikel 135 (flyttad)  Artikel 33 
Avdelning XI – Socialpolitik, utbildning, yrkes ­
utbildning och ungdomsfrågor  Avdelning X – Socialpolitik  
Kapitel 1 – Sociala bestämmelser (upphävd)  
Artikel 136  Artikel 151  
Artikel 152  
Artikel 137  Artikel 153  
Artikel 138  Artikel 154  
Artikel 139  Artikel 155  
Artikel 140  Artikel 156  
Artikel 141  Artikel 157  
Artikel 142  Artikel 158  
Artikel 143  Artikel 159  
Artikel 144  Artikel 160  
Artikel 145  Artikel 161  
Kapitel 2 – Europeiska socialfonden  Avdelning XI – Europeiska socialfonden  
Artikel 146  Artikel 162  
Artikel 147  Artikel 163  
Artikel 148  Artikel 164  
Kapitel 3 – Utbildning, yrkesutbildning, ung ­
domsfrågor  Avdelning XII – Utbildning, yrkesutbildning, 
ungdomsfrågor och idrott  
Artikel 149  Artikel 165  
Artikel 150  Artikel 166  
Avdelning XII – Kultur  Avdelning XIII – Kultur  
Artikel 151  Artikel 167  
Avdelning XIII – Folkhälsa  Avdelning XIV – Folkhälsa  
Artikel 152  Artikel 168  
Avdelning XIV – Konsumentskydd  Avdelning XV – KonsumentskyddSV C 83/376 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
Tidigare numrering i fördraget om upprättandet 
av Europeiska gemenskapen  Ny numrering i fördraget om Europeiska unio ­
nens funktionssätt  
Artikel 153.1, 153.3, 153.4 och 153.5  Artikel 169  
Artikel 153.2 (flyttad)  Artikel 12 
Avdelning XV – Transeuropeiska nät  Avdelning XVI – Transeuropeiska nät  
Artikel 154  Artikel 170  
Artikel 155  Artikel 171  
Artikel 156  Artikel 172  
Avdelning XVI – Industri  Avdelning XVII – Industri  
Artikel 157  Artikel 173  
Avdelning XVII – Ekonomisk och social sam ­
manhållning  Avdelning XVIII – Ekonomisk, social och ter ­
ritoriell sammanhållning  
Artikel 158  Artikel 174  
Artikel 159  Artikel 175  
Artikel 160  Artikel 176  
Artikel 161  Artikel 177  
Artikel 162  Artikel 178  
Avdelning XVIII – Forskning och teknisk ut ­
veckling  Avdelning XIX – Forskning och teknisk ut ­
veckling samt rymden  
Artikel 163  Artikel 179  
Artikel 164  Artikel 180  
Artikel 165  Artikel 181  
Artikel 166  Artikel 182  
Artikel 167  Artikel 183  
Artikel 168  Artikel 184  
Artikel 169  Artikel 185  
Artikel 170  Artikel 186  
Artikel 171  Artikel 187  
Artikel 172  Artikel 188  
Artikel 189SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/377
Tidigare numrering i fördraget om upprättandet 
av Europeiska gemenskapen  Ny numrering i fördraget om Europeiska unio ­
nens funktionssätt  
Artikel 173  Artikel 190  
Avdelning XIX – Miljö  Avdelning XX – Miljö  
Artikel 174  Artikel 191  
Artikel 175  Artikel 192  
Artikel 176  Artikel 193  
Avdelning XXI – Energi  
Artikel 194  
Avdelning XXII – Turism  
Artikel 195  
Avdelning XXIII – Civilskydd  
Artikel 196  
Avdelning XXIV – Administrativt samarbete  
Artikel 197  
Avdelning XX – Utvecklingssamarbete (flyttad)  Femte delen, avdelning III, kapitel 1 – Utveck ­
lingssamarbete  
Artikel 177 (flyttad)  Artikel 208 
Artikel 178 (upphävd) (  42 ) 
Artikel 179 (flyttad)  Artikel 209 
Artikel 180 (flyttad)  Artikel 210 
Artikel 181 (flyttad)  Artikel 211 
Avdelning XXI – Ekonomiskt, finansiellt och 
tekniskt samarbete med tredje land (flyttad)  Femte delen, avdelning III, kapitel 2 – Ekonomiskt, finansiellt och tekniskt samarbete med tredjeländer  
Artikel 181a (flyttad)  Artikel 212 
FJÄRDE DELEN – ASSOCIERING AV UTOM
­
EUROPEISKA LÄNDER OCH TERRITORIER  FJÄRDE DELEN – ASSOCIERING AV UTOM ­
EUROPEISKA LÄNDER OCH TERRITORIER  
Artikel 182  Artikel 198  
Artikel 183  Artikel 199  
( 42 ) Ersatt i sak av artikel 208.1 andra stycket andra meningen EUF-fördraget.SV C 83/378 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
Tidigare numrering i fördraget om upprättandet 
av Europeiska gemenskapen  Ny numrering i fördraget om Europeiska unio ­
nens funktionssätt  
Artikel 184  Artikel 200  
Artikel 185  Artikel 201  
Artikel 186  Artikel 202  
Artikel 187  Artikel 203  
Artikel 188  Artikel 204  
FEMTE DELEN – UNIONENS YTTRE ÅTGÄR ­
DER  
Avdelning I – Allmänna bestämmelser om 
unionens yttre åtgärder  
Artikel 205  
Tredje delen, avdelning IX – Gemensam handels ­
politik (flyttad)  Avdelning II – Den gemensamma handelspoli ­
tiken  
Artikel 131 (flyttad) Artikel 206  
Artikel 133 (flyttad) Artikel 207  
Avdelning III – Samarbete med tredjeländer och humanitärt bistånd  
Tredje delen, avdelning XX – Utvecklingssamarbete 
(flyttad)  Kapitel 1 – Utvecklingssamarbete  
Artikel 177 (flyttad) Artikel 208 (
 43 ) 
Artikel 179 (flyttad) Artikel 209  
Artikel 180 (flyttad) Artikel 210  
Artikel 181 (flyttad) Artikel 211  
Tredje delen, avdelning XXI – Ekonomiskt, finan ­
siellt och tekniskt samarbete med tredje land (flyttad)  Kapitel 2 – Ekonomiskt, finansiellt och tekniskt 
samarbete med tredjeländer  
Artikel 181a (flyttad)  Artikel 212  
Artikel 213  
Kapitel 3 – Humanitärt bistånd  
Artikel 214  
Avdelning IV – Restriktiva åtgärder  
( 43 ) Punkt 1 andra stycket andra meningen ersätter i sak artikel 178 i EG-fördraget.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/379
Tidigare numrering i fördraget om upprättandet 
av Europeiska gemenskapen  Ny numrering i fördraget om Europeiska unio ­
nens funktionssätt  
Artikel 301 (ersatt)  Artikel 215  
Avdelning V – Internationella avtal  
Artikel 216  
Artikel 310 (flyttad) Artikel 217  
Artikel 300 (ersatt)  Artikel 218  
Artikel 111.1–111.3 och 111.5 (flyttad)  Artikel 219  
Avdelning VI – Unionens förbindelser med in ­
ternationella organisationer och tredjeländer 
samt unionens delegationer  
Artiklarna 302–304 (ersatta)  Artikel 220  
Artikel 221  
Avdelning VII – Solidaritetsklausul  
Artikel 222  
FEMTE DELEN – GEMENSKAPENS INSTITU ­
TIONER SJÄTTE DELEN – INSTITUTIONELLA OCH FI ­
NANSIELLA BESTÄMMELSER  
Avdelning I – Institutionella bestämmelser  Avdelning I – Institutionella bestämmelser  
Kapitel 1 – Institutionerna  Kapitel 1 – Institutionerna  
Avsnitt 1 – Europaparlamentet  Avsnitt 1 – Europaparlamentet  
Artikel 189 (upphävd) (  44 ) 
Artikel 190.1–190.3 (upphävd) (  45 ) 
Artikel 190.4–190.5  Artikel 223  
Artikel 191 första stycket (upphävd) (  46 ) 
Artikel 191 andra stycket  Artikel 224  
Artikel 192 första stycket (upphävd) (  47 ) 
Artikel 192 andra stycket  Artikel 225  
Artikel 193  Artikel 226  
( 44 ) Ersatt i sak av artikel 14.1 och 14.2 i EU-fördraget. 
( 45 ) Ersatt i sak av artikel 14.1–14.3 i EU-fördraget. 
( 46 ) Ersatt i sak av artikel 11.4 i EU-fördraget. 
( 47 ) Ersatt i sak av artikel 14.1 i EU-fördraget.SV C 83/380 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
Tidigare numrering i fördraget om upprättandet 
av Europeiska gemenskapen  Ny numrering i fördraget om Europeiska unio ­
nens funktionssätt  
Artikel 194  Artikel 227  
Artikel 195  Artikel 228  
Artikel 196  Artikel 229  
Artikel 197 första stycket (upphävd) (  48 ) 
Artikel 197 andra, tredje och fjärde styckena  Artikel 230  
Artikel 198  Artikel 231  
Artikel 199  Artikel 232  
Artikel 200  Artikel 233  
Artikel 201  Artikel 234  
Avsnitt 2 – Europeiska rådet  
Artikel 235  
Artikel 236  
Avsnitt 2 – Rådet  Avsnitt 3 – Rådet  
Artikel 202 (upphävd) (  49 ) 
Artikel 203 (upphävd) (  50 ) 
Artikel 204  Artikel 237  
Artikel 205.2 och 205.4 (upphävd) (  51 ) 
Artikel 205.1 och 205.3  Artikel 238  
Artikel 206  Artikel 239  
Artikel 207  Artikel 240  
Artikel 208  Artikel 241  
Artikel 209  Artikel 242  
Artikel 210  Artikel 243  
Avsnitt 3 – Kommissionen  Avsnitt 4 – Kommissionen  
( 48 ) Ersatt i sak av artikel 14.4 i EU-fördraget. 
( 49 ) Ersatt i sak av artikel 16.1 i EU-fördraget och artiklarna 290 och 291 i EUF-fördraget. 
( 50 ) Ersatt i sak av artikel 16.2 och 16.9 i EU-fördraget. 
( 51 ) Ersatt i sak av artikel 16.4 och 16.5 i EU-fördraget.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/381
Tidigare numrering i fördraget om upprättandet 
av Europeiska gemenskapen  Ny numrering i fördraget om Europeiska unio ­
nens funktionssätt  
Artikel 211 (upphävd) (  52 ) 
Artikel 244  
Artikel 212 (flyttad)  Artikel 249.2 
Artikel 213  Artikel 245  
Artikel 214 (upphävd) (  53 ) 
Artikel 215  Artikel 246  
Artikel 216  Artikel 247  
Artikel 217.1, 217.3 och 217.4 (upphävd) (  54 ) 
Artikel 217.2  Artikel 248  
Artikel 218.1 (upphävd) (  55 ) 
Artikel 218.2  Artikel 249  
Artikel 219  Artikel 250  
Avsnitt 4 – Domstolen  Avsnitt 5 – Europeiska unionens domstol  
Artikel 220 (upphävd) (  56 ) 
Artikel 221 första stycket (upphävd) (  57 ) 
Artikel 221 andra och tredje styckena  Artikel 251  
Artikel 222  Artikel 252  
Artikel 223  Artikel 253  
Artikel 224 (  58 ) Artikel 254  
Artikel 255  
Artikel 225  Artikel 256  
Artikel 225a  Artikel 257  
( 52 ) Ersatt i sak av artikel 17.1 i EU-fördraget. 
( 53 ) Ersatt i sak av artikel 17.3 och 17.7 i EU-fördraget. 
( 54 ) Ersatt i sak av artikel 17.6 i EU-fördraget. 
( 55 ) Ersatt i sak av artikel 295 i EUF-fördraget. 
( 56 ) Ersatt i sak av artikel 19 i EU-fördraget. 
( 57 ) Ersatt i sak av artikel 19.2 första stycket i EU-fördraget. 
( 58 ) Första meningen i första stycket är ersatt i sak av artikel 19.2 andra stycket i EU-fördraget.SV C 83/382 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
Tidigare numrering i fördraget om upprättandet 
av Europeiska gemenskapen  Ny numrering i fördraget om Europeiska unio ­
nens funktionssätt  
Artikel 226  Artikel 258  
Artikel 227  Artikel 259  
Artikel 228  Artikel 260  
Artikel 229  Artikel 261  
Artikel 229a  Artikel 262  
Artikel 230  Artikel 263  
Artikel 231  Artikel 264  
Artikel 232  Artikel 265  
Artikel 233  Artikel 266  
Artikel 234  Artikel 267  
Artikel 235  Artikel 268  
Artikel 269  
Artikel 236  Artikel 270  
Artikel 237  Artikel 271  
Artikel 238  Artikel 272  
Artikel 239  Artikel 273  
Artikel 240  Artikel 274  
Artikel 275  
Artikel 276  
Artikel 241  Artikel 277  
Artikel 242  Artikel 278  
Artikel 243  Artikel 279  
Artikel 244  Artikel 280  
Artikel 245  Artikel 281  
Avsnitt 6 – Europeiska centralbanken  
Artikel 282  
Artikel 112 (flyttad) Artikel 283SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/383
Tidigare numrering i fördraget om upprättandet 
av Europeiska gemenskapen  Ny numrering i fördraget om Europeiska unio ­
nens funktionssätt  
Artikel 113 (flyttad) Artikel 284  
Avsnitt 5 – Revisionsrätten  Avsnitt 7 – Revisionsrätten  
Artikel 246  Artikel 285  
Artikel 247  Artikel 286  
Artikel 248  Artikel 287  
Kapitel 2 – Gemensamma bestämmelser för 
flera institutioner  Kapitel 2 – Unionens rättsakter, förfaranden för antagande och andra bestämmelser  
Avsnitt 1 – Unionens rättsakter  
Artikel 249  Artikel 288  
Artikel 289  
Artikel 290 (
 59 ) 
Artikel 291 (  59 ) 
Artikel 292  
Avsnitt 2 – Förfaranden för antagande av akter och andra bestämmelser  
Artikel 250  Artikel 293  
Artikel 251  Artikel 294  
Artikel 252 (upphävd)  
Artikel 295  
Artikel 253  Artikel 296  
Artikel 254  Artikel 297  
Artikel 298  
Artikel 255 (flyttad)  Artikel 15 
Artikel 256  Artikel 299  
Kapitel 3 – Unionens rådgivande organ  
Artikel 300  
Kapitel 3 – Ekonomiska och sociala kommittén  Avsnitt 1 – Ekonomiska och sociala kommittén
 
( 59 ) Ersätter i sak artikel 202 tredje strecksatsen i EG-fördraget.SV C 83/384 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
Tidigare numrering i fördraget om upprättandet 
av Europeiska gemenskapen  Ny numrering i fördraget om Europeiska unio ­
nens funktionssätt  
Artikel 257 (upphävd) (  60 ) 
Artikel 258 första, andra och fjärde styckena  Artikel 301  
Artikel 258 tredje stycket (upphävd) (  61 ) 
Artikel 259  Artikel 302  
Artikel 260  Artikel 303  
Artikel 261 (upphävd)  
Artikel 262  Artikel 304  
Kapitel 4 – Regionkommittén  Avsnitt 2 – Regionkommittén  
Artikel 263 första och femte styckena (upp ­
hävd) (  62 ) 
Artikel 263 andra, tredje och fjärde styckena  Artikel 305  
Artikel 264  Artikel 306  
Artikel 265  Artikel 307  
Kapitel 5 – Europeiska investeringsbanken  Kapitel 4 – Europeiska investeringsbanken  
Artikel 266  Artikel 308  
Artikel 267  Artikel 309  
Avdelning II – Finansiella bestämmelser  Avdelning II – Finansiella bestämmelser  
Artikel 268  Artikel 310  
Kapitel 1 – Unionens egna medel  
Artikel 269  Artikel 311  
Artikel 270 (upphävd) (  63 ) 
Kapitel 2 – Flerårig budgetram  
Artikel 312  
Kapitel 3 – Unionens årliga budget  
( 60 ) Ersatt i sak av artikel 300.2 i EUF-fördraget. 
( 61 ) Ersatt i sak av artikel 300.4 i EUF-fördraget. 
( 62 ) Ersatt i sak av artikel 300.3 och 300.4 i EUF-fördraget. 
( 63 ) Ersatt i sak av artikel 310.4 i EUF-fördraget.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/385
Tidigare numrering i fördraget om upprättandet 
av Europeiska gemenskapen  Ny numrering i fördraget om Europeiska unio ­
nens funktionssätt  
Artikel 272.1 (flyttad) Artikel 313  
Artikel 271 (flyttad)  Artikel 316 
Artikel 272.1 (flyttad)  Artikel 313 
Artikel 272.2–272.10  Artikel 314  
Artikel 273  Artikel 315  
Artikel 271 (flyttad) Artikel 316  
Kapitel 4 – Genomförande av budgeten och 
ansvarsfrihet  
Artikel 274  Artikel 317  
Artikel 275  Artikel 318  
Artikel 276  Artikel 319  
Kapitel 5 – Gemensamma bestämmelser  
Artikel 277  Artikel 320  
Artikel 278  Artikel 321  
Artikel 279  Artikel 322  
Artikel 323  
Artikel 324  
Kapitel 6 – Bekämpning av bedrägeri  
Artikel 280  Artikel 325  
Avdelning III – Fördjupade samarbeten  
Artiklarna 11 och 11a (ersatta)  Artikel 326 ( 64 ) 
Artiklarna 11 och 11a (ersatta)  Artikel 327 ( 64 ) 
Artiklarna 11 och 11a (ersatta)  Artikel 328 ( 64 ) 
Artiklarna 11 och 11a (ersatta)  Artikel 329 ( 64 ) 
Artiklarna 11 och 11a (ersatta)  Artikel 330 ( 64 ) 
Artiklarna 11 och 11a (ersatta)  Artikel 331 ( 64 ) 
Artiklarna 11 och 11a (ersatta)  Artikel 332 ( 64 ) 
( 64 ) Ersätter även artiklarna 27a–27e, 40–40b och 43–45 i det nuvarande EU-fördraget.SV C 83/386 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010
Tidigare numrering i fördraget om upprättandet 
av Europeiska gemenskapen  Ny numrering i fördraget om Europeiska unio ­
nens funktionssätt  
Artiklarna 11 och 11a (ersatta)  Artikel 333 ( 64 ) 
Artiklarna 11 och 11a (ersatta)  Artikel 334 ( 64 ) 
SJÄTTE DELEN – ALLMÄNNA BESTÄMMEL ­
SER OCH SLUTBESTÄMMELSER  SJUNDE DELEN – ALLMÄNNA BESTÄMMEL ­
SER OCH SLUTBESTÄMMELSER  
Artikel 281 (upphävd) (  65 ) 
Artikel 282  Artikel 335  
Artikel 283  Artikel 336  
Artikel 284  Artikel 337  
Artikel 285  Artikel 338  
Artikel 286 (ersatt)  Artikel 16 
Artikel 287  Artikel 339  
Artikel 288  Artikel 340  
Artikel 289  Artikel 341  
Artikel 290  Artikel 342  
Artikel 291  Artikel 343  
Artikel 292  Artikel 344  
Artikel 293 (upphävd)  
Artikel 294 (flyttad)  Artikel 55 
Artikel 295  Artikel 345  
Artikel 296  Artikel 346  
Artikel 297  Artikel 347  
Artikel 298  Artikel 348  
Artikel 299.1 (upphävd) (  66 ) 
Artikel 299.2 andra, tredje och fjärde styckena  Artikel 349  
Artikel 299.2 första stycket och 299.3–299.6 
(flyttad)  Artikel 355  
( 64 ) Ersätter även artiklarna 27a–27e, 40–40b och 43–45 i det nuvarande EU-fördraget. 
( 65 ) Ersatt i sak av artikel 47 i EU-fördraget. 
( 66 ) Ersatt i sak av artikel 52 i EU-fördraget.SV 30.3.2010 Europeiska unionens officiella tidning C 83/387
Tidigare numrering i fördraget om upprättandet 
av Europeiska gemenskapen  Ny numrering i fördraget om Europeiska unio ­
nens funktionssätt  
Artikel 300 (ersatt)  Artikel 218 
Artikel 301 (ersatt)  Artikel 215 
Artikel 302 (ersatt)  Artikel 220 
Artikel 303 (ersatt)  Artikel 220 
Artikel 304 (ersatt)  Artikel 220 
Artikel 305 (upphävd)  
Artikel 306  Artikel 350  
Artikel 307  Artikel 351  
Artikel 308  Artikel 352  
Artikel 353  
Artikel 309  Artikel 354  
Artikel 310 (flyttad)  Artikel 217 
Artikel 311 (upphävd) (  67 ) 
Artikel 299.2 första stycket och 299.3–299.6 
(flyttad)  Artikel 355  
Artikel 312  Artikel 356  
Slutbestämmelser  
Artikel 313  Artikel 357  
Artikel 358  
Artikel 314 (upphävd) (  68 ) 
( 67 ) Ersatt i sak av artikel 51 i EU-fördraget. 
( 68 ) Ersatt i sak av artikel 55 i EU-fördraget.SV C 83/388 Europeiska unionens officiella tidning 30.3.2010